Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1008/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

30.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Потапенка В.І., Черненка В.В.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі.

Зазначала, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку її тітці, ОСОБА_4, належала земельна ділянка площею 3,1907 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. За договором оренди землі від 20 січня 2009 року, зареєстрованим в ДП «Центр ДЗК» 01 червня 2009 року за № 08, ОСОБА_4 передала земельну ділянку в оренду відповідачу на десять років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті вона успадкувала належну ОСОБА_4 земельну ділянку. Пунктом 40 договору оренди земельної ділянки передбачено розірвання договору оренди при переході права власності на земельну ділянку іншій особі. Вона має намір самостійно обробляти земельну ділянку, на протязі 2015 року неодноразово зверталась до відповідача з проханням розірвати договір оренди, проте отримувала відмову. 11 серпня 2016 року вона звернулась до відповідача із письмовою заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки з угодою про дострокове розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки в її фактичне користування, але заява залишена відповідачем без задоволення.

Просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 20 січня 2009 року між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, згідно з п.40 договору та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2017 року позов задоволено. Суд розірвав договір оренди землі, укладений 20 січня 2009 року між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір. Суд дійшов висновку, що п.40 укладеного між власником земельної ділянки та відповідачем договору передбачено розірвання договору оренди при переході права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи.

Ухвалою суду від 29 березня 2017 року заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають обставинам справи. Статтею 32 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди. Пунктом 40 договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ним, як підстава для зміни або розірвання договору вказаний перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Однак ст.ст.30,31 ЗУ «Про оренду землі», п.п.38,39 договору оренди не передбачають односторонньої зміни умов або розірвання договору оренди землі, як цього вимагає позивач. З договору оренди вбачається, що розірвання договору з підстав самостійної обробки земельної ділянки орендодавцем не передбачено. В договорі оренди не визначено, як підставу для його обов'язкового розірвання, зміну власника земельної ділянки. Підстави для розірвання договору оренди відсутні.

Сторони в засідання апеляційного суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені під розписку (а.с.84-85, 101-104), зокрема, відповідач судову повістку отримав під розписку 18 травня 2017 року. 29 травня 2017 року відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з його відрядженням (а.с.98), проте докази перебування у відрядженні не надав, повноваження на участь у розгляді справи нікому не надав.

Оскільки причина неявки відповідача не підтверджена належними доказами, то колегія суддів вважає причину неявки відповідача в судове засідання неповажною і передбачені ч.1 ст.305 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні..

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу позивач просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, оскільки воно є законним та справедливим, а відповідач в порушення ст.27 ЦПК України недобросовісно здійснюючи свої процесуальні права та обов'язки, планомірно затягує розгляд справи з метою подальшого користування землею (а.с.86-87).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскільки ухвалене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 на підставі державного акту була власником земельної ділянки площею 3,1907 га, яка знаходиться на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а.с.4).

20 січня 2009 року орендодавець ОСОБА_4 і орендар ОСОБА_2уклали договір оренди цієї земельної ділянки на 10 років. Пунктом 40 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.5-6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (а.с.8). 24 грудня 2013 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку (а.с.9-10). Подала відповідачу заяву про розірвання договору оренди відповідно до п.40 договору (а.с.11-13), проте заява не була задоволена.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст.526 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Оскільки пунктом 40 договору оренди від 01 червня 2009 року передбачена можливість його розірвання в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи, то суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, включає право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору. При укладенні договору оренди з відповідачем досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі й підстав його розірвання при зміні власника земельної ділянки. Відмова у розірванні спірного правочину суперечить його умовам, з якими погодився сам відповідач, підписавши договір оренди.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції його прав на участь у розгляді справи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції справа була призначена до розгляду на 11 січня 2017 року (а.с.21), про що відповідач був повідомлений під розписку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22). Заперечення на позовну заяву до суду не подав, 11 січня 2017 року здав у суд заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває у відрядженні (а.с.39), відповідні докази не надав.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що причини неявки відповідача в судове засідання є неповажними та відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалив заочне рішення.

До заяви про перегляд заочного рішення відповідач не додав докази його неявки в судове засідання з поважних причин (ас. 48-49), не додані такі докази і до апеляційної скарги (а.с.68-69).

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши відповідно до вимог ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції приходить до висновку, що рішення відповідає матеріалам справи, наданим сторонами в суді першої інстанції доказам, які суд оцінив відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, та вимогам закону.

В межах доводів апеляційної скарги та наданих відповідачем доказів передбачених законом підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: В.І.Потапенко

В.В.Черненко