УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_2,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне

спpаву за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 подав суду заяву про відвід судді Куцоконя Ю.П. з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 26 грудня 2016 року суддя Куцоконь Ю.П. виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження по даній справі, яка ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2017 року була скасована. Вказана обставина викликає у нього сумніви в неупередженості судді, що і є підставою заявленого ним відводу.

Заслухавши думку позивача, суд прийшов до висновку, що його заява про відвід судді Куцоконя Ю.П. підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, в провадженні судді Куцоконя Ю.П. перебуває цивільна справа № 569/9090/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

26 грудня 2016 року суддя Куцоконь Ю.П. виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі № 569/13692/16-ц на підставі п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України з посиланням на те, що у справі № 569/9090/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості була прийнята до спільного розгляду зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, тобто у звязку з тим, що у провадженні суду вже перебуває справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2017 року ухвала судді Куцоконя Ю.П. про відмову у відкритті провадження була скасована, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Після цього, ухвалою від 28 лютого 2017 року суддя Куцоконь Ю.П. відкрив провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною другою статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІV «Про міжнародні договори України» передбачено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено у пункті 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 жовтня 1982 року у справі «П'єрсака проти Бельгії», кожен суддя, щодо неупередженості якого є сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Згідно положень пункту 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 1996 року у справі «Бюліта проти Австрії», жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження.

Як вбачається з пункту 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 червня 2004 року у справі «Пабла Кю проти Фінляндії», суд має бути вільний від особистих упереджень і особистої зацікавленості в результатах справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у всіх випадках особиста безсторонність судді презюмується, доки не доведено протилежного, при цьому надання доказів упередженості судді покладається на зацікавлену особу, що викладено в Постанові Європейського суду (Велика палата) від 22 жовтня 2007 року по справі «Лендон, Очаковски-Лоран і Жюлі проти Франції».

Наявність упередженості в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини визначає на підставі «особистого переконання певного судді у конкретній справі» згідно пункту 58 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 1998 року у справі «Джатрін та інші проти Франції», а також «особистих переконань та поведінки конкретного судді у справі» згідно пункту 95 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України».

Суд визнає, що обставини, на які посилається позивач, можуть викликати у нього сумнів в обєктивності та неупередженості судді, а тому, враховуючи практиту Європейського суду з прав людини та встановлене частиною першою статті 27 ЦПК України право особи, яка бере участь у справі, на заявлення відводу, з метою упередження виникнення таких сумнівів, вказані обставини суд приймає до уваги як підставу для задоволення заяви про відвід.

Керуючись п.4 ч.1 ст.20, ст.23, ст.24 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_2 про відвід судді Рівненського міського суду Куцоконя Ю.П. задовольнити.

Ухвала оскаpженню не пiдлягає.

Суддя: Куцоконь Ю.П.