Справа № 369/2490/17
Провадження № 2/369/1945/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатов Д.Д., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Форма і зміст позовної заяви визначена в статі 119 Цивільного процесуального кодексу України, як передбачено нормою даної статті, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПКповинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

У п.22 та п.25 цієї Постанови зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до положень ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Враховуючи, що предметом даного спору є вимоги щодо поділу майна, до складу якого входить транспортний засіб, що зумовлює визначення у позовній заяві ціни позову, виходячи з дійсної ринкової вартості майна, що підлягає поділу, яка має бути підтверджена належними доказами, серед іншого висновком суб'єкта оціночної діяльності, який має право на проведення товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи, іншими доказами.

Разом з тим, заявляючи вимоги про визнання права власності на спірне майно позивач не визначила у позовній заяві ціну позову та не долучила до позову докази, які мали підтвердити дійсну вартість, що є предметом позову.

Крім того, позивачем не долучено докази, які мали підтвердити підстави набуття відповідачем права власності на транспортний засіб (цивільно-правовий договір, інше), про джерела надходження коштів, за рахунок яких придбано транспортний засіб ( розмір заробітної плати позивача та відповідача, податкова декларація про розмір їх доходів, інше).

В той же час відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в подані цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів, однак позивачем не долучено до позову доказів, які мали підтвердити звернення позивача із заявою про витребування доказів в порядку визначеному у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, позивач має можливість реалізувати своє право на витребування доказів шляхом звернення до суду із заявою про забезпечення доказів в порядку визначеному ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, однак розгляд заяви про забезпечення доказів має передувати зверненню позивача з позовом до суду.

За нормами ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено наслідки подання позовної заяви, що не відповідає вимогам ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків тривалістю пять днів з дня отримання позивачем цієї ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть усунені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Д.Усатов