22-ц/775/161/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Доповідач Попова С. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

при секретарі Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_3, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_1, що є бабусею малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною, посилалась на наступні обставини. Її син ОСОБА_3 перебуває у шлюбі із невісткою ОСОБА_2 з 2013 року, від шлюбу мають дитину - ОСОБА_4. На теперішній час син не проживає разом із дружиною і дитиною. Через погіршення відносин в родині, починаючи з грудня 2015 року відповідач не дозволяє їй спілкуватись із онуком, двері не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає та категорично відмовляє їй в побаченнях із дитиною. Вона любить онука і дуже за ним сумує, але позбавлена можливості виявити свою турботу про дитину. За місцем проживання вона характеризується позитивно, має власне житло з добрими для дитини умовами, є багато вільного часу для спілкування із онуком. Просила усунути існуючі перешкоди із зобовязанням ОСОБА_2 не чинити такі перешкоди у спілкуванні із онуком та визначити наступний порядок спілкування із дитиною: до досягнення онуком трьох років - кожну суботу тижня з 10-00 год. до 12-00 год. за участі відповідача, а після досягнення дитиною трьох років - кожну суботу та неділю тижня з 10-00 год. до 12-00 год. без присутності матері та без обмеження місця зустрічей.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено наступний порядок спілкування ОСОБА_1 із онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: до досягнення дитиною трирічного віку - щосуботи з 10-00 год. до 12-00 год., враховуючи стан здоровя дитини, у присутності ОСОБА_2, а також на узгодженій між сторонами території, а в разі відсутності такої згоди за місцем мешкання ОСОБА_4; після досягнення дитиною трирічного віку щотижня у суботу або у неділю з 10-00 год. до 13-00 год., враховуючи стан здоровя дитини, без присутності ОСОБА_2 та без обмеження місця зустрічі. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні із онуком, зобовязано ОСОБА_2 надавати дитину у встановлений судом час. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення з іншим порядком участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_4 - після досягнення дитиною трирічного віку один раз на місяць у суботу або неділю у присутності матері.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка підтримала доводи скарги, заперечення проти скарги позивача ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7, розглянувши справу згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи третіх осіб ОСОБА_3 і Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, перевіривши матеріали справи, від яких надійшли заяви про вирішення справи у їх відсутність із викладенням згоди із ухваленим рішенням, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з матірю. ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_4 по лінії батька.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з рівності прав, як батьків, так і баби щодо участі у вихованні дитини, позитивних характеристик щодо позивача, створення нею належних житлово-побутових умов для дитини; суд врахував висновки органу опіки та піклування щодо визначення режиму спілкування бабусі із дитиною, частково погодившись із ним з диференціацією зустрічей до досягнення дитиною трирічного віку в присутності матері, а після досягнення дитиною трирічного віку без матері і без обмеження місця зустрічей.

З такими висновками суду в повному обсязі не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 5 "Конвенції про контакт з дітьми", № ETS N 192, № ETS N 192, ратифікованої Україною 20.09.2006р., з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв'язки з дитиною. У ст. 2 Конвенції визначено, що "контакт" означає: перебування дитини протягом обмеженого періоду разом з особою, яку зазначено в статті 4 або 5 і з якою вона зазвичай не проживає, чи зустріч з такою особою; будь-яку форму спілкування між дитиною й такою особою; надання інформації такій особі про дитину або дитині про таку особу. "Сімейні зв'язки" означає близьку спорідненість, наприклад між дитиною та її бабусею й дідусем або рідними братами й сестрами, яка ґрунтується на законі або de facto сімейних стосунках.

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд першої інстанції в рішенні не погодився із позицією відповідача, що бачитись із онуком позивачу достатньо буде одного разу на місяць.

При цьому суд взяв до уваги рекомендовані висновки органу опіки і піклування і, частково погодившись із ним, визначив режим спілкування бабусі із онуком: до досягнення дитиною трирічного віку чотири рази на місяць по 2 години в присутності матері, а після досягнення дитиною трирічного віку чотири рази на місяць по 3 години без присутності матері.

Колегія суддів погоджується із врахуванням судом першої інстанції таких важливих критеріїв, як ступінь спорідненості позивача із дитиною: бабуся-онук, бажання і можливість у позивача приділяти увагу та час дитині, а також прихильність дитини до матері, з якою він постійно проживає (що також було підтверджено висновком Лівобережного районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 14.03.2017р.), що притаманно для майже двохрічного віку дитини (на час вирішення спору), особливий як для маленької дитини режим харчування та відпочинку.

Проте, як віднаходить суд апеляційної інстанції, судом з визначенням такої інтенсивності зустрічей та спілкування бабусі із онуком, не в повному обсязі враховані інтереси малолітньої дитини, зважаючи на вік ОСОБА_4, наявність інших родичів хлопчика, які за законом також мають право на спілкування з ним, в тому числі, батько дитини, що не проживає разом із сином, дідусь по лінії матері, а також беручи до уваги сімейні обставини у матері дитини, що тільки-но народила другу дитину.

Колегія суддів вважає, що більш комфортним режимом спілкування, який відповідатиме інтересам дитини буде визначення частоти зустрічей по два рази на місяць. Така періодичність, до того ж, буде забезпечувати подолання виниклого барєру у спілкуванні дитини із бабусею внаслідок конфліктних відносин між сторонами.

Втім, апеляційний суд схвалює висновки про забезпечення спілкування бабусі із онуком до досягнення ним трирічного віку виключно у присутності матері, чим взято до уваги дитячу психологію і обережне ставлення дитини до оточення. Також суд першої інстанції схвально, на погляд колегії суддів, виключив присутність матері під час зустрічей бабусі із дитиною після досягнення нею трирічного віку, бо такий захід сприяє досягненню мети ефективної участі бабусі у вихованні онука, із урахуванням життєвого досвіду позивача, її почуття любові і схильності до онука.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення режиму спілкування в залежності від стану здоровя малолітнього ОСОБА_4 не обумовлювалось формулюванням позовних вимог.

Зібрані по справі докази, що не заперечуються сторонами, свідчать про гарні умови для проживання і перебування дитини, як у бабусі ОСОБА_1 за місцем її проживання і реєстрації (м. Маріуполь, пр-т Нахімова, б. 90, кв. 56), так і за місцем реєстрації дитини ОСОБА_4 і його матері ОСОБА_2 (м. Маріуполь, пров. Касаткіна, 67), а також і в орендованій відповідачем квартирі (м. Маріуполь, вул. Пашковського, б. 67, кв. 1), де періодично вона проживає із сином ОСОБА_8 (а.с. 133, 135-136).

За змістом розяснень у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі,

безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у процесуальному законі.

Іншими словами, з метою запобігання неясності при виконанні рішення його резолютивна частина рішення має містити має бути чіткою для виконання і однозначно розумітись сторонами, а також містити конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь.

Втім, ухвалене судом першої інстанції рішення в резолютивній частині містить визначення місця зустрічей: «на узгодженій між сторонами території, а в разі відсутності такої згоди за місцем мешкання ОСОБА_2 Киирила» - без вказівки конкретної адреси, хоча сторонами не заперечується проживання дитини періодично то в орендованій квартирі (по вул. Пашковського), то у прадідуся за місцем реєстрації дитини (по пров. Касаткіна). Наведене судом першої інстанції формулювання в даній частині, із урахуванням недружніх стосунків, які фактично склались між сторонами, може не досягти реального виконання, до чого і покликаний цей акт правосуддя, що забезпечує захист гарантованих Конституцією України і законами держави прав і свобод людини.

Тому колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення, вказавши певні місця перебування дитини, на знання про що має розраховувати мати в період відсутності її малолітнього сина ОСОБА_8. Виключенням до цього є досягнення між сторонами згоди на певне інше місце зустрічі бабусі із дитиною, право на що мають сторони.

При цьому доводи апеляційної скарги відповідача щодо заперечення власника житла по пров. Касаткіна, 67 проти зустрічі в цьому помешканні бабусі із онуком не є обґрунтованими, оскільки мова в даному випадку не йде про вселення ОСОБА_1 до цього помешкання. Такі доводи подовжують перешкоджання відповідача у спілкуванні із дитиною: поряд із своїми запереченнями ОСОБА_2 вказує ще й на тимчасовість проживання в орендованій квартирі по вул. Пашковського, 67-1 і не анонсує іншого конкретного місця для зустрічі позивача із дитиною. Така окреслена ситуація відповідачем створює обстановку неможливості забезпечення законного права позивача.

Однак, колегія суддів, вважає способом захисту порушеного, як підтвердженого судовим розглядом, права позивача, закріплення судовим рішенням місця побачення і спілкування дитини із бабусею як орендовану квартиру, що існує на сьогодення і де проживає іноді дитина, що не заперечується сторонами, так і помешкання по пров. Касаткіна, де у встановленому законом порядку дитина і її мати зареєстровані та зберігають право на проживання та мають інші права, що витікають з положень ст. 156 ЖК України.

