Справа № 135/2038/16-ц
Провадження № 2/135/21/17
РІШЕННЯ

іменем України

14.03.2017 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участю секретаря Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладижинської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права на земельний пай,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до Ладижинської міської ради, ОСОБА_2 і просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 3,170га для ведення товарного сільськогосподарського товариства (яка перебувала у колективній власності АКПП «Ладижинський»), що знаходиться в адміністративних межах Ладижинської міської ради Вінницької області та належала ОСОБА_3.

На обґрунтування позову позивачка повідомила, що ОСОБА_3 була членом КСП «Ладижинське» того в АКГТП «Ладижинський») і отримала право на земельну частку (пай) на землях, що перебували у колективній власності АКПП «Ладижинський». В додатку до Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 26.12.2001 року, значиться ОСОБА_3. Сертифікат на право на земельну частку (пай) тітка не отримала, і право приватної власності на землю не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона померла. Державний акт на земельну ділянку приватної власності їй не був виданий.

Розмір земельної частки (паю) відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у м. Ладижин складає 3,170 га. Земельна ділянка розташована в адміністративних межах Ладижинської міської ради Вінницької області. Зазначає, що її мати: ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняла спадщину після смерті своєї сестри - ОСОБА_3, однак не встигла її оформити. Також позивачка, у обґрунтування позовних вимог, повідомляє, що вона прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк з відповідною заявою, її брат написав відмову від спадщини. Після спливу 6-місячного строку звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй відмовили у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій зазначає, що позов визнає повністю, просить справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача: Ладижинської міської ради Вінницької області, у судове засідання не з'явився, однак до суду подано заяву, у якій відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціями», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а державний акт на право колективної власності було видано 26.12.2001року, право на земельну частку (пай) у неї не виникало. Сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не оформила, державний акт на земельну ділянку їй не був виданий.

Ці факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.11.2001року, виданого Ладижинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області видно, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що зроблено відповідний актовий запис №225.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом №2078 від 24.07.2002 року(серія НОМЕР_3), виданого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вернюк Т.М., видно, що дане свідоцтво видано спадкоємцеві ОСОБА_4 на спадкове майно, яке складається тільки з права на частку майна пайового фонду АКПП «Ладижинський».

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16.08.2005 року, виданого Ладижиським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області видно, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис №205.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 17.06.1965 року видно, що матір'ю ОСОБА_6 є ОСОБА_4

Із свідоцтва про право на спадщину за законом №398 від 09.02.2007 року, виданого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вернюк Т.М. видно, що воно видано ОСОБА_1, яка є спадкодавцем ОСОБА_4 на спадкове майно, яке складається тільки з права на частки пайового фонду майна КСП «Ладижинський».

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2016року № 451/02-31, виданого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Кощеєвою Г.С., видно, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ.

Із довідки № 99-28-99.0-1667/2-16 від 02.11.2016року, виданої Відділом держегеокадастру у місті Ладижин Вінницької області видно, що вона видана ОСОБА_1 у тому, що ОСОБА_3 дійсно включена в список - додаток до державного акту на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський» та не отримала державний акт у зв'язку зі смертю. Однак суд критично відноситься до такого висновку органу, що видав довідку відносно того, що неотримання державного акту пов'язано зі смертю ОСОБА_3, адже померла вона ще до того, як державний акт із списком було видано.

Із архівної довідки № 18-15/189 від 28.11.2016 року виданого архівним відділом міської ради видно, що в документах АКПП «Ладижинський» міститься інформація про те, що державний акт на право колективної власності на землю, серії НОМЕР_1, виданий 26 грудня 2001року. У додатку до державного акту (список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ладижинський») значиться ОСОБА_3

Відповідно до списку - додатку до державного акту на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський», громадян (спадкоємців), що набули право на земельну частку (пай) по списку за № 28, рахується ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НОМЕР_6. Однак, згідно даного свідоцтва ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3. успадковано тільки право на частку майна пайового фонду АКПП «Ладижинський», визначене в розмірі 0,070 відсотків на суму 6925грн. Посилання у даному списку на відповідні документи щодо успадкування права на земельну частку (пай) та самі правовстановлюючі документи - відсутні, тому судом даний список не приймається як доказ того, що право на земельну частку (пай) було успадковане.

Відносно посилання позивачем на особливість паювання земель КСП «Ладижинський», яка полягала у тому, що громадянам - членам КСП не видавали свідоцтва на право на земельну частку (пай), а держані акти, що відбувалося протягом тривалого часу, то суд не приймає до уваги таке твердження позивача, адже значення має у даному конкретному випадку саме момент передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Отже, аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Установивши, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3., право на земельну частку (пай) їй не належало, оскільки державний акт видано 26.12.2001 року, тобто після її смерті (ІНФОРМАЦІЯ_2), то це право на земельну частку (пай) не входило до складу спадкового майна і не могло успадковуватися спадкоємцями, а тому суд приходить до висновку, що у позові ОСОБА_1 про визнання права на земельний пай - слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, то судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 р., ст. ст. 328, 392, 1223, 126, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, на підставі ст. ст. 3, 15, 118, 119, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Ладижинської міської ради, ОСОБА_2, про визнання права на земельний пай - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя