АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1982/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/203/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

сторін : апелянта ОСОБА_1

його представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3

представників ДП "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" -

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Державного підприємства "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", третя особа - ОСОБА_6 про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надбавки, премії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 244-к від 10 грудня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1».

Скасовано наказ № 7-к від 21 січня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 з роботи (згідно пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України)» та наказ № 46-к від 23 лютого 2016 року «Про внесення змін до наказу № 7 від 21 січня 2016 року про зміну дати звільнення».

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 03 лютого 2016 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в користь ОСОБА_1 841 (вісімсот сорок одну) гривню надбавки за безперервний стаж роботи за 2015 рік, 422 (чотириста двадцять дві) гривні премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34664 (тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 65 копійок (без утримання податків та інших обов'язкових платежів) та 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за 1 місяць у розмірі 4281 (чотири тисячі двісті вісімдесят одна) гривня 42 копійки допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок понесеного судового збору.

Стягнуто з Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в дохід держави судовий збір у розмірі 1653 (одна тисяча шістсот пятдесят три) гривні 60 копійок.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить частково скасувати рішення суду та постановити нове рішення, оскільки суд задоволив його вимоги щодо стягнення середньомісячного заробітку за вимушений прогул без врахування коефіцієнта зростання середньоденної заробітної плати та не задоволив повністю вимоги про стягнення моральної немайнової шкоди .

ДП "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування вимог вказує на те, що суд не з'ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам . Зазначає, що при звільненні ОСОБА_1 повністю дотримано вимоги ч.1 ст.116 КзпП України та виплачно всі суми при звільненні .

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені у ній .

Представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені у ній .

Заслухавши сторони, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 34-к від 17 липня 1995 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в сектор технічної інформації на посаду інженера-програміста ІІ категорії у Тернопільський центр стандартизації, метрології та сертифікації, який у подальшому перейменовано на Державне підприємство «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі ДП «Тернопільстандартметрологія»).

На підставі наказу № 133-к від 10 листопада 2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу стандартизації та інформаційного забезпечення .

Згідно до наказу № 27-к від 02 лютого 2015 року його посаду перейменовано на посаду начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення .

На підставі наказу № 244-к від 10 грудня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання Правил внутрішнього трудового розпорядку, Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення .

З наказу вбачається, що «на підставі проведеного службового розслідування (протоколів засідань комісії № 1 від 25 листопада 2015 року, № 2 від 30 листопада 2015 року та акта комісії від 30 листопада 2015 року), щодо неналежної організації ОСОБА_1, начальником сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, створення важкої атмосфери в колективі та неодноразових конфліктних ситуацій, зневажливим та неетичним ставленням до співробітників та керівництва підприємства. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.12 п.3 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме не уважне ставлення до колег, не сприяння створенню нормального психологічного мікроклімату в колективі, не дотримання правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства, та п.п. 2.1 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, тобто не здійснював керівництво сектором при виконанні покладених на сектор завдань».

ОСОБА_1 з наказом не погодився, про що зазначив при ознайомленні з наказом.

Відповідно до протоколу № 12 наради сектору стандартизації та інформаційного забезпечення від 09 квітня 2015 року ОСОБА_1 висловлено недовіру.

Відповідно до протоколу позачергових профспілкових зборів первинної організації профспілки № 2 від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 виведено зі складу профспілкового комітету і затверджено новий склад профспілкового комітету (т.1, а.с. 74).

Згідно з протоколом позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року постановлено направити колективне звернення генеральному директору ДП «Тернопільстандартметрологія» щодо поведінки ОСОБА_1 з пропозицією звільнення його з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення .

Згідно з протоколом № 2 засідання комісії для проведення службового розслідування від 30 листопада 2015 року, комісія, детально розглянувши та проаналізувавши всі документи, а саме: пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, звернення працівників сектору до генерального директора щодо звільнення ОСОБА_1 від керівництва сектором від 22 квітня 2015 року, звернення працівників сектору до профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія», протокол позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року, протокол засідання профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія» № 35 від 30 листопада 2015 року, колективне звернення працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» від 05 жовтня 2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 від керівництва сектором, заяву ОСОБА_1 від 30 листопада 2015 року комісія ухвалила, що ОСОБА_1 не може займати керівну посаду. Внаслідок виявленої та встановленої невідповідності займаній посаді комісія рекомендувала звільнити ОСОБА_1 з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення .

Відповідно до акту комісії з проведення службового розслідування від 30 листопада 2015 року комісія прийшла до висновку, що у звязку із створенням важкої атмосфери в колективі, конфліктних ситуацій, неетичним ставленням до співробітників та керівництва підприємства, неналежної організації роботи сектору ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, а тому комісія рекомендувала звільнити ОСОБА_1 з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення .

Відповідно до наказу № 266-к від 24 грудня 2015 року та наказу № 278-к від 30 грудня 2015 року у зв'язку з застосуванням дисциплінарного стягнення у виді догани згідно з наказом № 244-к ОСОБА_1 позбавлено права на отримання винагороди (надбавки) за безперервний стаж роботи за 2015 рік та знижено розмір премії за грудень 2015 року на 100% (Т. 1, а.с. 143 144).

Згідно з довідкою № 02-27/389 від 26 квітня 2016 року сума винагороди ОСОБА_1 за безперервний стаж роботи за 2015 рік становить 841 гривню, сума премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року 422 гривні .

Відповідно до наказу № 7-к від 21 січня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення з 21 січня 2016 року у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України .

З зазначеного наказу вбачається, що відповідно до наказу № 49 від 04 грудня 2015 року ОСОБА_1 в період з 07 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року повинен був перебувати у відрядженні у м.Києві в ТОВ «Кепітал Консолідейтед», проте у відрядженні не перебував, з 07 по 09 грудня 2015 року був присутній на робочому місці, а з 10 грудня 2015 року перебував на лікарняному. Про факт невиконання наказу № 49 та причини його невиконання керівництво не повідомив. Також ОСОБА_1 надав на затвердження керівнику посвідчення про відрядження № 2649, яке містило недостовірні відомості про нібито перебування ОСОБА_1 у відрядженні в м. Києві з 07 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 139 КЗпП України, п. 3, 4 п. 3.1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: недотримання Статуту, Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Посадової інструкції, інших діючих на підприємстві інструкцій та наказів, не виконав без поважних причин своєчасно та в повному обсязі робочі завдання, передбачені посадовою інструкцією , та п.п. 2.2 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, а саме: несвоєчасне та неякісне виконання наказів і розпоряджень генерального директора підприємства.

У наказі зазначено, що береться до уваги оголошення ОСОБА_1 догани відповідно до наказу № 244-к. У звязку з систематичним невиконанням ним КЗпП України, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Посадової інструкції, застосовано дисциплінарне стягнення відповідно до наданої згоди профспілкового комітету на розірвання трудового договору з членом первинної організації профспілки від 21 січня 2016 року.

Підставами звільнення в наказі зазначено: наказ № 244-к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення; колективні звернення до генерального директора та профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія»; доповідна записка ОСОБА_7 від 24 грудня 2015 року та службова записка від 04 січня 2016 року; пояснення працівників ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 від 18 січня 2016 року; записи в журналі відлучень ДП «Тернопільстандартметрологія»; питання та пояснення ОСОБА_1 від 20 січня 2016 року, акт службового розслідування від 20 січня 2016 року, згода профспілкового комітету від 21 січня 2016 року.

Відповідно до наказу № 46 від 04 грудня 2015 року «Про роз'їзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» ОСОБА_1 направлено у відрядження в м. Київ на 5 днів (дата вибуття 07 грудня 2015 року, прибуття 11 грудня 2015 року) .

Як убачається з посвідчення про відрядження № 2649, у період з 07 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні в м. Києві в ТОВ «Кепітал Консолідейтед» .

Відповідно до акту комісії з проведення службового розслідування від 20 січня 2016 року комісією встановлено, що ОСОБА_1 не виконав наказ № 46 від 04 грудня 2015 року «Про роз'їзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія», оформив та здав посвідчення про відрядження № 2649, яке вважається завідомо неправдивим документом, і цим порушив КЗпП України, Правила внутрішнього трудового розпорядку ДП «Тернопільстандартметрологія», посадову інструкцію начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, та комісія прийшла до висновку, що внаслідок виявленого зазначеного порушення рекомендувати застосувати до останнього дисциплінарне стягнення .

З приводу зазначеного порушення ОСОБА_1 запропоновано дати пояснення, від яких 20 січня 2016 року він відмовився на підставі ст. 63 Конституції України .

Відповідно до пояснюючої ОСОБА_1 від 18 січня 2016 року роботи на ТОВ «Кепітал Консолідейтед» ним виконані в повному обсязі без виїзду в м. Київ, у звязку з чим просив анулювати відрядження.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 21 січня 2016 року у відрядження 07 грудня 2015 року він не вибув у звязку з погіршенням стану здоровя, на підтвердження чого подав для ознайомлення виписку з медичної карти, та повідомив, що завдання виконане означає, що проект технічних умов знаходиться у замовника і прийнятий ним. Відрядні йому не виплачувались .

Відповідно до протоколу № 3 засідання профспілкового комітету ДП «Тернопільстандартметрологія» від 21 січня 2016 року надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України .

Відповідно до актів, складених працівниками ДП «Тернопільстандартметрологія», від 21 січня 2016 року ОСОБА_1 отримав копію наказу № 7-к про його звільнення, відмовившись від підпису про його отримання .

Наказом № 46-к від 23 лютого 2016 року у зв'язку з отриманням 23 лютого 2016 року листка непрацездатності ОСОБА_1 в період з 21 січня 2016 року по 02 лютого 2016 року, день звільнення ОСОБА_1 у наказі № 7 від 21 січня 2016 року змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року .

Трудову книжку видано позивачу 11 лютого 20 16 року .

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції вірно виходив з того, що трудові права позива ча були порушені і підлягають поновленню .

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст.147 Кодексу законів про працю України (далі - Кодекс) дисциплінарне стягнення у виді догани може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

Статтею 148 Кодексу визначено строк застосування дисциплінарного стягнення власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст.149 Кодексу встановлено порядок застосування дисциплінарних стягнень. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Крім того, пунктом 23 зазначеної Постанови роз'яснено, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом встановлено, що згідно наказу № 244-к від 10 грудня 2015 року, підставою оголошення позивачу догани є: пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, колективні звернення до генерального директора та профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія», протоколи засідання комісії № 1 від 25 листопада 2015 року, № 2 від 30 листопада 2015 року та акт комісії від 30 листопада 2015 року.

З наказу № 244-к вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.п. 12 п. 3 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме не уважне ставлення до колег, не сприяння створенню нормального психологічного мікроклімату в колективі, не дотримання правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства, та п.п. 2.1 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, тобто не здійснення керівництва сектором при виконанні покладених на сектор завдань.

Перевіряючи, чи дійсно мали місце такі порушення, суд першої інстанції дослідив подані сторонами докази і вірно прийшов до висновку, що службові записки працівників, які мають характер особистого незадоволення особами свого безпосереднього керівника, не можуть бути достатніми доказами невиконання позивачем трудових обовязків. Також не є належним доказом невиконання позивачем трудових обов'язків протокол позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року та колективне звернення працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» від 05 жовтня 2015 року щодо звільнення позивача, оскільки містять субєктивну оцінку особистості позивача, а не факти порушень.

Суд першої інстанції підставно не взяв до уваги звернення працівників сектору від 22 квітня 2015 року до генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» щодо звільнення позивача від керівництва сектором як доказ порушення ним трудової дисципліни, оскільки з моменту цього звернення до моменту притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності пройшло більше 6 місяців.

Обставини, що викладені у наказі № 244-к від 10 грудня 2015 року свого підтвердження не знайшли, суть допущеного позивача порушення трудової дисципліни має неконкретний характера, тому суд першої інстанції вірно пийшов до висновку про скасування даного наказу як незаконного.№ 244-к від 10 грудня 2015 року.

Доводи апелянта Державного підприємства "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", що догана позивачу винесена законно на підставі порушень ним трудової дисципліни що підтвержується наявними доказами та звільнення проведено у відповідності до закону, колегія суддів не бере до уваги як безпідставні.

Суд першої інстанції у своєму рішенні суд навів детальну оцінку всіх доказів, взаємин сторін і дійшов обґрунтованого висновку, що трудові права позивача порушено.

Так протоколи засідання комісії № 1 від 25 листопада 2015 року та № 2 від 30 листопада 2015 року, і акт комісії від 30 листопада 2015 року, які вказані як підстава притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани не містять фвктів порушень трудової дисципліни,а тому не може бути прийнятий як доказ.

