Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Попович О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ«ПриватБанк»), яке є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

На обґрунтування позову банк зазначав, що 28 вересня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KRP0AU20130458, згідно з умовами якого остання отримала кредитні кошти у іноземній валюті у сумі 16 505,38 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,16 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 26 вересня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна від 28 вересня 2007 року № KRP0AU20130458, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передала у заставу банку автомобіль Chevroltt, модель: Аvео SF69Y, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 03 січня 2014 року, утворилась заборгованість, розмір якої дорівнює - 5 599,27 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 03 січня 2014 року, є еквівалентом - 44 738 грн 17 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 5 514,27 доларів США; заборгованість за відсотками - 69,79 доларів США.; заборгованість з комісії - 14,90 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 0,31 доларів США.

На підставі вищевикладеного, уточнивши позовні вимоги позивач за основним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2007 року № KRP0AU20130458 вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль Chevroltt, модель: АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), та звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, рік випуску - 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом продажу вказаного майна з укладенням від імені позичальника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути витрати у справі.

Улютому 2015 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на порушення банком вимог валютного законодавства, а також на те, що кошти у іноземній валюті вона не отримувала так як кошти перераховані для купівлі автомобіля були сплачені у національній валюті, а тому просила вказаний кредитний договір визнати недійсним.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2007 року, яка станом на 03 січня 2014 року, становила 5 599,27 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03 січня 2014 року, є еквівалентом - 44 738,17 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5 514,27 доларів США, заборгованість за відсотками - 69,79 доларів США, заборгованість зкомісії - 14,90 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 0,31доларів США. Вилучено у ОСОБА_3 та передано у заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль Chevrolеt, модель:Аvео SF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан - В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) вказаного автомобіля. Звернуто стягнення на вказаний предмет застави, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу, його дублікату, для подальшої реалізації, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено. Абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду доповнено реченням наступного змісту: «Початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій». У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених нею зустрічних позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 28 вересня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KRP0AU20130458, згідно з умовами якого остання отримала кредитні кошти у іноземній валюті у сумі 16 505,38 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,16% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 26 вересня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна від 28 вересня 2007 року № KRP0AU20130458, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передала у заставу банку автомобіль Chevroltt, модель: Аvео SF69Y, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності.

Відповідно до ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, вирішуючи питання про визнання кредитного договору недійсним, суди повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що укладаючи оспорюваний кредитний договір, банк мав право здійснювати кредитування в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу Національного Банку України, а також те, що сторони були вільними у визначенні умов договору, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Також, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про те, що ОСОБА_3 беручи кредит в іноземній валюті повинна була передбачити валютні ризики за договором, оскільки стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 03 січня 2014 року, утворилась заборгованість, розмір якої дорівнює - 5 599,27 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 03 січня 2014 року, є еквівалентом - 44 738 грн 17 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 5 514,27 доларів США; заборгованість за відсотками - 69,79 доларів США.; заборгованість з комісії - 14,90 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 0,31 доларів США.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону.

Таким чином, щодо способу реалізації заставного майна, то діюче законодавство визначає його диспозитивно, а саме сторони можуть врегулювати цей випадок на свій розсуд та визначити спосіб реалізації у випадку звернення стягнення за умовами договору, що не суперечить також і п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Проте, змінюючи рішення суду першої інстанції та визначаючи початкову ціну предмета іпотеки, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються норми Закону України «Про іпотеку», не врахувавши, що обраний вид застави має спеціальне правове регулювання звернення стягнення на заставлене майно, яке передбачено Законом України «Про заставу» та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Отже, в частині доповнення абзацу п`ятого резолютивної частини рішення суду реченням наступного змісту: «Початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій» рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а в іншій частині суд касаційної інстанції залишає без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року в частині доповнення абзацу п`ятого резолютивної частини рішення суду реченням наступного змісту: «Початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій» скасувати.

У іншій частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року та рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

О.В. Попович

І.М.Фаловська