АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/5428/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Коробенко С.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2017 ороку колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток АП.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» на рішення Солом»янського районного суду м.Китєва від 14 лютого 2017 року в справі за позовом «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року позивач пред»явив до відповідача вказаний позов та зазначав, що 20.11 2012 року між ПАТ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № К4Н0АК00050290, який складається із заяви відповідача про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у платне користування автомобіль марки «HYUNDAI», модель: 10 1.6 DOHC, рік випуску 2012,тип ТХ: легковий хетчбек-В,кузов шасі: НОМЕР_2 державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а відповідач в свою чергу взяв на себе зобов»язання належним чином виконувати умови договору.

Посилаючись на те,що відповідач вказані зобов»язання належним чином не виконав,в результаті чого 12.02.2014 року відповідно до акту прийому-передачі повернув банку предмет лізингу, не сплативши заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу, позивач просив стягнути з останнього 94 765,52 грн., яка складається з заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу у розмірі 17590,35 грн. , винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу -10018 грн. та пені - 67157,17 грн..

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про те,що укладений сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним.

Вислухавши доповідь судді,пояснення представників сторін,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів,приходить до наступного.

Статтею 638 ЦК України передбачено,що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору є предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізинг (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 16 цього Закону встановлено,що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку встановленому договором.

У п.3 ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» встановлено обов»язок лізінгоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Встановлено,що 20.11.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАПТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового лізингу № К4Н0АК00050290 відповідно до умов якого банк лізингодавець передав йому лізингодержувачу у платне користування автомобіль марки «HYUNDAI»,модель:10 1.6 DOHC,рік випуску 2012,тип ТХ: легковий хетчбек-В,кузов шасі: НОМЕР_2 державний реєстраційний номер НОМЕР_1,а відповідач в свою чергу взяв на себе зобов»язання належним чином виконувати умови договору,який складається з заяви ОСОБА_2 про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу,додатків до неї, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

З заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу №К300А- від 20.11.2012 року вбачається, що ст.1 передбачені особливі умови,а саме: за цим договором лізингодавець передає лізинггоодержувачу в лізинг предмет лізингу та його вартість:Автомобіль згідно Спеціфікації, викладеної в Додатку №1, строк лізингу: 60 місяців з моменту підписання Додатку № 2 (Графік лізингових платежів),мета використання Предмету лізингу:особисте використання предмету лізингу;щомісячні платежі,та порядок їх сплати:щомісячно згідно Графіку та включають в себе:

- платіж по відшкодуванню частини вартості Предмету лізингу у розмірі згідно з Додатком 2 (Графік лізингових платежів);

- винагорода за користуванням Предметом лізингу в розмірі згідно з Додатком 2-(Графік лізингових платежів),якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських - послуг;

- винагорода за проведення щомісячного моніторингу Предмету лізингу в розмірі згідно з додатком 2-(Графік лізингових платежів); якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських - послуг;період сплати з «10» по «14» число кожного місяця. Після прийняття Лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу Лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 25000 грн.,а щомісяця в період сплати сплачує щомісячний платіж у розмірі 4614,44 грн..

Посилаючись на п 2.9.4.8.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, яким передбачено, що у разі настання Події Дефолту Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання Події Дефолту та повернення Предмета лізингу,а також у повідомленні Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування Предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов»язань за цим договором,позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу,яка станом на 28.08.2015 року становить 94 765,52 грн. і складається з 17590,35 грн. - винагороди за користування предметом лізингу , 10018 грн. - винагороди за проведення моніторингу предмету лізингу ,та 67157,17 грн. - пені.

Згідно з Актом від 12.02.2014 року про повернення предмета лізингу відповідачем було повернуто предмет лізингу банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції встановив та виходив з того,що позивач не надав достатніх та належних доказів,які б свідчили про зміст правовідносин,які виникли між сторонами з укладенням договору фінансового лізингу ,оскільки з наданих суду доказів неможливо встановити обсяг погоджених прав та обов»язків сторін за договором,графік лізингових платежів,відповідальність сторін за невиконання зобов»язань,інші умови договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду,оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують,оскільки вони зводяться з незгодою представника позивача з тим,що суд відмовляючи в позові виходив з підстави нікчемності договору фінансового лізингу,укладеного сторонами,тоді як суд виходив з недоведеності позивача належними та допустимими доказами свого права на стягнення з відповідача вказаної в розрахунку заборгованості.

При цьому звернув увагу на заяву представника позивача про ухвалення рішення у його відсутність на підставі наявних доказів, які складаються з розрахунку заборгованості,акту повернення предмета лізингу,заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг,не надавши на вимогу суду всіх складових договору,на які позивач послався в позовній заяві,а саме:Умови та правила надання банківських послуг діючих на момент укладення договору фінансового лізингу, додатку №1 та Додатку №2 (Графік лізингових платежів).

Наданий витяг Умов та правил надання банківських послуг не містить п.2.9.4.8.2.1, на який йдеться посилання в позовній заяви,а також підтверджень його дії на час укладення договору фінансового лізингу.

Оскільки саме вказані документи також є складовою договору і визначають істотні його умови,колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність можливості перевірити дотримання сторонами виконання умов договору та обсяг відповідальності за невиконання цих умов.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -