Справа № 127/288/17
Провадження № 2/127/1712/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17.03.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Тронт М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в січні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що 29.07.2013 року за договором дарування ОСОБА_1 набула у власність 47/100 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7126905 від 29.07.2013 року.

Власником другої частини даного житлового будинку є ОСОБА_3

Приблизно в 2001 році за згодою бувшого власника житлового будинку - матері ОСОБА_1 ОСОБА_4, у будинку був зареєстрований ОСОБА_2

В 2007 році ОСОБА_2 сумісно із своїми батьками виїхав з житлового будинку і по даний час не проживає за адресою: АДРЕСА_1, особистих речей у будинку не зберігає.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 15.12.2016 року департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 рахується зареєстрованим за вищевказаною адресою.

Реєстрація ОСОБА_2 у будинку створює перешкоди у реалізації ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а також призводить до сплати надмірних витрат за комунальні послуги.

З підстав, зазначених вище, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Представник Департаменту адміністравних послуг в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причину своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2007 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2013 року за договором дарування ОСОБА_1 набула у власність 47/100 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7126905 від 29.07.2013 року.

Власником другої частини даного житлового будинку є ОСОБА_3

Приблизно в 2001 році за згодою бувшого власника житлового будинку - матері ОСОБА_1 ОСОБА_4, у будинку був зареєстрований ОСОБА_2

В 2007 році ОСОБА_2 сумісно із своїми батьками виїхав з житлового будинку і по даний час не проживає за адресою: АДРЕСА_1, особистих речей у будинку не зберігає.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 15.12.2016 року департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 рахується зареєстрованим за вищевказаною адресою.

Відповідно до довідки від 01.12.2016 року № 1821 на підставі свідчень сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований і не проживає.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є приміщення у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

На переконання суду до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати за аналогією закону положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не є членом сім'ї ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 319, 383, 405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сім'ї власника, інші особи на підставі договору з власником житла.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житлі може призвести до обмеження прав власника у здійсненні свого права на розпорядження майном, можливих додаткових нарахувань за комунальну послуги, залежно від кількості зареєстрованих осіб, неможливості отримати субсидію.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути будь-які, перелічені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у будинку за адресою: АДРЕСА_1 понад один рік, а також те, що останній не оплачує комунальні послуги, які нараховуються на нього, як на особу, який зареєстрований в даній квартирі, не несе інших витрат по утриманню квартири, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду може бути подана заява про його перегляд.

Суддя