Провадження №2/748/20/17
Єдиний унікальний № 748/1410/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої - судді Хоменко Л.В. ,

секретаря Грибановської В.В., Авраменко Ю.М.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8,

психолога ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, у якому, уточнивши свої вимоги, просить стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду в сумі 17 294 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., та стягнути на її користь судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що в 2010 році в АДРЕСА_1 був збудований будинок, який належить на праві власності ОСОБА_10 28 вересня 2014 року було виявлено пошкодження вказаного будинку, а саме, вибиті двері, дерев'яні дошки у вікнах, в середині будинку поламані міжкімнатні перегородки. В ході перевірки Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській області встановлено, що пошкодження будинку скоїли на той час ще малолітні ОСОБА_6, 2001 року народження та ОСОБА_8, 2000 року народження, що підтверджується висновком про результати перевірки від 07 жовтня 2014 року. Батьків неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої за ст. 184 КУпАП. Завдана майнова шкода позивачу відшкодована не була, згідно Висновку спеціаліста С-637 від 08 квітня 2016 року вона складає 16 094 грн. Зазначає, що протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 була заподіяна позивачці моральна шкода, яка виражається в моральних та емоційних стражданнях, які довелося перенести їй та її родині.

Представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засідання позовні вимоги не визнали. Представник відповідачів ОСОБА_4 вважала, що розмір заподіяної позивачці шкоди не доведений, оскільки висновком спеціаліста, який не є належним доказом по справі, визначено вартість відновлювального ремонту будинку на момент його огляду спеціалістом, через два роки після подій, що відбувались. Зазначені у ньому пошкодження будинку не відповідають тим пошкодженням, які зазначені у протоколі огляду місця події, це при тому, що до будинку весь цей час мали доступ сторонні особи. Від проведення експертизи у судовому засіданні позивач та її представники відмовились. Вважала, що діти винні у тому, що без дозволу власника зайшли до чужого будинку. Однак, не встановлено причинного зв'язку між діями дітей і пошкодженнями. Вважала, що посилатись на пояснення дітей у даному випадку не можна, бо вони відібрані за відсутності законних представників. Вважала, що моральна шкода не підлягає задоволенню, оскільки вона не обґрунтована та не підтверджена належними доказами. Витрати на правову допомогу також не підтверджені належними доказами.

Відповідач ОСОБА_5, допитана і у якості свідка, вважала, що позов не підлягає задоволенню, спричинена позивачці, і моральна, і матеріальна шкода є необгрунтованою та не підлягає задоволенню. Вважала, що спричинені пошкодження у будинку не могли бути заподіяні діями їх дітей, оскільки був загальний доступ до будинку, у будинку розпивали спиртне сторонні особи. Сусід бачив як підлітки пошкоджували будинок 24 вересня 2014 року, а їх діти були у будинку 26 вересня 2014 року. Крім того, зазначила, що позивачці пропонували відшкодувати 1000 грн., однак вона не погодилась.

Відповідач ОСОБА_7, допитана і у якості свідка, позов не визнала, зазначила, що до школи прийшла, коли діти уже писали пояснення. З позивачкою зустрічались чотири рази, але згоди щодо розміру шкоду не досягли. Не погодилась із розміром спричиненої шкоди, оскільки з моменту подій пройшло два роки, до будинку був доступ сторонніх осіб.

Відповідач ОСОБА_8, допитаний у присутності психолога ОСОБА_9, позов не визнав, зазначив, що дійсно проходячи повз будинок позивача почули звук ніби щось упало, вони зайшли подивитись, будинок був неогороджений. На першому поверсі побачили купу цегли, на другому поверсі слухали музику. Пояснення писали у кабінету директора, дільничний говорив, що необхідно писати, при цьому погрожував забрати до міліції. Вдома батькам розповіли, що заходили у чужий будинок.

Відповідач ОСОБА_6, допитаний у присутності психолога ОСОБА_9, позов не визнав, зазначив, що дійсно у будинку позивача слухали музику, пошкоджень не спричиняли. Пояснення з ОСОБА_16 писали у кабінеті директора, дільничний при цьому погрожував, що посадить у тюрму.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 вересня 2010 року позивачці належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.35-36 ), який за даними технічного паспорта має два поверхи та підвальне приміщення ( а.с. 63 )

Згідно заяви ОСОБА_10 27 вересня 2014 року вона виявила поваленими усі перегородки у своєму будинку ( відмовний матеріал).

Як вбачається з Висновку про результати проведеної перевірки оперуповноваженого ВК МСД Чернігівського РВУ МВС в Чернігівській області від 07 жовтня 2014 року, на підставі заяви ОСОБА_10 встановлено, що приблизно 26 вересня 2014 року неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_12, мешканці с. Киїнка Чернігівського району, знаходячись в нежилому будинку № АДРЕСА_1 Чернігівської області, який належить ОСОБА_10, здійснили пошкодження зазначеного будинку, поламали міжкімнатні стіни та дерев'яні дошки, якими були закриті вікна (а.с. 6).

Відповідно копій свідоцтв про народження (а.с.106,108) батьками неповнолітнього ОСОБА_8 зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_14, неповнолітнього ОСОБА_6 батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_5.

Для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Вказані положення є загальними щодо відшкодування шкоди. Разом тим, правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої малолітньою особою регулюються спеціальними нормами ЦК України.

Статтею 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою( яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов'язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття.

При цьому, шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками( усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Так, протиправність поведінки батьків полягає в невиконанні покладених на них обов'язків з виховання дітей. Отже, батьки безпосередньо шкоди потерпілому не завдають, безпосередньо в зобов'язальні відносини з ним з приводу завдання шкоди не вступають. Іх обов'язок відшкодувати шкоду виникає не тому, що вони її заподіяли, а тому що не виконали свого обов'язку з виховання дітей та нагляду за ними, що сприяло скоєнню малолітнім правопорушення. Тобто протиправність поведінки дітей виражається у завданні шкоди, а протиправність поведінки батьків - у невиконанні обов'язку з виховання дітей та здійснення нагляду за ними. Бездіяльність батьків у вихованні та здійсненні нагляду за дітьми сама по собі майнової шкоди завдати не може. Вона причинно пов'язана зі шкодою тільки через дії дітей. Цей зв'язок полягає в тому, що невиконання чи неналежне виконання батьками обов'язків з виховання призводить до негідної поведінки дитини, яка, у свою чергу, і викликає шкоду. Таким чином, хоча шкода виникає безпосередньо від дій дітей, але оскільки самі дії - результат бездіяльності батьків, то і завдана дітьми шкода є результатом бездіяльності батьків.

Таким чином, оскільки батьки несуть майнову відповідальність при наявності своєї вини у нездійсненні виховання чи нагляду за дитиною, вони можуть бути звільнені від відповідальності в разі, якщо: не порушували обов'язку щодо виховання та нагляду за дитиною; відсутні їх вина за порушення цього обов'язку; порушення обов'язку виховання та нагляду за дітьми причинно не пов'язана з поведінкою дітей, внаслідок якої настала шкода.

Зкопії постанови Чернігівського районного суду від 17 листопада 2014 року вбачається, що ОСОБА_7, матір неповнолітнього ОСОБА_12 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст. 184 КУпАП, у тому що вона не виконує передбачені чинним законодавством обов'язки щодо виховання свого неповнолітнього сина, який пошкодив майно ОСОБА_10 в АДРЕСА_1. ( а.с. 7)

Постановою Чернігівського районного суду від 24 грудня 2014 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження за ухилення від виконання покладених на неї законодавством обов'язків щодо виховання дитини ОСОБА_6 , який пошкодив приватне майно ОСОБА_10 по АДРЕСА_1( а.с. 8)

Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи викладене вище, винність батьків неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в ухиленні від виконання покладених на них батьківських обов'язків, в результаті чого їх неповнолітні діти спричинили матеріальну шкоду позивачу шляхом пошкодження її майна, доведена зазначеними вище постановами суду у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, доказуванню у даному випадку підлягає розмір спричиненої шкоди діями неповнолітніх.

