Справа № 203/1870/17
УХВАЛА

25 травня 2017 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2017 року було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до директора ОСОБА_2 «Компанія Credit365» про визнання кредитного договору недійсним.

В поданій разом із позовом заяві позивач просив в порядку забезпечення позову заборонити відповідачу нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені ч.1 ст.152 ЦПК України.

Зокрема п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з позовної заяви, предметом заявлених позивачем вимог є визнання недійсним кредитного договору, з посиланням на те, що останній позивачем фактично не укладався та укладений від його імені незаконно іншими особами.

З огляду на це, рішення по справі про можливе задоволення позову та визнання недійсним кредитного договору з підстав його не укладення позивачем не буде породжувати для позивача будь-яких наслідків у вигляді зобовязань за неукладеним правочином, зокрема і щодо повернення нарахованих відсотків.

А тому, з огляду на підстави та предмет заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги принцип співмірності та відповідності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки невжиття запропонованих останнім заходів забезпечення позову не є таким, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак