Номер провадження: 22-ц/785/3666/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Сидоренко І.П.

- Цюри Т.В.

при секретарі - Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області, Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області, треті особи - Одеська міська ради, Управління держгеокадастру у м. Одесі про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним та визнання недійсним рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради про надання дозволу на будівництво, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_3) на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 року,-

встановила:

До Київського районного суду м. Одеси 24.03.2016 року звернувся ОСОБА_3 з позовними вимогами до ОСОБА_4, Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області, треті особи Одеська міська рада, Управління держгеокадастру у м. Одесі Одеської області про визнання недійсним державного акту серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,010 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданий Таїровською сільською радою Овідіопольского району Одеської області 07 серпня 2006 року та визнання недійсним рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради №351 від 21.03.2011 року про надання дозволу на будівництво індивідуального садового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Згідно заяви про уточнення позовної заяви від 06.02.2017 року відповідачем по справі також було заявлено Виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області ( а.с. 174).

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 - підтримав позов та просив його задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 07.02.2002 року №3064-111 «Про зміну меж міста Одеси Одеської області» у межі міста Одеси включені, зокрема, 1078,0 гектара Таїровської селищної ради Овідіопольского району, на якої розташована і спірна земельна ділянка, однак, рішенням 19-й сесії четвертого скликання Таїровської селищної ради від 20.07.2005 року за № 716 «Про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва» зазначена земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_4

На підставі зазначеного рішення селищної ради 07.08.2006 Таїровською селищною радою було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,010 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а крім того виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області рішенням № 351 від 21.03.2011 року надав ОСОБА_4 дозвіл на будівництво індивідуального садового будинку з господарськими спорудами за вищезазначеною адресою. Тому, на думку позивача та його представника, Таїровська селищна рада та виконавчий комітет Таїровської селищної ради перевищили свої повноваження у зв'язку із тим, що зазначена земельна ділянка знаходилась в межах міста Одеси і тому питання передачі земельної ділянки у власність та надання дозволу на будівництва могли розглядатись лише Одеською міською радою і Виконавчим комітетом Одеської міської ради, відповідно до повноважень.

Представники відповідача - ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - заперечували проти позовних вимог, обґрунтовуючи свої заперечення там, що юридично Одеська міська ради отримала у комунальну власність відведені від Таїровської селищної ради землі у 2006 році, а тому на момент винесення Таїровською селищною радою рішення про безоплатну передачу у власність зазначеної земельної ділянки, на підставі якого було видано державний акт та дозвіл на будівництво, земельна ділянка була у межах Таїровської селищної ради.

Представники Таїровської селищної ради та Виконавчого комітету Таїровської селищної ради до судового засідання, не з'явились, заяв та клопотань не надавали.

В матеріалах справи наявна відповідь Таїровської селищної ради до апеляційного адміністративного суду, при розгляді апеляційного скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду про повернення у зв'язку із непідсудністю адміністративного позову ОСОБА_3 до Таїровської селищної ради про визнання недійсним та скасування державного акту серії НОМЕР_1 від 07.08.2006 року на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та визнання недійсним та скасування рішення 19-сесії 4-го скликання Таїровської селищної ради від 20.07.2005 року за № 716 частині видачі та оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 109).

В даному листі в.о. повноважень голови селищної ради заперечує проти задоволення позову, оскільки рішення було прийнято в період, коли земельна ділянка, перебувала на обліку у складі земель Таїровської селищної ради.

Представник Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області - Неголюк Сергій Борисович, у судовому засіданні 26.05.2016 року підтримав інформацію надану адвокату Пославської Н.А. Управлінням, про те, що право власності на землю, передану до меж м. Одеси згідно постанови Верховної Ради України від 07.02.2002 року № 3064-ІІІ, виникло у Одеської міської ради з моменту реєстрації в Державному земельному кадастрі 01.01.2006 року ( а.с. 153).

