АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шевчук А.В.
№22-ц/796/4253/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, малолітнього ОСОБА_7, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житла,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення без надання іншого житла.

У мотивування вимог посилався на те, що він займає посаду начальника відділу з обслуговування Оболонського району УПЗСЕ МВС України в м. Києві Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Із 31.01.2005 року він перебуває на квартирному обліку.

02.11.2015 року йому на підставі розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.10.2015 року №562 видано ордер №015049 на право зайняття службового приміщення, згідно якого йому надається службове приміщення - квартира АДРЕСА_1.

Для використання квартири він уклав договір найму житлової площі з ЖЕК-501 Оболонського району м. Києва та 14.11.2015 року в Оболонському районному відділі ГУ ДМС України в м. Києві здійснив реєстрацію за новим місцем проживання.

Однак, вселитися у квартиру він не зміг, так як вона зайнята родиною відповідачів без законних на те підстав і без будь-якого дозволу чи рішення адміністрації.

Як стверджує ОСОБА_5 за життя її чоловік ОСОБА_8 працював у правоохоронних органах з 1987 року, у зв'язку з чим йому та його родині було виділено житло на час роботи у правоохоронних органах.

Проте, ані після того, як ОСОБА_9 звільнено з правоохоронних органів за порушення дисципліни, ані після його смерті його родина не звільнила службове приміщення, а продовжувала використовувати без будь-яких законних підстав.

Крім того, після того, які відповідачі дізналися, що він отримав ордер на спірну службову квартиру, самі зайняли квартиру та намагалися не допустити його в квартиру, хоча сусіди та консьєржі стверджують, що до отримання відомостей про виділення йому квартири ніхто з відповідачів у ній не проживав.

Отже, відповідачі мають бути виселені з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

При виселенні не будуть порушені права малолітнього ОСОБА_7, оскільки його матері ОСОБА_6 належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

З урахуванням наведеного просив суд виселити ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, малолітнього ОСОБА_7 з службового житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, малолітнього ОСОБА_7, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житла задоволено.

Виселено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 з кожного по 183 грн 73 коп. на користь ОСОБА_4 в рахунок сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що в 1987 році спірне житло було надане для проживання ОСОБА_9 - чоловіку ОСОБА_5, як службове. Він працював в міліції з 1981 року по 1993 рік. Після служби його дружина разом із дітьми залишились проживати за адресою: АДРЕСА_1, й виселені не були, що узгоджується із нормами ст. 125, 132 ЖК Української РСР.

Вказує, що законність їхнього проживання підтверджується витягом із облікової справи від 04.04.2016 року (картка облікової справи №6979), довідкою, виданою Управлінням внутрішніх справ Мінського району м. Києва від 27.04.1998 року, довідкою Форма №3, виданою Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 25.12.2015 року, листом №52/ж-383 від 05.03.2014 року Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Посилається, що суд не взяв до уваги, як доказ отримання ОСОБА_9 спірного житла для проживання, лист-відповідь Оболонського районного відділу міліції, яка адресована ОСОБА_5, у якій вказано, що ОСОБА_9 був наданий дозвіл на проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Звертає увагу й на те, що на відповідному поверсі будинку немає жодного мешканця - сусіда, котрий би заперечив факт проживання відповідачів за даною адресою уже не один десяток років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції підставно виходи з їх законності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Міськвиконкому від 13.12.1975 року певна кількість кімнат (квартир) по АДРЕСА_1 рахувалася службовим житлом Мінського райвідділу внутрішніх справ України в м. Києві та на підставі рішення виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва №52 «Про надання службової житлової площі» від 23.02.1976 року використовувалась під гуртожиток для особового складу Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві і надавались кімнати в гуртожитку (службові квартири) працівникам райвідділу на час їх роботи в Мінському РВВС. (а.с. 33)

Згідно довідки №320/24 від 17.06.2016 року, виданої Відділом обліку та розподілу житлової площі Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 перебуває на квартирному обліку з 31.01.2005 року у складі сім'ї з 3 осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 10)

Розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.2015 року №562 ОСОБА_4 02.11.2015 року видано ордер №015049 на право зайняття службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_1. (а.с. 11)

Відповідно до довідки №79/4505, виданої 15.06.2016 року КП «Центр комунального сервісу №79», ОСОБА_4 постійно зареєстрований по АДРЕСА_1, особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 12)

Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Частиною 1 ст. 109 ЖК УРСР встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку .

Наказом Управління внутрішніх справ Мінського району м. Києва від 03.06.1993 року №59 ОСОБА_9 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас за ст. 63 п. «е» (за порушення дисципліни). (а.с. 33а)

Матеріалами справи підтверджено, що колишньому міліціонеру-водію Оболонського, на той час Мінського райуправління міліції, старшому сержанту міліції ОСОБА_9 керівником райуправління було надано дозвіл на тимчасове проживання в кімнаті АДРЕСА_1. У встановленому порядку клопотання щодо надання службового житла за цією адресою ОСОБА_9 не порушувалось, керівництвом райуправління це питання не вирішувалось, відповідні рішення та ордер не видавалися. (а.с. 45)

З відповіді Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві від 28.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 згідно даних картки Форми №16 за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровані. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 зареєстровані у гуртожитку (юридична адреса для реєстрації без квартири працівників органів внутрішніх справ) по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 у гуртожитку по АДРЕСА_1 та адресою АДРЕСА_1 не зареєстрована взагалі. (а.с. 56)

Відповідачами не надано доказів, що був виданий ордер на ім'я ОСОБА_9 на право зайняття службового житлового приміщення - АДРЕСА_1, що був укладений договір найму, що був відкритий особовий рахунок зі сплати за житлово-комунальні послуги на ім'я ОСОБА_9 чи на ім'я одного з відповідачів.

Як зазначалося вище ОСОБА_4 було видано ордер №015049 на право зайняття службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, на його ім'я відкрито особовий рахунок, він зареєстрований по АДРЕСА_1

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на лист-відповідь Оболонського районного відділу міліції, що адресована ОСОБА_5, у якій вказано, що ОСОБА_9 був наданий дозвіл на проживання за адресою: АДРЕСА_1, як на доказ отримання ОСОБА_9 спірного житла для проживання, оскільки дана відповідь не підтверджує факт отримання ОСОБА_9 ордеру на право зайняття службового житлового приміщення, як те передбачено ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неможливості виселення відповідачів з урахуванням норм ст. 125, 132 ЖК Української РСР, оскільки зазначені положення застосовують при правомірному вселенні у житлове приміщення, а як зазначалося вище такі докази відповідачами не було надано.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 пояснив, що відповідачі не мають доказів отримання ордера, чи укладення будь-яких договорів на право проживання в спірній квартирі, а також доказів оплати за користування житлом та комунальними послугами.

Доводи апелянта про те, що факт їх проживання в квартирі на час видачі позивачу ордера можуть підтвердити всі мешканці поверху на якому знаходиться квартира, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідачі не порушували перед судом питання про допит свідків, надання інших доказів, які б підтвердили їх проживання в квартирі на законних підставах.

Представник ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснив, що відповідачі в квартирі не проживали до отримання сім'єю ОСОБА_4 житла, не вносили плату за комунальні послуги, зареєстровані не в квартирі АДРЕСА_1, без визначення квартири.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення відповідає наданих доказам і вимогам закону.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що при виселенні зі спірної квартири не буде порушено права малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки ОСОБА_6, яка є законним представником ОСОБА_7, належить на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва