Дата документу 29.05.2017 Справа № 554/1419/17
Провадження № 2-о/554/83/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Кулешової Л.В.,

при секретарі Ткаченко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2017 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою. У обґрунтування заяви заявник посилається на те що він народився в м.Полтаві 26 лютого 1990 року та з цього часу проживає в місті, нікуди не виїжджав. З 1997 року по 2005 рік він навчався в Полтавській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 23 м.Полтави. З 2005 року по 2008 рік продовжив навчання в ПТУ № 23 м.Полтави. Вироком Київського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2011 року він був засудженим за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3, 263 ч.3 КК України . 22 березня 2012 року був виправданий за ч.2 ст.185 КК України. Проте, він своєчасно не оформив паспорт громадянина України та наразі не може його отримати через відсутність документів, які підтверджують час його проживання на території України.. Заявник просить встановити факт, що він постійно проживає на території України станом на 24 серпня 1991 року, що необхідно дно йому для отримання паспорта громадянина України.

У судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області не заперечувати проти заяви та просила винести відповідне рішення на підставі наданих доказів, покладаючись на розсуд суду.

Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31. 03. 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 26 лютого 1990 року у м.Полтаві, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження від 12 березня 1990 року, його матірю є ОСОБА_2, батьком ОСОБА_3.

19 липня 2005 року заявник отримав картку фізичної особи платника податків, відповідно до якої він отримав ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Згідно з довідкою КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 38 Полтавської міської ради Полтавської області» від 16 лютого 2017 року ОСОБА_1 навчався у зазначеній школі, яку закінчив у 2005 році.

З 31 серпня 2005 року по 27 червня 2008 року заявник навчався в середньому професійно-технічному училищі № 23 м.Полтави, про що свідчать довідка учбового закладу від 25 жовтня 2016 року,диплом та атестат про повну загальну середню освіту.

Відповідно до акту обстеження житлових умов заявника від 17 лютого 2017 року заявник проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 та у м.Полтаві проживає з 1990 року.

Як вбачаться зі ксерокопії паспорта ОСОБА_2, яка є матірю заявника, остання значиться зареєстрованою у м.Полтаві : АДРЕСА_1 з 04 лютого 1986 року, АДРЕСА_2 з 29 серпня 1997 року.

Із оглянутої в судовому засідання медичної картки заявника вбачається, що він був взятий на облік з 06 березня 1990 року та маються відмітки про щорічні щеплення з 1991 року по 1997 рік .

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24. 08. 1991 року чи 13. 11. 1991року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24. 08. 1991 або 13. 11. 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2, яка є матірю заявника, показала, що 26 лютого 1990 року вона народила сина у м.Полтаві і з того часу син постійно проживає у м.Полтаві. Коли сину виповнилося 16 років і він повинен був отримати паспорт громадянина України, її не було вдома. В цей час вона була на заробітках, а син залишився з бабусею, а тому він і не отримав паспорт.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен окремо, підтвердили, що заявник з часу народження проживає у м.Полтаві.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, що необхідно заявника для отримання паспорта громадянина України.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст.10,11,60,212-215, 256-259,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Л.В.Кулешова