Справа № 574/52/17 Провадження №2/574/192/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвій Н.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернечеслобідської сільської ради Буринського району Сумської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 12.01.2016 року померла її мати ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вулиці Ковалівка,30, в с. Чернеча Слобода, Буринського району. Спадщину прийняла вона та її брат ОСОБА_2, який оформив за собою право власності на 2/3 частини зазначеного будинку за рішенням суду. Однак вона не може оформити свою частку в спадщині, оскільки правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Просила визнати за нею право власності на 1/3 частки вказаного будинку з господарськими спорудами.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в заяві.

Представник відповідача про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд, вислухавши думку позивача, вважав за можливим справу розглянути без участі представника відповідача за наявними доказами.

Третя особа ОСОБА_2 в задоволенні вимог позивача не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 січня 2016 року померла мати позивачки ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, яку прийняли позивачка та третя особа, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, являючись при цьому спадкоємцями за законом першої черги, що підтверджується показами сторін, свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвами про народження позивачки та укладення шлюбу, рішенням Буринського районного суду від 09.12.2016 року, яке набрало законної сили (а.с.4-6,8-11,20).

За життя, на протязі 1967 року, ОСОБА_3, побудувала житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: вулиця Ковалівка,30 (до перейменування Жовтнева), с. Чернеча Слобода, Буринського району, Сумської області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, рішення сільської ради про перейменування вулиць (а.с.14-18).

Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями був зареєстрований за спадкодавцем в погосподарській книзі виконавчого комітету Чернечослобідської сільської ради за №0193-1 (а.с.13).

Земельна ділянка, на якій збудований будинок, належить спадкодавцю відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3№749478, виданого Чернечослобідською сільською радою 16.08.2002 року, площа земельної ділянки 0,5302 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства (а.с.19).

При цьому в 1967 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року), який втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок, на той час, був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Однак будь-які документи щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку на теперішній час не збереглися і позивачем не надані, а згідно довідки ТОВ «Буринське БТІ» зазначене домоволодіння зареєстровано не було (а.с.12).

Разом з тим, відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних, будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.06.2011 року №91 і зареєстрованого в Мінюсті України 11.07.2011 року за №830/19568 (із змінами від 13.06.2012 ) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законів, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Даний порядок діяв до 30.01.2013 року.

Крім цього, згідно п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, який з 01.01.2016 року втратив чинність, для проведення державної реєстрації речових прав на обєкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий обєкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на обєкт нерухомого майна.

Таким чином, документом, який підтверджує технічні характеристики обєкта нерухомого майна є, в тому числі, технічний паспорт.

Відповідно до рішення Буринського районного суду від 09.12.2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що спірний житловий будинок збудований відповідно до державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і ці обставини повторному доказуванню не підлягають в силу ч.3 ст.61 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, побудувавши в 1967 році житловий будинок з господарськими спорудами набула статусу власника житлового будинку та згідно зі ст.86 ЦК Української РСР 1963 року набула право, в межах установлених законом, володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на 1/3 частину спадкового майна шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,6,10,15, 212 ЦПК України, ст.ст. 86,100,101 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 328,1218,1233,1269 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/3 частки житлового будинку за планом літер «А-1», загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м., з належними до нього 1/3 частками господарських будівель та споруд: жомна яма - «В», погріб «пг», веранда «а», гараж «Б», сарай «Г», сарай «Д», літня кухня «Е», хвіртка «1», ворота - «2», огорожа «3», що розташовані по вулиці Ковалівка,30 в селі Чернеча Слобода, Буринського району, Сумської області, в порядку спадкування за законом після померлої 12 січня 2016 року його матері ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 11.04.2017 року