Представник Одеської міської ради - Юраш Віталій Віталійович - у судовому засіданні заявив про те, що при розгляді справи покладається на розсуд суду з урахуванням доведеності у судовому засіданні порушення прав позивача, а відносно оспорюваних рішень Таїровської селищної ради то Одеська міська ради намагається звертатись до суду з окремим позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області, Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області, треті особи - Одеська міська рада, Управління держгеокадастру у м. Одесі про визнання державного акту серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,010 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданий Таїровською сільською радою Овідіопольского району Одеської області 07 серпня 2006 року недійсним та визнання недійсним рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради №351 від 21.03.2011 року про надання дозволу на будівництво індивідуального садового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 21.05.1999 року, згідно свідоцтва про право власності № 7, виданого на підставі розпорядження Овідіопольскої районної державної адміністрації, та зареєстрованого в Овідіопольскому РБТІ за № 2-67 є власником житлового будинку з господарськими спорудами та гаражу, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та відповідно користувачем земельної ділянки під цим будинком, яка була розташована на території Таїровської селищної ради.

Відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки загальною площею 0,010 га, за адресою: АДРЕСА_1, яка розташована через стежку загального користування від земельної ділянки, яка використовується позивачем.

Таїровська селищна рада на 19-й сесії четвертого скликання своїм рішенням № 716 від 20.07.2005 року «Про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва» передала ОСОБА_4 безоплатно у власність цю земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,1га в тому числі під багаторічними насадженнями - 0,003га, під забудовою - 0,007га, що розташована в АДРЕСА_1.

На підставі вищевказаного рішення селищної ради 07.08.2006 року Таїровською селищною радою було видано державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на вказану земельну ділянку.

Виконавчий комітет Таїровської селищної ради рішенням N9 351 від 21.03.2011 року надав ОСОБА_4 дозвіл на будівництво індивідуального садового будинку з господарськими спорудами за індивідуальним проектом.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною першою статті 393 ЦК передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Таким чином у судовому засіданні позивачем повинно бути доведено порушення його прав.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З боку позивача, та його представника не надано переконливих доказів та не доведено, що державним актом серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданий Таїровською сільською радою Овідіопольского району Одеської області 07 серпня 2006 року порушені права ОСОБА_3, а також не доведено яким чином порушуються права позивача і Рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради № 351 від 21.03.2011 року про надання дозволу на будівництво індивідуального садового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що не доведеність наявності порушених прав є підставою для відмови у задоволенні заявленого позову.

Що стосується порушень прав Одеської міської ради, то суд першої інстанції правильно вказав, що позивач не уповноважений, згідно чинного законодавства, на представництво інтересів держави або Одеської міської ради, яка, якщо вважає, що зазначеними рішеннями Таїровської селищної ради та виконавчого комітету Таїровської селищної ради порушені її права як власника землі, має право самостійного звернення до суду з відповідними позовами.

Крім того з матеріалів справи видно, що оскаржується державний акт виданий на підставі Рішення 19-й сесії четвертого скликання Таїровської селищної ради від 20.07.2005 року за № 716 «Про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва», яке є чинним та не є предметом розгляду даної справи.

У відповідності до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать, на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно статті 122 Земельного кодексу України передача земельних ділянок у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб здійснюється відповідними сільськими, селищними, міськими радами.

Статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст віднесемо, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б)передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства; й) вирішення земельних спорів.

Відповідно до положень пункту 34 статті 26 та підпункту 1) пункту а) частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в України до власних (самоврядних) повноважень селищних рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища відноситься підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад та згідно із положеннями цього Закону є їх правом, а не обов'язком.

Частиною першою статті 153 Земельного кодексу України передбачено. що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Положеннями статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Ухвалюючи рішення у справі, судом не було встановлено порушень Конституції та законів України з боку Таїровської селищної ради при прийнятті оскаржуваного рішення.

При таких даних у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується доводів зазначених в апеляційній скарзі, то вони або спростовуються матеріалами справи, або не є підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги переконливими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_3) - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: І.П. Сидоренко

Т.В. Цюра