ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1405/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року смт.Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.

при секретарі: Бойко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Золочівської селищної Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2015 р. позивачі звернулися до суду з відповідним позовом, в якому просять визнати за ними в рівних частинах по 1/2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, яка за життя володіла житловим будинком, що був побудований у період з 1968 по 1989 роки. Право власності на будинок належало їй на підставі рішення виконавчого комітету Золочівської районної ради народних депутатів від 16.12.1986 року № 522-3 та акту вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.02.1987 року № 2. Після видачі рішення виконавчого комітету та акту вводу в експлуатацію ОСОБА_5 на законних підставах здійснила перебудову домоволодіння, що підтверджується дозволом на виконання робіт з індивідуального житлового будівництва датованого 1988 роком, актом про здійснення в натурі розбивки фундаменту будинку, що перебудовується від 20.01.1988 року, проектом забудови земельної ділянки, погодженого відповідними службами 15.03.1988 року. Право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 було надано ОСОБА_5 рішенням Золочівської селищної ради від 12.05.1998 року за № 84-5. Заповіту ОСОБА_5 не залишила. Після її смерті єдиною спадкоємицею була її донька ОСОБА_4, яка відповідно до положень ст. 549 чинного на день відкриття спадщини ЦК УРСР фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, так як разом із позивачами, що приходяться їй сином та чоловіком відповідно проживала за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка з невідомих причин за життя не оформила право власності на вказаний будинок та заповіту не лишила. На момент смерті ОСОБА_4 позивачі проживали разом із нею і відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України повинні вважатися такими, що прийняли спадщину. Таким чином, виникла ситуація, при якій через бездіяльність спадкодавця ОСОБА_4 щодо реєстрації нерухомого майна, позивачі як її спадкоємці не можуть набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору, а тому були вимушені звернутися до суду зі вказаним позовом, сплативши судовий збір.

У судове засідання позивачі та представник відповідача не з'явилися. Позивачі надали заяви, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили справу розглядати за їхньої відсутності. Представник Золочівської селищної ради Харківської області Золочівський селищний голова Бондаренко Т.А. надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, вирішення справи віднесла на розгляд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії НОМЕР_1, про що в книзі записів громадянського стану про народження Золочівським відділом РАЦС Золочівського району Харківської області 12 травня 1955 року зроблено відповідний запис № 102. Відомості про батька відсутні.

27 травня 1972 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, про що за місцем реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану - Золочівським відділом РАЦС Харківської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу того ж дня зроблено запис №55 та видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_2. Після одруження ОСОБА_4 змінила прізвище на «ОСОБА_4».

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_1, що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, про що в книзі записів громадянського стану про народження Золочівським районним бюро РАЦС Золочівського району Харківської області 04 листопада 1972 року зроблено відповідний запис № 221.

Згідно акту вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.02.1987 року № 2 та рішення виконавчого комітету Золочівської районної ради народних депутатів від 16.12.1986 року № 522-3 за ОСОБА_5 закріплювалося право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний самовільно побудований будинок був принятим в експлуатацію, зареєстрованим в БТІ.

Згідно довідки Золочівського селищного голови Бондаренко Т.А. від 15.03.2016 року вих. № 02-18/271 відомості про те, хто мешкав на момент смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ними за адресою: АДРЕСА_1, селищна рада надає в день звернення осіб згідно записів домової книги на житловий будинок.

Після видачі рішення виконавчого комітету та акту вводу в експлуатацію ОСОБА_5 здійснила перебудову домоволодіння, що підтверджується дозволом на виконання робіт з індивідуального житлового будівництва датованого 1988 роком, актом про здійснення в натурі розбивки фундаменту будинку, що перебудовується від 20.01.1988 року, проектом забудови земельної ділянки, погодженого відповідними службами 15.03.1988 року. Право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 було надано ОСОБА_5 рішенням Золочівської селищної ради від 12.05.1998 року за № 84-5.

Згідно даних, що містяться у домовій книзі на будинок АДРЕСА_1 у вказаному будинку з 10 січня 1977 року значиться зареєстрованим ОСОБА_2, а з 04 січня 1989 року ОСОБА_1. ОСОБА_4 з 06 березня 1968 року.

