Справа № 307/1974/16-ц
Провадження № 2/307/119/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, де третя особа без заявлення самостійних вимог Тячівський відділ ДРАЦСу про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від даного шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні і вихованні, а відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її вихованням, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач працює в Російській Федерації, де отримує хороші заробітки , розмір яких приховує, фізично здоровий, молодий за віком та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому, на її думку, спроможний сплачувати аліменти у визначеній нею сумі. З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісячно .

Відповідач подав до суду зустрічний позов, який мотивує тим, що в період його шлюбу з відповідачкою 26 січня 2006 року народилась дитина ОСОБА_3, батьком в свідоцтві про народження якої було записано його. Однак під час їхнього спільного сімейного проживання під час сварок позивачка за первісним позовом неодноразово емоційно стверджувала, що він не являється біологічним батьком ОСОБА_3 та після розірвання шлюбу продовжувала неодноразово це повторювати. Також подавши позов до суду про стягнення з нього аліментів стверджувала, що він буде сплачувати аліменти в примусовому порядку, так як в свідоцтві про народження дитини батьком значиться він. Оскільки позивачка за первісним позовом не спростувала і не заперечила його сумніви щодо його батьківства доньки, а в нього є підстави вважати , що він не є її біологічним батьком , тому просить виключити з актового запису, вчиненого виконкомом Біловарської сільської ради за №2 від 25 лютого 2002 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька ОСОБА_2.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини та додатково пояснила, що, на її думку, відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеній нею сумі, так як інших утриманців не має, фізично здоровий та непогано заробляє, хоча розмір доходів його вона вказати не може. На даний час він здійснює ремонт свого будинку. Вона ж працює вчителем і її місячний дохід становить до 5000 гривень щомісячно.

Проти зустрічного позову заперечила, оскільки вважає, що таким чином відповідач хоче уникнути обовязку по утриманні дитини.

Просить її позов задоволити, а в зустрічному позові відмовити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково і пояснив, що на даний час він постійного місця праці немає, здійснює догляд за матірю, яка перенесла операцію. На заробітки за кордон останній раз їздив близько 2.5 роки тому. На обліку у центрі зайнятості не перебуває. Проживає за рахунок коштів, які надсилає сестра, що проживає за кордоном. За її дорученням і кошти він також здійснює ремонт будинку. Спроможний сплачувати аліменти у сумі не більше 700-800 гривень щомісячно.

Зустрічний позов підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в письмовій заяві додатково пояснив, що висновку експерта не довіряє і просить зустрічний позов задоволити.

Представник Тячівський відділ ДРАЦСу в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка.

Неповнолітня перебуває на утриманні і вихованні у позивачки ОСОБА_1, що стверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки та довідкою виконкому Біловарської сільської ради від 18 липня 2016 року за №326/02-13.

Згідно висновку судово-генетичної експертизи за № 461 від 23.11.2016 року за молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99.99 % і таким чином біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Таким чином, предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Як встановлено в судовому засіданні позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 належними і допустимими доказами не доведено відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в актовому записі про народження якої він значиться, а тому підстав для виключення з актового запису відомостей про його батьківство немає та в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , що стверджується письмовою заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, так як позивачка працює вчителем і не має інших джерел матеріального забезпечення, а відповідач має працездатний вік і немає інших утриманців. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1100 гривень щомісячно на утримання дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Заперечення проти позову відповідача і його доводи про те, що він ніде не працює і відповідно немає постійних доходів суд вважає необґрунтованими, оскільки останній на обліку у центрі зайнятості не перебуває і ним також не надано належних і допустимих доказів, якіб вказували на наявність у нього обмежень у пошуках роботи і працевлаштування.

При цьому, оскільки позивачка предявила позов 18.07.2016 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати в частині сплати судового збору покласти на ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 209 , 213-215 , 367 ЦПК України , ст.ст. 136, 180 , 184 СК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1100 гривень щомісячно починаючи з 18 липня 2016 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, де третя особа без заявлення самостійних вимог відділ ДРАЦСу Тячівського рай управління юстиції про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : М.М.Розман