Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання договору оренди та виселення, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» (далі - ТОВ «Ключове рішення») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання договору оренди та виселення.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2016 року відмовлено ТОВ «Ключове рішення» у відкритті апеляційного провадження на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Ключове рішення» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, питання про відкриття апеляційного провадження передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи ТОВ «Ключове рішення» у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого ч. 1 ст. 294 ЦПК України при оскарженні рішення суду, а підстави, зазначені в заяві про поновлення цього строку, визнано неповажними.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як убачається з матеріалів справи, 24 грудня 2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області ухвалено заочне рішення, яким відмовлено ТОВ «Ключове рішення» у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання договору оренди та виселення.

У червні 2016 року ТОВ «Ключове рішення» звернулось з апеляційною скаргою на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року та просило поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що заочне рішення суду першої інстанції ним отримано 11 червня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 липня

2015 року наведена причина пропуску визнана неповажною, апеляційну скаргу ТОВ «Ключове рішення» залишено без руху та надано строк для звернення з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, наведення інших підстав для його поновлення та сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2016 року відмовлено ТОВ «Ключове рішення» у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд посилався на те, що заявнику було надано строк п'ять днів з моменту отримання копії ухвали для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору та тридцять днів для надання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

Наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження майже на рік вважав неповажними.

Згідно із ч. 1 ст. 294 України ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 73, ч. 3 ст. 294 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин цього строку.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 297 ЦПК України якщо вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", та "Трух проти України" (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відмовляючи ТОВ «Ключове рішення» у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вірно застосував положення ст. 294, п. 2 ч. 3 ст. 297 ЦПК України та прийшов до правильного висновку, що заявник пропустив встановлений ст. 294 ЦПК України строк на апеляційне скарження, а наведені ним причини його тривалого пропуску - майже рік, є не переконливими та неповажними.

Слід відмітити, що в силу положень ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи не були порушені норми процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновків суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно п.1 ч.1 ст. 342 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська