Номер провадження: 22-ц/785/1950/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до слідчих відділу розслідувань дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головне Управління Національної поліції в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового слідства, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеними вимогами, в котрих зазначав, що 12 листопада 2001 року в 22 години 40 хвилин водій ОСОБА_9 управляючи за дорученням автомобілем « Фольцваген-Пассад» гос № 46300 ОЄ по вулиці Миколаївська дорога перевищив встановлену швидкість та неправильно здійснив обгін мікроавтобуса, різко виїхав з правої сторони на ліву полосу зустрічного напрямку, в результаті чого наніс смертельну травму сину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1, який стояв на лівій розмежувальній полосі частини дороги завдав йому смертельні травми та 13 листопада 2001 року син помер.

11 грудня 2001 року слідчий СО по ДТП СУ ДУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 виніс постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно водія ОСОБА_9, яка буда скасована апеляційним судом Одеської області 09 березня 2004 року, а матеріали повернуті для додаткової перевірки.

Позивач зазначає, що дії слідчого Лобанова Є.Н. грубо порушили його конституційні і процесуальні права.

Позивач зазначає, що матеріали буди передані слідчому Супроненко А.П. який повторно 19.02.2007 року, 20.08.2009 року, затягуючи строки розгляду вказаного ДТП, виніс постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно водія ОСОБА_9, котрі скасовані Київським районним судом міста ОСОБА_3 від 20.11.206 року та 18.03.2010 року.

14 лютого 2014 року матеріали повернені до відділу розслідування . Слідчий по ДТП ОСОБА_8 навмисно, перешкоджаючи встановленню істини по справі, 19 березня 2015 року, постановою закрив кримінальне провадження, яке скасоване Київським районним судом міста ОСОБА_3 від 19.03.2015 року, а матеріали кримінальної справи направлені слідчому для виконання обєктивного розслідування ДТП.

30 червня 2015 року слідчий Ніколов В.М. повторно закрив кримінальне провадження, котре було скасовано ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_3 24 липня 2015 року, а матеріали повернуті в відділ розслідування ДТП СУ ДУМВС України в Одеській області.

Посилаючись на те, що слідчі органи на сьогоднішній день не виконали свої обовязки щодо розслідування ДТП, неправомірними діями перешкоджають встановленню істини, та з урахуванням ст. 1172 ЦК України просив суд стягнути за рахунок державного бюджету спричинену ними моральну шкоду в розмірі 1 300 000 гривень. При цьому просить врахувати тривалість розслідування кримінальної справи, безпідставність закриття кримінального провадження, стан його здоровя та душевні страждання.

Рішенням Суворовського районного суду міста ОСОБА_3 від 20 жовтня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на ті ж обставини, що і в позивній заяві, та на те, що він просив компенсувати йому моральну шкоду за рахунок держави.

В судове засідання представники слідчих відділу розслідувань дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головне Управління Національної поліції в Одеській області не зявилися, про час та місце судового засідання сповіщені належним чином.

В силу ст. 305 с. 2 ЦПК України, судова колегія вважає за можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з того, що позивач предявив позов до неналежних відповідачів з огляду на вимоги ст. 1172 ЦК України, згідно до якої юридична або фізичка особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. При цьому районний суд зазначив, що розяснив позивачеві вимоги чинного законодавства, проте він наполягав на розгляд заявленого позову.

Розглядаючи спір, судова колегія погоджується з судженням районного суду про те, що позов предявлений до неналежних відповідачів з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб, при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч.1-5 цієї статті) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкода, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 ч.1 ст.2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно з п.1 ст.1, п.5 ст.3 Закону України від 1 грудня 1994 р. №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (з наступними змінами) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до положень ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів Державного бюджету у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно розяснень п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. П.10-1 даної Постанови передбачає, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст.9 Закону Про оперативно-розшукову діяльність. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України, за рахунок якого відшкодовується шкода.

Виходячи з того,що заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідачів до участі у справі, відповідно до ст. 33 ЦПК України передбачається за клопотанням позивача, районний суд правильно відмовив в позові з тих підстав, що позов заявлено до неналежних відповідачів, оскільки слідчі ДТП СУ ДУМВС Україні в Одеський області ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 виконували свої службові обовязки так як знаходились в трудових стосунках з державними органами, а тому моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю відшкодовується державою.

В силу того, що позивач заявив свої вимоги до слідчих, його позов не підлягає задоволенню, оскільки після розяснення судом вимог ст. 1172 ЦК України позивач клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів не заявив, та не позбавляє його права на звернення до районного суду для захисту порушеного права до належних відповідачів так як апеляційний суд позбвлений повноважень щодо виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Судова колегія критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що він просив стягнути шкоду за рахунок Державного бюджету,оскільки як орган Державного казначейства України так і орган з котрим слідчі ДТП СУ ДУМВС Україні в Одеський області ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8М . знаходились в трудових стосунках не були залучені до участі в справі.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконних дій або бездіяльності слідчіх ДТП СУ ДУМВС Україні в Одеський області ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 судовою колегією не перевіряються за відсутності належних відповідачів по справі.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді О.М. Таварткіладзе,

ОСОБА_4