АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/490/17Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/552/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Кременецького районного суду від 27 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Кременецького нотаріального округу Тернопільської області - Бурлак Олег Мирославович про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кременецького районного суду від 27 березня 2017 року вищевказану заяву задоволено:

накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_3;

накладено арешт на незавершений будівництвом готель, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 720,7 кв. м, який розташований в АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3;

заборонено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчиняти дії (в тому числі будівельні, оздоблювальні роботи), які в подальшому можуть призвести до зміни цільового призначення нерухомого об'єкта, зміни площі, конфігурації, зовнішнього вигляду об'єкта, збільшення (зменшення його вартості), а саме - незавершеного будівництвом готелю, об'єкту житлової нерухомості загальною площею 720,7 кв. м, який розташований в АДРЕСА_1, та земельної ділянки за адресою - АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1;

заборонено відповідачам вчиняти будь-які дії, укладати угоди, які в подальшому можуть призвести до передачі прав власності, прав користування, передачі в заставу, передачі в забезпечення зобов'язань незавершеного будівництвом готелю, об'єкту житлової нерухомості загальною площею 720,7 к який розташований в АДРЕСА_1, та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції взяв до уваги лише припущення позивача, не навівши дані про встановлені судом обставини та не надав їм юридичної оцінки. Зазначив, що на даний час готель незавершений будівництвом та подальше зволікання щодо завершення будівництва може спричинити негативні наслідки щодо його технічного стану, руйнування існуючої забудови, що призведе до спричинення збитків йому як власнику об'єкта будівництва.

В судове засідання ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явився.

Представник ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнала та пояснила, що згідно розписки ОСОБА_5 позичав ОСОБА_4 80 000 дол США для спільної діяльності на будівництво готелю і після його смерті права та обов'язки успадкувала дружина - ОСОБА_1 Відповідач, визнаючи факт отримання коштів у вказаній сумі (про що зазначено в рішенні Кременецького районного суду від 30 травня 2016 року) відмовляється визнавати її право на частку в незавершеному будівництвом готелі, повертати отримані ним кошти, у зв'язку з чим вона зверталась з позовом до суду про повернення 80 000 дол США як позики.

Під час незаконного скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, відповідач ОСОБА_4 віддарував незавершений будівництвом готель та земельну ділянку синові ОСОБА_3 Такі дії ОСОБА_4 свідчать про намагання приховати майно з метою ухилення від виконання рішення.

Після скасування 15 березня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року про стягнення боргу в сумі 1 688 363 грн, трьох процентів річних в сумі 50 650 грн та судових витрат, ОСОБА_1 звернулась з позовом про повернення коштів на підставі ст 1212 ЦК України та доповнила обґрунтування позову про визнання правочинів недійсними.

Приміщення трьохповерхового готелю збудоване, накрите, встановлені вікна, а тому, на її думку, доводи апелянта про те, що непроведення будівельних робіт по завершенню будівництва може спричинити негативні наслідки та руйнування будівлі є голослівними. Зміна конфігурації, площі, цільового призначення, збільшення (зменшення) вартості об'єкта призведе до утруднення виконання рішення суду про стягнення боргу у разі застосування реституції та виникнення у ОСОБА_3 прав на добудову та покращення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання недійсними договору дарування земельної ділянки та незавершеного будівництвом готелю, за адресою АДРЕСА_1, який укладено 30 серпня 2016 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посилаючись на те, що ОСОБА_4 відчужив їх синові ОСОБА_3 в той час, коли у провадженні судів на розгляді перебувала справа про стягнення з нього 80 000 дол США боргу за договором позики та 3% річних.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області 22 вересня 2016 року скасовано рішення Кременецького районного суду від 30 травня 2016 року про відмову у задоволенні позову і ухвалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 688 363 грн основного боргу, що еквівалентно 65 000 дол США, 50 650 грн - три проценти річних та 3 775 грн 80 коп судових витрат.

Позивач просила застосувати заходи забезпечення позову, вказавши на те, що ОСОБА_4 намагається приховати майно з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки відчуження майна (дарування на користь сина) мало місце після винесення 7 липня 2016 року незаконної ухвали про скасування заходів забезпечення позову до набрання рішенням законної сили.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виник спір з приводу 80 000 дол США, які ОСОБА_4 отримав у ОСОБА_5 для спільної діяльності на будівництво готелю та відмовляється повертати їх дружині - ОСОБА_1, як спадкоємиці.

Позивач зверталась з позовом у березні 2015 року про повернення вказаної суми коштів, як позики. При розгляді даної справи ОСОБА_4 визнавав факт отримання у ОСОБА_5 80 000 дол США на будівництво готелю (пояснення викладені в рішенні Кременецького районного суду від 30 травня 2016 року).

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року скасовано рішення Кременецького районного суду від 30 травня 2016 року і постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 688 363 грн боргу за договором позики, що станом на 22 вересня 2016 року еквівалентно 65 000 дол США, а також 50 650 грн - три проценти річних за період просрочення виконання зобов'язання.

У даній справі ухвалою Кременецького районного суду від 22 квітня 2015 року застосовувались заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, які до вступу рішення в законну силу ухвалою цього ж суду від 7 липня 2016 року були скасовані.

Після скасування вжитих судом заходів забезпечення позову 30 серпня 2016 року ОСОБА_4 подарував земельну ділянку та незавершене будівництвом приміщення готелю синові ОСОБА_3

Враховуючи, що до вирішення в 2016 році апеляційним судом апеляційної скарги на рішення від 30 травня 2016 року мало місце відчуження нерухомості, тому місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки новий власник вправі розпоряджатись своєю власністю.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою ВССУ від 15 березня 2017 року рішення апеляційного суду Тернопільської області скасовано і залишено в силі рішення Кременецького районного суду від 30 травня 2016 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики відмовлено.

На даний час в провадженні Кременецького районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 2 277 368,29 грн на підставі ст. 1212 ЦК України, з яких сума 2 144 968 грн еквівалентна 80 000 дол США та уточнено підстави позову про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та незавершеного будівництвом готелю, що в АДРЕСА_1.

Такі обставини також підтверджують існування між сторонами спору щодо повернення 80 000 дол США і не спростовують висновку суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апелянта, що непроведення робіт по завершенню будівництва готелю може спричинити негативні наслідки для його технічного стану та руйнування існуючої забудови колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони є необґрунтованими, що узгоджується з висновком оцінювача за 2008 рік, який оглядався в судовому засіданні. Зазначаючи про це позивач не вказує проведення яких будівельних робіт є терміновим і як непроведення таких робіт вплине на технічний стан будівлі.

За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Кременецького районного суду від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська