Справа № 308/7712/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2017 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 сільської ради Ужгородського району до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання по договору надання населенню послуг з водопостачання,
Позивач ОСОБА_1 сільська рада Ужгородського району звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання по договору надання населенню послуг з водопостачання.
Позов мотивує тим, що 01.07.2002 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір № 450 на надання населенню послуг з водопостачання. Відповідач в порушення визначеного договору обовязку щодо внесення плати за спожиту воду не виконує взяті на себе зобовязання і станом на 01.03.2016 року за нею обліковується заборгованість у розмірі 9709,35 грн.
Зазначає, що з метою позасудового врегулювання спору ОСОБА_1 сільська рада Ужгородського району надіслала на адресу відповідача письмову претензію від 28.03.2016 року, яка була отримана відповідачем 31.03.2016 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Проте, вказана претензія залишена відповідачем без задоволення, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом з метою захисту свого порушеного права.
З посиланням на викладене просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сільської ради Ужгородського району заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 9709,35 грн., а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 грн.
У судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявилася, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2002 року між позивачем ОСОБА_1 сільською радою та ОСОБА_2 укладено договір № 450 про надання населенню послуг з водопостачання, відповідно до якого відповідач, як споживач зобовязана щомісячно, у встановлені терміни вносити плату за надані послуги.
Згідно з п. 7 вказаного договору визначено розмір щомісячно плати за надані послуги, а п. 8 договору передбачено, що розрахунковий період оплати послуг один календарний місяць, термін внесення платежів не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем.
Відповідно до п. 13 договору споживач зобовязаний своєчасно, у встановлений договором термін, сплачувати надані послуги.
Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у справі з приводу оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення регулюються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Цивільним Кодексом України.
Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 року № 2918-IІІ у ст. 1 вказує, що централізоване питне водопостачання господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.
Споживач повинен своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення (ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»).
Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. за № 630 (далі Правила) у ст. 2 вказує, що централізоване водовідведення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.
Статтею 17 Правил встановлено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Згідно з п. 1 ст. 30 Правил, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до положень ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, п. 7 яких встановлює обов'язок власників та користувачів квартири оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV відносить послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до комунальних послуг, а ст. 16 вказаного закону передбачає що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до п. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регламентовано права та обовязки споживача, а саме: споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець та виробник вказаних послуг зобовязані укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, суд вважає, що до даних правовідносин повинні застосовуватися норми ст. ст. 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобовязання, правові наслідки та відповідальність за порушення зобовязання.
За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вказані зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 01.03.2016 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 9709,35 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Будь-яких доказів на підтвердження відсутності заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Також судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2016 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 сільської ради Ужгородського району про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2002 року по 01.03.2016 року в розмірі 9709,35 грн. відмовлено з підстав, визначених п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 сільської ради Ужгородського району заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 9709,35 грн. є підставними і підлягають до задоволення.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір в розмірі 1378,00 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 88, 158, 169, 212-215, 223, 224-226, 233, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 611, 642 ЦК України, ст. ст. 13, 19-22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 179 ЖК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 сільської ради Ужгородського району до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання по договору надання населенню послуг з водопостачання задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сільської ради Ужгородського району заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 9709 (девять тисяч сімсот девять) гривень 35 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик