Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/3843/16-ц
Провадження № 2/644/678/17
Справа № 644/3843/16-ц
Рішення

Іменем України

22 березня 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі - Литвиненко А.Л.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», третя особа - Державна іпотечна установа, про розірвання кредитного договору та визначення розміру заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» про визнання недійсним кредитного договору та визначення розміру заборгованості і просила визнати недійсним кредитний договір № 210/08 від 30 вересня 2005 року, укладений між сторонами, та визначити розмір заборгованості позивача за даним кредитним договором з урахуванням усіх сплачених ним відповідачу коштів в погашення заборгованості посилаючись на те, що відповідно з умовами зазначеного договору позивачу був наданий відповідачем кредит в розмірі 12500 доларів США зі сплатою 11% річних від суми залишку заборгованості за кредитом строком до 28 серпня 2020 року. До 10 листопада 2015 року позивач сумлінно виконував свої зобов'язання за договором і загалом виплатив відповідачу 15306,18 доларів США та 11983,33 грн., але потім йому стало відомо, що постановою НБУ № 612 від 17 вересня 2015 року відповідача віднесено до категорії неплатоспроможних і дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було введено у відповідача тимчасову адміністрацію, в зв'язку з чим позивач вважав, що свої зобов'язання за договором перед відповідачем він виконав повністю, а загальну заборгованість за договором неможливо встановити через припинення діяльності відповідача.

Під час розгляду справи позивач вточнила свої позовні вимоги і з тих же підстав, що і в первісному позові, просила розірвати зазначений кредитний договір № 210/08 від 30.09.2005 року, укладений між нею та відповідачем, і визначити розмір її заборгованості за цим кредитним договором, з урахуванням сплачених нею коштів відповідачу в погашення заборгованості (а.с. 102).

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що у позивача відсутні законні підстави не виконувати умови укладеного кредитного договору, а тим більше вимагати його розірвання, оскільки обставин, передбачених ст. 652 ЦК України, немає. Крім того, 11 лютого 2015 року відбулася заміна кредитора у зазначеному зобов'язанні, оскільки між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року, згідно з яким ДІУ набула всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), а тому позов заявлений до неналежного відповідача (а.с. 107, 108).

Ухвалою суду від 20 грудня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено Державну іпотечну установу (а.с. 141), представник якої в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що 30 вересня 2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є відповідач, і позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 210/08, відповідно до умов якого відповідачем було надано позивачу кредит в розмірі 12500 доларів США зі сплатою 11% річних від суми залишку заборгованості за кредитом строком до 28 серпня 2020 року (а.с. 2).

11 лютого 2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року, згідно з яким ДІУ набула всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), в тому числі і за кредитним договором № 210/08 від 30 вересня 2005 року (а.с. 113-115).

Постановою НБУ № 612 від 17 вересня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних і Дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відповідача введено тимчасову адміністрацію (а.с. 5).

Встановлені в результаті судового розгляду обставини свідчать про те, що 11 лютого 2015 року у кредитному договорі № 210/08 від 30.09.2005 року відбулася заміна кредитора, і з цього часу кредитором за цим договором стала Державна іпотечна установа, а тому слід дійти висновку, що позивачем позов пред'явлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у його задоволенні.

Оскільки наведені позивачем підстави для розірвання вищезазначеного кредитного договору, а саме: віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних і введення Дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відповідача тимчасової адміністрації не передбачено положеннями ст. ст. 651, 652 ЦК України в якості можливих підстав для розірвання договору, то позов не підлягає задоволенню в цій частині вимог також і з цих підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені можливі способи такого захисту.

Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту її прав та інтересів у вигляді «визначення розміру заборгованості за кредитним договором», не відповідає передбаченим частиною 2 статті 16 ЦК України способам захисту майнових прав та інтересів, не передбачений ні самим кредитним договором, а ні законом, тому відстави для задоволення таких позовних вимог - відсутні.

Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору, а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають віднесенню за рахунок держави.

Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенню позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», третя особа - Державна іпотечна установа, про розірвання кредитного договору та визначення розміру заборгованості - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: