Справа № 761/4128/17
Провадження № 2-з/761/110/2017
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2017 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчивши матеріали заяви представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Литий камінь», ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Петріцької Альони Павлівни, приватного нотаріуса Вдовиченко Наталії Олександрівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДК «Будкомсервіс» про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, застосування наслідків недійсності нікчемного договору купівлі-продажу та визнання права на майнові права і на реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2017 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшов вказаний позов, на підставі якого ухвалою від 26.05.2017 року відкрито провадження у цивільній справі.

Одночасно з позовною заявою представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої вона просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким фізичним та/або юридичним особам вчиняти будівельні роботи, крім ліквідації аварій, у тому числі заборони здійснювати демонтаж та монтаж стін, дверей, вікон, перегородок тощо, а також заборонити здійснювати реконструкцію та перепланування квартири АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, зміст позовної заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача щодо забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії шодо майна.

Також, слід зазначити, що згідно роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, враховуючи предмет позову та зміст заявлених позовних вимог, суд вважає, що забезпечення позову шляхом заборони будь-яким фізичним та/або юридичним особам вчиняти будівельні роботи, крім ліквідації аварій, у тому числі заборони здійснювати демонтаж та монтаж стін, дверей, вікон, перегородок тощо, а також заборонити здійснювати реконструкцію та перепланування квартири АДРЕСА_1, є неспівмірним із завленими позивачем позовними вимогами.

Крім того, представником позивача не зазначено, а судом не встановлено обґрунтованих обставин, які б підтверджувалися належними доказами та свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може, в подальшому, утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду про задоволення позову.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Литий камінь», ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Петріцької Альони Павлівни, приватного нотаріуса Вдовиченко Наталії Олександрівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДК «Будкомсервіс» про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, застосування наслідків недійсності нікчемного договору купівлі-продажу та визнання права на майнові права і на реєстрацію права власності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: