Провадження № 2/522/6450/17
Справа № 522/4786/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 660 500 гривень.
Разом із позовом ОСОБА_1 надав суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить дружині позивача ОСОБА_3.
Ухвалою суду від 16.03.2017 року відкрито провадження по справі.
Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви документи та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, накладення арешту на майно відповідає певному виду забезпечення позову.
Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №72444174 від 07.11.2016 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та саме за цією адресою зареєстрований і ОСОБА_2.
Зважаючи на те, що предметом розгляду даної справи є стягнення боргу у розмірі 660 500 гривень і у разі відчуження зазначеного вище майна існує загроза невиконання рішення суду у випадку задоволення позову, суд доходить до висновку про необхідність задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1).
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: Л.В.Домусчі

16.03.2017