Ухвала

іменем україни

27 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, орган опіки та піклування виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про усиновлення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її чоловік ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її донька ОСОБА_8. Заявник бажає усиновити повнолітніх братів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьки яких померли. Заявниця вказує, що давно знає ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в них склалися гарні стосунки, вони люблять один одного як мати і діти, вона бажає піклуватися про них як про рідних дітей, допомагати виховувати їх дітей, тобто створити з ними одну сім'ю. ОСОБА_4 вказує, що вона є матеріально забезпеченою людиною, має власне житло, є засновником підприємства, за станом здоров'я може бути усиновителем.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила задовольнити її заяву про усиновлення та зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_5 і ОСОБА_6, зазначивши її їх матір'ю.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є інвалідом другої групи загального захворювання, пенсіонеркою.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік заявниці ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її донька ОСОБА_8. Щодо наявності інших родичів заявника відомості у суду відсутні.

Батьки заінтересованих осіб ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, померли: мати - ІНФОРМАЦІЯ_7, батько - ІНФОРМАЦІЯ_8.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечували, що мають власні сім'ї.

Згідно з ч. 2 ст. 208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, у зв'язку із включенням у СК України правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв'язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв'язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з'ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивачем не доведено наявність правових підстав, за яких можна постановити рішення про усиновлення повнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були сиротами до повноліття чи позбавлені батківського піклування, їх батьки померли після досягнення вказаними особами повноліття.

Отже, судами враховано сімейний стан усиновлювача та інші обставини, що мають істотне значення, та зроблений вірний висновок про відсутність виняткових обставин для усиновлення повнолітніх.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про усиновлення повнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Крім того, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

М.К. Гримич

О.С.Ткачук