АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2992/17 Справа № 175/4402/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади Слобожанської (Ювілейної) селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_2, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер - НОМЕР_1) та домоволодіння, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Територіальної громади Слобожанської (Ювілейної) селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_2,з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

29 грудня 2016 року представник позивача подала клопотання про забезпечення вищезазначеного позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та домоволодіння, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське, вул. Майська, № 14.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що існує можливість відчуження або розпродавання майна, що належить відповідачу, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак колегія суддів повністю не може погодитись з таким висновком з огляду на настпуне.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 ставить питання про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку (площею 0,1200 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2серії НОМЕР_2, від 28.12.2002 р., виданого ОСОБА_4, тобто в частині накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер - НОМЕР_1), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам діючого законодавства і підстави для її скасування в цій частині відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи позовні вимоги, домоволодіння, на яке ОСОБА_3 просить накласти арешт, не є предметом спору та, більше того, не є власністю відповідача, що унеможливлює забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно.

Згідно роз'яснень, викладених у п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві про забезпечення позову жодним чином не обґрунтовано та не вмотивовано доцільність накладення арешту на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське, вул. Майська, № 14, не викликано необхідністю при розгляді позову і може призвести до безпідставного обмеження власників у користуванні майном.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині накладення арешту на вищезазначене домоволодіння з відмовою у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року -скасувати в частині накладення арешту на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в цій частині.

В решті ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова