Справа № 465/1443/16 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/1087/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді Левик Я.А., Струс Л.Б.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року позивачу ОСОБА_4 відстрочено сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову до ухвалення рішення по справі та заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на майно: квартиру за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 201/22.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2 Уважає її незаконною, постановленою порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції отримавши від позивача заяву про забезпечення позову, розглянув її без залучення ймовірного боржника, без жодної перевірки правдивості зазначеної інформації в заяві. Крім того, заява про забезпечення позову надійшла без сплати судового збору, питання відстрочення сплати такого вирішеноз порушенням вимог ЗУ «Про судовий збір». Суд не перевірив належності боржнику квартири, що на вул.. Городоцькій 201/22, чим увів суд в оману. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, на яку накладено арешт належить гр.. ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу №2690 від 05.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського н6отаріального округу ОСОБА_7 У звязку з наведеним просить ухвалу скасувати

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та накладаючи арешт на майно, яке належить відповідачу за позовом, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вид забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами та невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам, зазначеним в ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб (п. п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Колегія суддів вважає цю вимогу дотриманою, зважаючи на зміст позовних вимог ОСОБА_8 про визнання недійсним договору відчуження її власної квартири по вул. Городоцька, 201/22 в м. Львові від 10.11.2014року.

Крім того, як видно з матеріалів справи, позивач є інвалідом, страждає на тяжке хронічне захворювання, є малозабезпеченою особою і через неможливість самостійно здійснювати свій захист її інтереси представляє ОСОБА_3 у порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги, тобто за рахунок держави. З часу звернення з позовом 16.03.2016року представник позивача уже звертався з вимогою про забезпечення позову, однак заяву судом не було розглянуто через несплату судового збору. І лише після збору усіх необхідних довідок про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору за забезпечення позову, суд постановив ухвалу, тобто зі спливом 8 місяців після подання позову до суду.

Судом першої інстанції не дотримано вимог ст.10 ЦПК, враховуючи особу позивача, підстави позову та обставини справи, за якими їй достеменно не було відомо хто на час розгляду справи судом є кінцевим власником квартири позивача, їй не роз»яснено права подати заяву про забезпечення позову, у зв»язку з чим уже на час розгляду справи судом квартира неодноразово відчужувалась.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 уже не є власником спірної квартири, тому не може бути боржником, як це вказано у оскаржуваній ухвалі.

Однак такі доводи не спростовують висновків суду щодо необхідності забезпечити позов ОСОБА_4 до вирішення спору судом, які колегія суддів вважає належно обґрунтованими.

Тому на підставі п.1ч.1ст.312 ЦПК апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає без змін ухвалу про забезпечення позову.

Керуючись ст.303, п.1ч.2ст. 307, п.1ч.1ст.312,п.4 ч.1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: