Справа № 182/6931/16-ц
Провадження № 4-с/0182/8/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого суддіРибакової В.В.
при секретаріЗатуливітер Н.В.

за участю представника заявника - ОСОБА_3, державного виконавця - Кутової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа - Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Кутової Тетяни Володимирівни, про визнання дій незаконними, скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Кутової Тетяни Володимирівни (далі - державний виконавець) (а.с.1-3), якою просив визнати незаконними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Кутової Т.В. щодо стягнення з нього виконавчого збору та витрат на виконавче провадження; скасувати постанови від 02.12.2016 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 2900,00 грн. та про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 94,24 грн., що винесені заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Кутовою Т.В.

В обґрунтування вимог скарги посилається на наступні обставини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2016 року у справі № 182/3479/13 позов ОСОБА_7 до нього, ОСОБА_4, про вселення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 - було задоволено частково.

06.10.2016 року йому стало відомо, що державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 52484821 від 04.10.2016 року. Того ж дня він надав до відділу ДВС заяву, в якій повідомив про свої наміри самостійного виконання рішення суду та вселення ОСОБА_6 до спірної квартири. Отримавши його заяву, державний виконавець усно повідомила, що йому буде наданий строк на самостійне виконання рішення суду до 10.10.2016 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження йому так і не була вручена. Також, державний виконавець повідомила йому, що він повинен вирішити питання про добровільне вселення ОСОБА_6 самотужки впродовж 6 та 7 жовтня, оскільки з 10 жовтня 2016 року державний виконавець піде у відпустку. Він повинен сам домовлятися зі стягувачем про зустрічі, організувати транспорт, оскільки вона мешкає в м. Дніпрі. З цим він погодився, оскільки у випадку, якщо не вирішиться питання мирним шляхом, з нього буде стягнутий виконавчий збір.

Він зателефонував ОСОБА_6 та її батьку - ОСОБА_6 і повідомив їх про свої наміри врегулювання спору та виконання рішення суду в добровільному порядку. ОСОБА_6 повідомила, що усі питання, пов'язані з її вселенням, буде вирішувати тільки разом зі своїм батьком. У свою чергу ОСОБА_6 повідомив йому, що не буде домовлятися з ним або вирішувати питання про добровільне виконання рішення, оскільки державний виконавець нічого не повідомив про те, що відкрито виконавче провадження та про його наміри виконати рішення суду самостійно, постанова про відкриття виконавчого провадження їм не направлялась.

Послався на те, що державний виконавець розглянула його заяву про самостійне виконання рішення суду, але не повідомила іншу сторону виконавчого провадження - стягувачів, про результати її розгляду, та не повідомила про наявність виконавчого провадження, чим порушила вимоги ст.18,19 Закону України «Про виконавчого провадження».

Оскільки ніяких дій ні з боку ДВС, ні з боку стягувача не здійснювалось, 20.10.2016 року він повторно звернувся з листом до ДВС, в якому наголосив, що не заперечую проти самостійного виконання рішення суду. Лист був отриманий ДВС 21.10.2016 року, про що є відповідна відмітка. Але в результаті бездіяльності державного виконавця всі його дії, спрямовані на добровільне виконання рішення суду, ні до чого не призвели.

06.12.2016 року він отримав постанови від 02.12.2016 року, згідно яких з нього було призначено стягнення виконавчого збору у розмірі 2900,00 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 94,24 грн.

Вважає дії державного виконавця та винесені нею постанови незаконними та такими, що порушують його права.

Так, державним виконавцем йому не була направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом, чим порушені вимоги ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем не було доведено до відома іншої сторони виконавчого провадження про його-боржника наміри самостійно виконати рішення суду. Державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення, незалежно від того, самостійне чи примусове. Вказав, що заявою від 06.10.2016 року він повідомив про свої наміри виконати рішення суду самостійно. Він ніяким чином не перешкоджав вселенню ОСОБА_6 до спірної квартири. Тому вважає стягнення з нього виконавчого збору та витрат виконавчого провадження безпідставним та незаконним.

Зазначив, що на даний час рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області виконане в повному обсязі, ОСОБА_6 з листопада 2016 року фактично вселилася до квартири АДРЕСА_1. Однак з невідомих йому причин вона не проживає за вказаною адресою.

Представник заявника - ОСОБА_3 у судовому засіданні викладені в скарзі обставини та вимоги підтримала, просили їх задовольнити.

Державний виконавець - Кутова Т.В. у судовому засіданні проти скарги заперечувала, просила відмовити у її задоволенні за безпідставністю.

У матеріалах справи наявні письмові заперечення на скаргу (а.с.16,17), згідно яких на виконанні у Нікопольському відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 52484821, відкрите на підставі виконавчого документа № 184/479/13 від 14.04.2016 року, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про вселення ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_1. 04.10.2016 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк до 10.10.2016 року для самостійного виконання та зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. У відповідності до ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» того ж дня копії постанови надіслані на адресу представника та сторін виконавчого провадження за адресою, вказаною в виконавчому документі. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження вручено боржнику 06.10.2016 року під розписку, про що складено відповідний акт від 06.10.2016 року в приміщенні відділу ДВС за участю боржника та письмова заява боржника, в якій він зазначив про отримання 06.10.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій він зазначив, що не заперечує добровільно вселити ОСОБА_6 Виконавчим документом визначено боржника - ОСОБА_4, який у відповідності до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний виконати вимоги виконавчого документа. Однак, документального підтвердження щодо самостійного виконання документа боржник до відділу ДВС не надав. На адресу сторін виконавчого провадження, представника стягувача та ОСОБА_6 було надіслано повідомлення про примусове вселення 02.12.2016 року. 02.12.2016 року по виходу за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що боржник вимоги виконавчого документа самостійно не виконав, не виконав своєчасно зобов'язання за виконавчим документом. 02.12.2016 року проведенні виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду, про що складено відповідний акт в присутності сторін виконавчого провадження та їх представників. 02.12.2016 року державним виконавцем винесена у відповідності до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору - 2900,00 грн. у розмірі двох мінімальних розмірів зарплати з боржника-фізичної особи за примусове виконання рішення немайнового характеру та у відповідності до статті 42 постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Того ж дня копії постанов у відповідності до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано боржнику. У зв'язку з несплатою боржником виконавчого збору та витрат постанови виведені в окреме виконавче провадження. По даному виконавчому провадженню державний виконавець вважає свої дії такими, що відповідають чинному законодавству України, а тому скаргу вважає безпідставною.

Суд, вислухавши представника заявника - ОСОБА_3, державного виконавця - Кутову Т.В., вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

28.09.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист у справі № 182/3479/13-ц провадження № 2/0182/138/2016 про вселення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 (а.с.41).

04.10.2016 року заступником начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Кутовою Т.В. на підставі заяви ОСОБА_8 - представника стягувача, у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 52484821) (а.с.21,23), копії якої було направлено ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.22). Боржнику було встановлено строк для самостійного виконання рішення суду - до 10.10.2016 року.

06.10.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 особисто, під підпис отримали постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року, про що свідчать їх підписи в Акті державного виконавчого від 06.10.2016 року (а.с.24). Окрім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження та були попереджені про відповідальність за невиконання рішення суду самостійно в строк, встановлений державним виконавцем, про що свідчать їх підписи у вказаному Акті від 06.10.2016 року (а.с.24).

06.10.2016 року ОСОБА_4 подав до державного виконавця письмову заяву в якій зазначив, що не заперечує проти добровільного вселення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 (а.с.25).

20.10.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 звернулись до державного виконавця з письмовою заявою (а.с.26) в якій зазначили, що постанова про відкриття провадження була отримана ними 19.10.2016 року, якою наданий час до 10.10.2016 року для добровільного виконання рішення суду. Вказали, що вони не заперечують проти добровільного вселення ОСОБА_6 до спірної квартири, про що повідомили державного виконавця заявами від 06.10.2016 року. Крім того, в цій заяві боржники довели до відома державного виконавця про те, що ОСОБА_6 знялась з реєстраційного обліку у вказаній квартирі 20.07.2015 року у зв'язку з вибуттям до м. Дніпропетровську.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не було надано документального підтвердження добровільного виконання рішення суду щодо вселення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 у строк, встановлений державним виконавцем (до 10.10.2016 року), державним виконавцем було призначено примусове виконання рішення суду на 02.12.2016 року, про що було повідомлено сторонам виконавчого провадження (а.с.27,28,29).

02.12.2016 року по виїзду за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що фактично боржник вимоги виконавчого документа самостійно та в строк, визначений державним виконавцем (до 10.10.2016 року) не виконав. Станом на 02.12.2016 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 вселена не була, що підтверджується Актом державного виконавця від 02.12.2016 року (а.с.36).

Тому, 02.12.2016 року державним виконавцем були проведені виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду та вселено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1, про що складено відповідний Акт державного виконавця від 02.12.2016 року (а.с.36). З Акту державного виконавця від 02.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 отримала набір ключів від вхідних дверей квартири в кількості 3 шт. та від дверей під'їзду. Претензій, заяв щодо виконання рішення суду у сторін, представників, учасників проведення виконавчих дій не заявлено. Цей Акт підписаний сторонами виконавчого провадження, в тому числі скаржником, та учасниками виконавчих дій.

02.12.2016 року заступником начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Кутовою Т.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусовим вселенням 02.12.2016 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 (а.с.37,38), копії якої було направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.39,42).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.27 Закону України «Про виконавчий збір», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

У зв'язку з тим, що боржником у наданий строк для самостійного виконання вимоги виконавчого документа не виконані, 02.12.2016 року заступником начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Кутовою Тетяною Володимирівною на підставі ст.ст.3,27,40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 2900,00 грн. (а.с.6), копію якої було направлено ОСОБА_4 (а.с.40).

02.12.2016 року заступником начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Кутовою Тетяною Володимирівною на підставі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_4 витрат виконавчого провадження у розмірі 94,24 грн. (а.с.7), копію якої було направлено ОСОБА_4 (а.с.40).

Враховуючи викладене, суд вважає, що при проведенні виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документу, виданого 28.09.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 182/3479/13-ц провадження № 2/0182/138/2016 державний виконавець діяла у відповідності до діючого законодавства.

Підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору та витрат на виконавче провадження судом не встановлено.

Посилання ОСОБА_6 на те, що він намагався виконати рішення суду в добровільному порядку, але не зміг цього зробити із-за незгоди стягувача, свого підтвердження в судовому засіданні не найшло. Жодних доказів на підтвердження цього суду представлено не було. Боржник державного виконавця про такі обставини не повідомляв. З заяви боржника від 20.10.2016 року вбачається, що він повторно повідомив про те, що не заперечує проти самостійного виконання рішення суду, але про здійснення ним будь-яких дій направлених на добровільне виконання рішення суду, в тому числі після написання ним заяви від 06.10.2016 року, не зазначив. Про те, що начебто він намагався виконати рішення суду добровільно, але із-за незгоди стягувача не зміг цього зробити послався лише в даній скарзі, вже після примусового вселення ОСОБА_6 у спірну квартиру та після винесення державним виконавцем оспорюваних постанов.

Посилання заявника на те, що начебто державним виконавцем не було направлено стягувачеві постанову про відкриття виконавчого провадження і що це потягнуло неможливість добровільного виконання рішення суду не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що з приводу не отримання постанови про відкриття виконавчого провадження стягувач, його представник зверталися до державного виконавця або оскаржували такі дії державного виконавця. Виконавче провадження було відкрито на підставі заяви представника стягувача.

Так як судом не встановлено підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, то відсутні підстави для скасування постанови від 02.12.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2900,00 грн. та постанови від 02.12.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 94,24 грн.

Враховуючи все вище викладене, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 385-387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В. В. Рибакова