Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення безпідставно списаних коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником платіжної карти, яка емітована відповідачем. 12 січня 2016 року ним було здійснено покупку товарів в торгівельній мережі еВау через платіжну систему РауРаl на суму 187,50 доларів США та 1 580 доларів США, вказані покупки ним були сплачені за його вибором у гривні у сумі 4 583 грн 75 коп. та 38 460 грн 96 коп., відповідно. Проте кошти, що були списані з його рахунку, перевищували цей розмір, хоча відповідно до умов договору, укладеного з банком, комісія за проведення розрахунків за оплату товарів та послуг складає 0 грн 00 коп.

Позивач вважав, що банком безпідставно списані кошти у сумі, що перевищує суму покупки, а тому різниця у розмірі 4 369 грн 48 коп. має бути стягнута з відповідача на його користь у судовому порядку. Крім того, ОСОБА_4 просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк Росії», які є невід'ємною частиною заяви-договору в підрозділі 1 розділу І визначено, що послуга DCC (Dynamic Currency Conversion - «динамічна конвертація валют») - це надання торговцем держателю можливості вибору валюти операції (зокрема гривні), при здійсненні операції за межами України.

11 та 12 січня 2016 року позивач здійснив операції з використанням картки через мережу Інтернет. Оплата за товари проводилась в торгівельній мережі еВау через систему РауРаІ на суму 187,50 доларів США та 1 580 доларів США, відповідно, при здійсненні оплати валютою розрахунку було обрано гривню. Відповідно до виписки по картковому рахунку: у стовпчику «Операція - валюта» зазначено «UАН» - гривня.

Таким чином, ОСОБА_4 скориставшись функцією вибору валюти, запропонованою торговцем при здійсненні розрахунку за товари, та обравши гривню, скористався послугою DCC, що надає торговець.

Відповідно до п. 4.4.12 підрозділу 4 розділу ІІ Умов визначено, що якщо держатель скористався послугою DCC (Dynamic Currency Conversion) при здійсненні операції з купівлі товарів та послуг за межами України, і обрав валюту операції - гривня, банк здійснює списання з карткового рахунку суми коштів у валюті карткового рахунку у розмірі, що еквівалентний сумі відповідної операції, що виставлена банку платіжною системою до списання (у доларах США або євро). При цьому сума коштів за такою операцією, що підлягає списанню банком з карткового рахунку, перераховується банком у валюту розрахунку між банком та платіжною системою за комерційним курсом купівлі-продажу для операцій з платіжними картками у відповідних валютах, встановленим банком на день списання банком з карткового рахунку відповідної суми операції. Комерційний курс купівлі-продажу іноземних валют для операцій з платіжними картками встановлюється банком щоденно. Інформацію про курс купівлі-продажу іноземних валют для операцій з платіжними картками банку можна дізнатися у відділеннях банку та/або у контакт-центрі.

Суди встановили, що вартість товару, придбаного позивачем через платіжну систему була визначена в доларах США. ПАТ «Сбербанк» працює із міжнародною платіжною системою Visa. У даному випадку валютою розрахунків з міжнародною платіжною системою Visa є долар США. Тобто, розрахунки між банком та платіжною системою Visa проводяться саме у доларах США, незалежно від того, у якій валюті було здійснено платіж.

Платіжна система Visa пред'явила вимоги ПАТ «Сбербанк» на загальну суму операцій, що були здійснені клієнтами у відповідний період, за операцію, здійснену позивачем платіжною системою було виставлено ПАТ «Сбербанк» до сплати суму у розмірі 198 доларів США та 1 661,38 доларів США.

Отже, оскільки ОСОБА_4 було обрано як валюту розрахунку гривню, ПАТ «Сбербанк» обґрунтовано списало з рахунку позивача грошовий еквівалент вказаних сум за комерційним курсом купівлі-продажу іноземних валют для операцій з платіжними картками - 5 049 грн та 42 365 грн 19 коп. відповідно. Ніяких додаткових комісій до операцій, здійснених позивачем, ПАТ «Сбербанк» не застосовувало та не списувало.

Такі висновки судів ґрунтуються на правильно встановлених обставинах та наявних у справі доказах, яким суди відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України надали належну оцінку.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко
О.В. Ступак

Колегія суддів: