Дата документу 16.03.2017 Справа № 554/5947/14-ц
Справа № 554/5947/14-ц
Провадження № 4-с/554/20/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шевській О.І.

при секретарі - Дроздові Д.А.

розглянувши скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа Шевченківський відділ ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. В якій прохав суд пропущений строк на оскарження до суду постанови головного державного виконавця Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2 від 22 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2/554/2204/2014 , виданого 08.05.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави, визнати таким, який пропущений з поважних причин.Поновити пропущений строк на оскарження до суду постанови головного державного виконавця Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2 від 22 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2/554/2204/2014 , виданого 08.05.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави.Визнати дії головного державного виконавця Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2 по винесенню 22.06.2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження по закінченню виконання виконавчого листа №2/554/2204/2014 , виданого 08.05.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави - неправомірними. Постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.06.2015 року, винесену головним державним виконавцем Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2, з примусового виконання виконавчого листа № №2/554/2204/2014, виданого 08.05.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави - скасувати.

Скаржник в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Шевченківського ВДВС по м.Полтава Полтавського МРУЮ Полтавської області до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до положень до ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність цих осіб.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 29.07.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку участі у вихованні та спілкування батька з дитиною відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01.09.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29.07.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку участі у вихованні дитини та спілкування батька з дитиною задоволено частково.

Встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Додатковим рішенням колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2015 року задоволено вимогу ОСОБА_1 про покладення на ОСОБА_3 зобовязання не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та спільному спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист від 08.05.2015 року, який був скерований до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського МУЮ.

Постановою державного виконавця від 2.06.2015 року було відкрито виконавче провадження про зобовязання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкування з сином ОСОБА_4

Актом державного виконавця від 22.02.2016 року боржника ОСОБА_3 було зобовязано не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4

Постановою головного державного виконавця від 22.06.2015 року виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/554/2204/2014, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про зобовязання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 закінчено у звязку із виконанням його у повному обсязі, згідно акту державного виконавця від 22.06.2015 року.

Копію постанови від 22.06.2015 року скаржником було отримано лише 05.12.2016 року, у звязку з чим останній просить поновити строк на її оскарження.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При винесенні постанови від 22.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження головний державний виконавець Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2 керувалась п. 8 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» оскільки визнала рішення суду виконаним в повному обсязі згідно акту державного виконавця від 22.06.2015 року. Між тим, зазначена обставина не ті, що відповідають дійсності.

Частиною 1 статті 75 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

02.06.2015 року п. 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_2 встановлено строк для самостійного виконання рішення суду до 09.06.2015 року.

Між тим, головний державний виконавець Корецька О.М. не перевірила стан виконання рішення, як результат не було виконано вимог ч. 2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 2 статті 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

На даний час рішення суду не виконано і доказами цього є наступні документи, а саме: акт про можливість здійснення спроби щодо спілкування з дитиною від 10.07.2015 року, заява про наміри побачиться з дитиною від 15.07.2015 року, заява про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за невиконання рішення суду від 06.08.2015 року, ухвала слідчого судці Октябрського районного суду м. Полтави від 28.01.21016 року, лист слідчого управління ГУ НП в Полтавській області від 11.10.2016 року (копії додаються). Зазначеними документами підтверджується факт невиконання рішення суду боржником ОСОБА_3 та мої численні спроби притягнути її до кримінальної відповідальності, які виявились безрезультатними.

Головний державний виконавець у порушення вимог ч. 1-4 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» не перевірила стан виконання рішення боржником, акт державного виконавця про зобовязання боржника ОСОБА_3 не перешкоджати скаржнику ОСОБА_1 брати участь вихованні та вільному спілкуванні з сином склала у його відсутність без виходу за місцем проживання безпосередньо на робочому місці, що також не може свідчити про виконання рішення боржником.

Державний виконавець не наклав 09.06.2015 року на боржника штрафу, як того вимагає ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», не здійснив жодного виїзду спільно зі стягувачем ОСОБА_1 для супроводження сина ОСОБА_4 із навчального закладу до місця його постійного проживання, як і не здійснив виїзду для забезпечення ОСОБА_1 можливості бачитись із сином, як того вимагає рішення - кожної суботи з 10 до 18 години за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері ОСОБА_5

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно частин 2,3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже за змістом вказаних норм закону, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною 2 статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 нього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, за доцільне задовольнити скаргу ОСОБА_1.

На підставі ст.ст.11,60, 213-215 ЦПК України та керуючись ст. ст. 383- 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - задовольнити.

Поновити пропущений строк на оскарження до суду постанови головного державного виконавця Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2 від 22 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2/554/2204/2014 , виданого 08.05.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Визнати дії головного державного виконавця Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2 по винесенню 22.06.2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження по закінченню виконання виконавчого листа №2/554/2204/2014 , виданого 08.05.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави - неправомірними.

Постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.06.2015 року, винесену головним державним виконавцем Октябрського ВДВС ПМУЮ ОСОБА_2, з примусового виконання виконавчого листа № №2/554/2204/2014, виданого 08.05.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави - скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня його проголошення в апеляційний суд Полтавської області через даний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: О.І.Шевська