Зважаючи на наведене, рішення суду в частині порядку спілкування бабусі з дитиною підлягає зміні відповідно до ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення в цій частині про визначення наступного порядку спілкування бабусі ОСОБА_1 із онуком ОСОБА_4: до досягнення дитиною трирічного віку два вихідних у місяць рівноінтервально по 2 години у присутності матері ОСОБА_2 за місцем реєстрації дитини або її проживання на даний час в орендованій квартирі, якщо інше місце зустрічі не буде узгоджено за домовленістю сторін; а після досягнення дитиною трирічного віку також два вихідних у місяць рівноінтервально по 3 години без присутності матері за місцем проживання і реєстрації бабусі ОСОБА_1, якщо інше місце зустрічі не буде узгоджено за домовленістю сторін.

До того ж, враховуючи той факт, що шлюб між подружжям ОСОБА_2-ОСОБА_3, що має двох малолітніх дітей, не розірвано, але батько із матірю спільно не проживають, то визначений режим спілкування онука з бабусею сприятиме, на погляд колегії, відновленню сімейних відносин в родині.

Із урахуванням відкорегованого судом апеляційної інстанції способу участі бабусі у вихованні онука, рішення суду першої інстанції в частині усунення існуючих, як пересвідчилась колегія суддів, перешкод у спілкування позивача із малолітнім онуком ОСОБА_4, а також зобовязання відповідача надавати дитину у присуджений час, підлягає залишенню без змін, як таке, що ґрунтується на вимогах ст.ст. 257, 263 СК України.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, з якими закон повязує підстави для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ті процесуальні порушення, на які звертає увагу відповідач в апеляційній скарзі, а саме недослідження в судовому засіданні письмових доказів, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки судом в оскаржуваному рішенні перелічені і проаналізовані всі зібрані по справі в достатньому обсязі докази, які вказують на права і обовязки сторін (висновок органу опіки і піклування, пояснення свідків, зокрема в частині режиму спілкування бабусі із онуком, документальні відомості щодо особи позивача, зокрема відомості наркологічного і психіатричного диспансерів, характеристики за місцем проживання, дані щодо сімейних обставин, в тому числі стану здоровя матері дитини, житлово-побутові умови місць, де проживає дитина і бабуся); судом надана оцінка цим доказам у відповідності зі ст. 212 ЦПК України, в рішення наведені мотиви їх прийняття або часткової незгоди (напр. рішення органу опіки і піклування).

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо допущеного порушення у вигляді незалучення у якості співвідповідача батька дитини ОСОБА_3, як однієї з підстав для скасування судового рішення, не є слушними, оскільки, як виявлено в ході апеляційного провадження, позивач ОСОБА_1 не має претензій (вимог позовного характеру) до свого сина і батька її онука ОСОБА_4 - ОСОБА_3 щодо усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, як особи, що має відповідати за її позовом в сенсі ст. 32-33 ЦПК України. Правова позиція залученого у якості третьої особи за ухвалою суду від 21.10.2016р. ОСОБА_3 є спільною із заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 (а.с. 43, 66, 102-103).

За змістом положень ч.ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також з наведених підстав може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Втім, враховуючи майновий стан відповідача, якій було відстрочено уплату судового збору за подачу апеляційної скарги, що не працює і перебуває у відпустці по догляду за двома малолітніми дітьми, аби упередити погіршення матеріального забезпечення дітей, в тому числі новонародженої дитини відповідача, колегія суддів вважає за можливе зменшити в половину розмір судового збору до 303,16грн. (сплачено по першій інстанції 551,20грн., з яких 110% судового збору за подачу апеляційної скарги становить 606,32грн.:2). Згідно із ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат, у звязку із зміною рішення суду першої інстанції, часткове задоволення скарги, вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 року в частині порядку спілкування бабусі з дитиною змінити.

Визначити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 із онуком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- до досягнення дитиною трирічного віку - кожної першої суботи та кожної третьої неділі щомісяця з 10-00 год. до 12-00 год. у присутності ОСОБА_2 за адресою: місто Маріуполь, провулок Касаткіна, буд. 67 або адресою: АДРЕСА_1, якщо інше місце зустрічі не буде узгоджено за домовленістю сторін;

- після досягнення дитиною трирічного віку кожної першої суботи та кожної третьої неділі щомісяця з 10-00 год. до 13-00 год. без присутності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, якщо інше місце зустрічі не буде узгоджено за домовленістю сторін.

Рішення суду в частині усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні із онуком і зобовязання ОСОБА_2 надавати малолітнього ОСОБА_4 для спілкування із бабусею залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (23.05.1988р.н., паспорт ВН № 952285, проживає і зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2) в дохід держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 303 (триста три) гривні 16 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді С.А.Попова

ОСОБА_9

ОСОБА_10