Судом першої інстанції не здобуто доказі факту недотримання позивачем вимог п.п. 2.1 п.2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, а саме не здійснення керівництва сектором при виконанні покладених на сектор завдань, оскільки на підтвердження таких порушень, окрім пояснень працівників які містять оціночні судження, жодних доказів суду не надано.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що не можуть бути підставою притягнення особи до дисциплінарної відповідальності особисті суб'єктивні переконання інших працівників та їх оціночні судження. Належних доказів порушення позивачем трудової дисципліни судом не здобуто.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про безпідставне позбавлення ОСОБА_1 права на отримання винагороди (надбавки) за безперервний стаж роботи за 2015 рік у розмірі 841 гривня та премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року в розмірі 422 гривні, та правомірно стягнув дані виплати з відповідача в користь позивача.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки обгрунтованість раніше застосованих до позивача заходів дисциплінарного стягнення не знайшла свого підтверження, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що наказ № 244-к від 10 грудня 2015 року про оголошення йому догани є незаконним та відсутні підстави звільнення позивача за систематичне невиконання ним трудових обов'язків відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Судом встановлено, що у відповідно до наказу № 7-к від 21 січня 2016 року позивач не виконав покладених на нього трудових обовязків, що полягає у невиконанні ним наказу № 49 від 04 грудня 2015 року «Про роз'їзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія».

Згідно із зазначеним наказом 07 грудня 2015 року позивач не вибув у відрядження в м. Київ.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не вибув у відрядження через погане самопочуття, але роботи, які слід було виконати у відрядженні, ним виконані дистанційно і жодних претензій щодо їх виконання замовник не має.

Суд обгрунтовано виходив з того,що Наказ № 49 від 04 грудня 2015 року «Про розїзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» позивач не виконав, однак це не може бути підставою його звільнення відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, тому наказ № 7-к від 21 січня 2016 року підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що Наказом № 46-к від 23 лютого 2016 року у зв'язку з отриманням 23 лютого 2016 року листка непрацездатності позивача в період з 21 січня 2016 року по 02 лютого 2016 року, дату звільнення ОСОБА_1 змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року.

Однак, оскільки звільнення позивача визнано незаконним суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що наказ № 46-к від 23 лютого 2016 року також підлягає до скасування.

Враховуючи вищеноведені обставини суд першої інстанції встановив,що звільнення позивача слід вважати з 03 лютого 2016 року, а тому поновленню на роботі він підлягає з 03 лютого 2016 року.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до абз.3, 4 п.2. Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до довідки № 02-27/390 від 26 квітня 2016 року, середньоденна заробітна плата позивача виходячи з виплат за 2 останні місяці роботи, становила 194 гривні 61 копійка (Т. 1 а.с. 189).

Час вимушеного прогулу позивача становить 221 день.

У відповідності до ст. 235 КЗпП України судом розраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 43008 гривень 81 копійка (194,61 гривень х 162 дні).

Після звільнення з ДП «Тернопільстандартметрологія» позивач був зареєстрований у Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості з 11 березня 2016 року та отримував допомогу по безробіттю в сумі 8344 гривні 16 копійок, отриманий ним розмір цієї допомоги суд зарахуватв при присудженні оплати за час вимушеного прогулу. Суд стягнув з відповідача в користь позивача 34664 гривні 65 копійок (43008 гривень 81 копійка 8344 гривні 16 копійок), без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідачем, у відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України, не надано жодного власного розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з його належним обґрунтуванням на спростування розрахунку, проведеного судом першої інстанції.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд першої інстанції вірно допустив до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за 1 місяць у розмірі 4281,42 грн.

Доводи апелянта ОСОБА_1, що суд неправомірно не застосував коефіцієнт зростання середньоденної заробітної плати при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки це не передбачено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100.

Посилання апелянта ОСОБА_1, що суд безпідставно не задоволив повністю позовні вимоги про стягнення моральної немайнової шкоди колегія суддів не бере до уваги як безпідставні .

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, береучи до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат вірно визначився з розміром моральної шкоди в сумі 2000 грн.яка підлягає до стягнення із відповідачав користь позивача.

Судом першої інстанції досліджено всі обставини справи повно і всебічно, зібраним доказам дана об'єктивна правова оцінка. Рішення суду ухвалено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують .

Підстав для задоволення вимог апеляційних скарг та скасування оскарженого рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" відхилити .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9