На підтвердження спричиненої їй матеріальної шкоди позивачкою надано Висновок спеціаліста С-637 від 08 квітня 2016 року, згідно якого вартість відновлюваного ремонту будинку № АДРЕСА_1 та області, внаслідок його пошкодження, становить 16 094 грн. (у тому числі 20% ПДВ) При цьому під час обстеження будинку виявлені пошкодження конструкцій будівлі, а саме: зруйновані перегородки з газобетонних блоків між приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3,1-4,1-5 та між приміщеннями 1-8, 1-9,1-10. Місцями зруйнована цегляна кладка над тамбуром 5, зруйновано хвилястий азбоцементний лист покрівлі. (а.с. 10-24).

З протоколу огляду місця події від 28 вересня 2014 року, проведеного у присутності ОСОБА_15, вбачається, що оглянуто будинок АДРЕСА_1 - на першому поверсі з лівої сторони вдовж стіни лежать дерев'яні бруси, віконні пройоми забиті дошками із берези, посередині приміщення перегородка виготовлена із каменю червоного кольору біля якої лежить гора, яка тягнеться від входу на перший поверх до самої перегородки побитого каменю червоного кольору та побитих каменів білого кольору( газоблоків), за перегородкою посередині також лежить гора побитих, частково цілих газоблоків, з лівої сторони від входу знаходяться сходи, які ведуть на другий поверх, де з правої сторони мається кімната порожня та мається пройом для балкона, забитий дошками, які в нижній частині мають аналогічні пошкодження, уламки лежать біля пройому у приміщенні. На третьому поверсі на підлозі від входу до перегородки аналогічно побитий газоблок. За перегородкою лежать складені газоблоки. Зліва маються сходи на горище, де мається будівельне сміття.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Сторона відповідача заперечувала проти проведеного по справі висновку спеціаліста, вважаючи його неналежним доказом по справі, також посилались на те, що шкода визначена на момент проведення експертизи за тими пошкодженнями будинку, які встановлені спеціалістом на момент огляду, а не за тими пошкодженнями, які зазначені у протоколі огляду місця події на момент, коли ці події відбувались, а позивач після роз'яснення їй наслідків ухилення від участі в експертизі, передбачених ч.1 ст. 146 ЦПК України, відмовилась від призначення експертизи по справі.

За таких обставин, суд погоджується з доводами сторони відповідачів у тому, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачці за пошкодженнями, виявленими 26 вересня 2014 року не встановлений та не доведений. Висновком спеціаліста С-637 розмір шкоди визначений за пошкодженнями у будинку, виявленими спеціалістом при його огляді станом на квітень 2016 року, тобто майже через два роки після подій. При цьому слушним є зауваження відповідачів, що за цей період хто завгодно міг спричинити шкоду майну позивача, оскільки будинок нежилий та неогороджений, має доступ для сторонніх осіб. Від проведення відповідної експертизи судом сторона позивача відмовилась у судовому засіданні. За таких обставин розмір спричиненої позивачці матеріальної шкоди не доведений належними доказами, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Згідност. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не зазначено, у чому полягає моральна шкода та не обґрунтовано її розмір, доказів на спричинення моральної шкоди у сумі 5 000 грн. позивачем не надано, тому вимога про стягнення на її користь моральної шкоди не підлягає задоволенню.

За таких обставин у задоволенні позову позивачу слід відмовити за недоведеністю.

У зв'язку з відмовою у позові судові витрати, до яких віднесено і витрати на правову домогу, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, позивачеві не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ,ст.ст. 10,13, 14, 60, 208, 209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 1178, 1181, 1167 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_10 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17 294 грн, моральної шкоди у сумі 5000 грн. та судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Хоменко