УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про припинення договорів за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2006 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), правонаступником якого стало публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк»), був укладений кредитний договір № 7214-25/06, відповідно до умов якого банк відкрив мультивалютну кредитну лінію в межах суми 40 500 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, строком до 10 листопада 2031 року, для придбання нерухомого майна - квартири.

29 листопада 2009 року сторони уклали іпотечний договір № 7214/25-31/06, згідно з умовами якого вона передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, з метою забезпечення повернення кредиту.

Крім того, 4 грудня 2006 року між ними була укладена додаткова угода до іпотечного договору, а 8 серпня 2011 року - додаткові договори № 1 і № 2 до кредитного договору.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір відступлення права вимоги за зазначеними договорами кредиту та іпотеки і додатковими угодами до них.

Враховуючи зростання курсу долара США, втрату нею працездатності у зв'язку з народженням дитини, погіршення економічної ситуації в країні, відмову відповідача від задоволення його вимог шляхом продажу предмета іпотеки, просила припинити договори кредиту та іпотеки і додаткові угоди до них, виключити з реєстру записи про реєстрацію договору іпотеки та заборону відчуження нерухомого майна.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 1 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 16, 593, 607 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для припинення оспорених правочинів.

Колегія погоджується з такими висновками.

Посилання відповідачки на те, що відповідно до ст. 607 ЦК України її зобов'язання перед банком припинилися неможливістю його виконання у зв'язку зі зміною її фінансового становища, не заслуговують на увагу, оскільки такі причини не свідчать про існування форс-мажорних обставин, визначених умовами укладених договорів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько О.В. Закропивний