Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину жилого будинку, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2016 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування , де зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4, який постійно мешкав та був зареєстрований по день смерті в АДРЕСА_1. ОСОБА_4, та був власником 1/3 частини вказаного домоволодіння, яке йому належало на праві власності в порядку спадкування за законом, після смерті його бабусі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Власниками 1/3 частин жилого будинку в АДРЕСА_1, крім батька позивача є бабуся батька по батьківській лінії ОСОБА_5 та рідна сестра батька позивача ОСОБА_2, на підставі свідоцтва на право власності від 14.09.1950 року. Свідоцтво на право спадкування від 14.09.1950 року видане нотаріусом державної нотаріальної контори Іллічівського району м.Жданів, тобто у встановленому законом порядку, проте оригінал правовстановлюючого документу не зберігся, він був втрачений ще до смерті батька позивача. Таким чином після смерті батька позивача відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину вказаного домоволодіння та на 1/3 частину, яка належала його бабусі. Після смерті своєї бабусі ОСОБА_4 не подавав заяву про прийняття спадщини та продовжував мешкати у вказаному домоволодінні. Після звернення до нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори в м.Маріуполя для прийняття спадщини, ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду з вказаними вимогами, оскільки йому було відмовлено та роз'яснено про можливість звернення до суду. Просив встановити факт родинних відносин, факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності на 1/3 частку домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з'явились, надали заяви, в яких позов визнали в повному обсязі та просили розглянути справу за їхньою відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 було збудовано ОСОБА_6, якому на підставі договору на право забудови від 22 жовтня 1927 року була виділена земельна ділянка площею 910 кв.м.

З 14 вересня 1950 року право на спірне домоволодіння в порядку спадкування перейшло у сумісну дольову власність до ОСОБА_5 - дружини ОСОБА_6 та її онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 по 1/3 частки за кожним, про що в Жданівському (Маріупольському) інвентар бюро було зроблено відповідну реєстрацію за № 6191.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, що підтверджується записом атом про смерть № 463, виданим 17 липня 1967 року Виконавчим комітетом Іллічівської ради депутатів трудящихся Донецької області.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, який є онуком ОСОБА_5 та батьком позивача та відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За життя ОСОБА_4 до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав не звертався, але фактично прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги - онук, оскільки на час смерті спадкодавця мешкав разом з ним. Після смерті батька - ОСОБА_4, позивач також фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом.

Позивач звернувся до нотаріальної контори, але отримати спадщину не має можливості, у зв'язку з тим, що відсутні документи щодо підтвердження родинних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також після смерті останніх спливли строки звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також право власності спадкодавців не зареєстровано. В зв'язку з виниклими труднощами щодо оформлення права спадкування у нотаріальній конторі, позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи надані суду докази суд приходить до наступного.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі - родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 19 березня 1985 року відділом РАГСА Іллічівського райвиконкому м.Жданів, батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.с.10).

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 23 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_8 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування були задоволені та встановлено факт того,що ОСОБА_5, що народилася у 1886 році, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною бабусею ОСОБА_4, що народився ІНФОРМАЦІЯ_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_4, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння,що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з позовної заяви позивача встановлення факту родинних відносин йому необхідно для отримання права на спадщину.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити заяву про встановлення факту того, що, ОСОБА_5, що народилася у 1886 році, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною бабусею ОСОБА_4, що народився ІНФОРМАЦІЯ_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він знайшов своє підтвердження наданими суду доказами і іншим шляхом неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт.

Ст.1218 ЦК України встановлено,що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі, на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року( надалі - Інструкція від 31.01.1966 р.) , яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ.

Судом встановлено,що право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно по 1/3 частці у спірному домоволодінні за кожним, у відповідності до вимог зазначеної Інструкції від 31.01.1966 р., було зареєстроване БТІ м. Маріуполя , про що свідчить реєстраційний напис на свідоцтві про право власності № 419.

Відповідно до п 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, судом встановлено, що фактично частка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 за кожним була визначена державним органом та зареєстрована у БТІ м. Маріуполя. Після смерті ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування у розмірі 1/3 частки перейшло до ОСОБА_4, як спадкоємця першої черги - онука.

У відповідності до ст. 529 ЦК України( 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У відповідності до ст.. 549 ЦК України ( 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

Як вбачається з акту № 137 від 19 листопада 2015 року ОСОБА_4 мешкав за адресою : АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_5 на час її смерті, ОСОБА_3 мешкала за адресою : АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_4 на час його смерті.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті бабусі - ОСОБА_5 та його доля у спірному домоволодіння складала 2/3 частини .

В подальшому цю спадщину у 1/2 частині, тобто - 1/3 частку, фактично прийняв позивач, яка з часу народження мешкає у спірному будинку.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено,що позивач є сином ОСОБА_4 та рідним братом ОСОБА_3, що підтверджується відповідними документами.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та за ним слід визнати право власності в порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння,що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, також судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 215, 256 ЦПК України, ст..ст. 529,549 ЦК України ( 1963 р.), ст. ст.. 1218, 1261 ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт того,що ОСОБА_5, що народилася у 1886 році, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною бабусею ОСОБА_4, що народився ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова