Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №
Провадження 2-др/483/2/17
20 березня 2017 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Казанлі Л.І.
при секретарі Гречці С.Є,
за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
31 січня 2017 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, і ухвалено рішення, яким позов задоволено частково: стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 11 425 грн в рахунок грошової компенсації за частку майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а також 551 грн 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.
13 лютого 2017 року представник позивачки звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в справі, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Позивачка та її представник в судовому засіданні повністю підтримали вимоги заяви.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні заперечували проти її задоволення, пославшись на те, що позивачка має право на безоплатну допомогу, крім того, позов було задоволено частково, а тому судові витрати присуджуються пропорційно розміру задоволених вимог.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.
Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК України.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу» встановлено, що розмір компенсації таких витрат у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Склад та розміри витрат, повязаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також розрахунки на підтвердження таких витрат.
У розясненнях Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Судом встановлено, що 15 вересня 2016 року адвокат ОСОБА_2 як виконавець, та ОСОБА_1 як клієнт, яка скористалась своїм правом на одержання правової допомоги, уклали договір про надання юридичної допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя (а. с .20).
Відповідно до квитанції, яку долучено до матеріалів справи, 15 вересня 2016 року ОСОБА_1 сплатила адвокату ОСОБА_2П 1 700 грн (а. с. 21).
Як вбачається з відповідного розрахунку вартості наданих послуг, представник позивачки виконав роботу, в яку включив участь у пятьох судових засіданнях вартістю 580 грн кожне, склав та подав до суду підписану позивачкою позовну заяву (400 грн) (а. с. 96).
Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що представник позивачки ОСОБА_2 брав участь у чотирьох судових засіданнях, а саме: 01 листопада 2016 року, 23 листопада 2016 року, 14 грудня 2016 року та 31 січня 2017 року (а. с. 45, 58, 68, 78).
Не дивлячись на це, вказане свідчить, що представник позивачки виконав роботу на суму 2 720 грн, розмір якої навіть перевищує 1 700 грн, яку позивачка просить стягнути з відповідача.
Разом із тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1 058 грн 83 коп.
За таких обставин суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України,
Заяву представника позивачки ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1 058 (одну тисячу пятдесят вісім) гривень 83 копійки в рахунок витрат на правову допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.