Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/4576/16-ц
Провадження № 2/191/520/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
16.03.2017 Синельниківській міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Бондаренко Г.В.
при секретарі - Яніній О.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по аліментах,-
Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 29 липня 2000 року позивач уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрували у Синельниківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської області. 26 січня 2005 року вони розлучились. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем.
На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання їхньої доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті позивачу аліментів у сумі 8301 (вісім тисяч триста одна) грн. 04 коп, що підтверджується доданим до заяви розрахунком держвиконавця.
За розрахунками позивача за період з 01 липня 2013 року по грудень 2015 року включно сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 2079 (дві тисячі сімдесят дев'ять) грн. 90 копійок. Просить стягнути з ОСОБА_2, 1972 року народження, на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8301 (вісім тисяч триста одна) грн. 04 копійки. Стягнути з ОСОБА_2, 1972 року народження, на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 2079 (дві тисячі сімдесят дев'ять) грн. 90 копійок, та судові витрати.
Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення яке є в матеріалах справи, а також оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №16 (1815) за 07.03.2017р.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Як встановлено у судовому засіданні, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 26.01.2005 року було розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1(а.с.5).
На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2002 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання їх доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття.
Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.
Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахування аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
З огляду на те, що внаслідок невиконання відповідачем свого обов'язку по сплаті аліментів, у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів і позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Оскільки судом встановлена неустойка за прострочення сплати аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення заборгованості та пені за прострочення по сплаті аліментів задовольнити в повному обсязі.
Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн., адже відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по аліментах - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, який народився 06.07.1972 року в м. Синельникове Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1, пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 2079 (дві тисячі сімдесят дев'ять) грн. 90 копійок
Стягнути з ОСОБА_2, який народився 06.07.1972 року в м. Синельникове Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, сплачений судовий збір у розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна)гривня 20 копійок, та витрати за оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №16 (1815) за 07.03.2017р., у розмірі 300(триста) гривень 00 копійок.
На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу на рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Г. В. Бондаренко