Відповідно до наданого суду технічного паспорту виданого 12 листопада 2015 року КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» на будинок АДРЕСА_1, будинок побудовано у 1986 році, його загальна площа становить 81,2 квадратних метрів, житлова 55,5 квадратних метрів, будинок складається з приміщень: трьох коридорів, чотирьох житлових кімнат, ванни та господарських будівель: веранди літ. «б», навісу літ. «б1», сараю літ. «А», літньої кухні літ. «В», веранди літ. «в», вбиральні літ. «Д», погребу літ. «Ж», гаражу літ. «З», огорожі №1-2.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років померла ОСОБА_5, про що у Книзі реєстрації смертей Золочівської селищної ради Харківської області 21 травня 2003 року зроблено відповідний запис №125, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років померла ОСОБА_4, про що у Книзі реєстрації смертей Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області 21 жовтня 2011 року зроблено відповідний запис №209, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5.

Відповідно до наданої суду інформації державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контор Харківської області в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 12.01.2016 року вих. № 13/01-16 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області заяв про прийняття спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Також згідно інформацій державного нотаріуса Борисенко К.В. від 15.03.2016 року у Спадковому реєстрі відсутні дані про спадкові справи та віддані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (вих. № 246/01-16), та після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (вих. № 245/01-16).

21 лютого 2017 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контор Харківської області в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. № 389/02-31 відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно та його державної реєстрації.

Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року „Про порядок застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року" побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх приватною власністю. Таким чином, починаючи з 1948 року громадяни будують житлові будинки в містах, селищах міського типу та в сільській місцевості лише на праві приватної власності.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 володіла житловим будинком АДРЕСА_1, на праві власності, що підтверджується в т.ч. дозволом на виконання робіт з індивідуального житлового будівництва датованого 1988 роком.

Статтями 524,525,526 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на момент виникнення правовідносин, обумовлені підстави спадкоємства, місце та час відкриття спадщини. Так, зокрема, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР 1963 року до числа першої черги спадкоємців за законом належать в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину в тому числі якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або протягом 6 місяців подав заяву про прийняття спадщини.

Згідно даних домової книги на будинок АДРЕСА_1 у вказаному будинку на час смерті власниці будинку ОСОБА_5 проживала її донька ОСОБА_4

Таким чином, після смерті ОСОБА_5, відкрилася спадщина, до складу якої входить в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 спадкоємцем першої черги за законом є її донька ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавці постійно з нею проживала за вказаною адресою.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статті 1217 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статті 1268,1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Положеннями статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV надано визначення понять, вживаних у даному законі. Так, відповідно, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами як спадкоємиця за законом успадкувала її донька - ОСОБА_4, яка на час смерті матері постійно проживала з нею та фактично прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, не встигнувши оформити спадковий будинок після смерті матері, тобто здійснити його державну реєстрацію.

Проте виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відтак, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація є лише визнанням державою цього права. Водночас виникнення вказаного права у позивачів на спірний будинок пов'язано лише із фактом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 відповідно до положень ст.ст. 1268,1269 ЦК України. До складу вказаної спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшли усі права та обов'язки, що ОСОБА_4 мала на момент смерті, в тому числі і ті, що набула як спадкоємець після смерті своєї матері ОСОБА_5, з моменту відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2, яку ОСОБА_4 прийняла, як така, що проживала зі спадкодавицею на момент її смерті.

Тобто позивачі як спадкоємці першої черги, в розумінні положень ст.ст. 1223,1261, 1268,1269 Цивільного кодексу України, після смерті ОСОБА_4, проживаючи разом з нею на момент смерті, фактично прийняли спадщину у вигляді вказаного житлового будинку у рівних частинах по 1/2. Інші спадкоємці відсутні. Той факт, що спадкодавець ОСОБА_4, успадкувавши будинок від своєї матері та не встигла отримати відповідний правовстановлюючий документ на даний будинок, не є перешкодою для переходу даного майна до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є сином та чоловіком спадкодавиці відповідно, оскільки положення ст.1268 ЦК України обумовлюють, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття.

Проте, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, позивачі позбавлені можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, в зв'язку з чим їх право підлягає захисту, а позов задоволенню.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Шабас О. С.