Справа № 346/5249/16-ц
Провадження № 2/346/117/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: судді - П'ятковського В.І.,

секретаря Іванишин Х.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, третя особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що він є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2, що було вирішено рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 грудня 2004 року про розподіл будинку та підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 11 лютого 2002 року. Дане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в Коломийському МБТІ та записано в реєстрову книгу № 18, 12 лютого 2002 року за реєстровим № 2412.

Інша 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, при цьому також між ними і розподілено закріплену за будинком земельну ділянку, зокрема йому площею 706,0 кв.м.

В 2002 році у вищевказаному будинку з його дозволу було зареєстровано, на той час дружину ОСОБА_2 та її доньку ОСОБА_4, оскільки вони разом проживали за вказаною адресою і які рахуються зареєстрованими по цій адресі іна даний час.

У 2003 року, в зв»язку з аварійним станом даного будинку, він, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 переїхали проживати за іншою адресою в м. Коломия, АДРЕСА_1.

Оскільки, спільне життя з відповідачкою не склалося тому рішенням Коломийського міськрайоного суду від 18 вересня 2015 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано.

На даний час ОСОБА_2 продовжує проживати по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 уже ряд років проживає і працює у Польщі, а він має іншу сім»ю і проживає з нею за іншою адресою у м. Коломиї.

Таким чином відповідачі біля 13 років в зазначеному будинку не проживають, збереженням та утриманням його не турбуються.

Враховуючи фактичну непридатність будинку для проживання, в зв»язку з повною його руйнацією, кілька років тому, як власник, вирішив на даному місці здійснити нове будівництво житлово-торгової будівлі, з приводу чого виготовив відповідні документи і розпочав будівельні роботи.

Виходячи із зазначеного просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_2

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечили проти позову, та вказали, що у 2013 році позивач пішов з сім»ї, після чого розпочав реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_2 у якому вона прописана з дітьми. Під час реконструкції він повністю розвалив вказаний будинок. На цьому місці розпочав будівництво нового. Рішенням суду від 18 вересня 2015 року шлюб між подружжям розірвано, розподіл майна після розірвання шлюбу не проводився, тому у них залишилося спільне майно, майнові право та обов»язки. По даний час будівництво житлового будинку АДРЕСА_2 не завершено. У стані в якому будинок зараз знаходиться він не придатний до проживання, відсутні вхідні двері, вікна, дах, відключені комунікації. В наявності тільки фундамент та цегляні стіни. Тому ні вона, ні діти не проживають у ньому. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилися, однак подали заяви в яких не заперечують проти позову, просять розгляд справи проводити за їх відсутності.

Беручи до уваги пояснення сторін, проаналізувавши та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.

Як видно із досліджених письмових доказів, позивачу належить на праві власності 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 що стверджується даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 2002 року.

Інша 1/2 частина даного будинку, що вбачається із рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 грудня 2004 року виділена і належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третім особам по справі.

Довідкою абонентного відділу комунального підприємства «Жотлоінфоцентр» від 21 вересня 2016 року за № 1823 підтверджено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою в АДРЕСА_2.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

Як визнали сторони та вказали в судовому засіданні свідки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, відповідачі з 2003 року у вищевказаному будинку не проживають, оскільки з того часу він уже не був придатний для проживання із-за аварійності.

Позивач являється власником земельної ділянки, на якій розміщений даний будинок, площею 0,0169 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 19 жовтня 2016 року № 70801666.

26 лютого 2016 року позивач отримав від ОСОБА_7 заяву посвідчену в нотаріальному порядку про те, що остання дає свою згоду позивачу реконструювати під житлово-комерційні приміщення (в тому числі магазин) з правом побудови господарських будівель та споруд (в тому числі гараж) належну йому частину будинковолодіння в АДРЕСА_2 на його земельних ділянках, які знаходяться за вищевказаною адресою, а також дає згоду здати в експлуатацію новостворене майно та зареєструвати право власності на нього.

Позивач в даний час здійснює реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_2 під житлово-торгову будівлю згідно отриманої технічної документації, на що вказують долучені відповідачкою фотографії та представлена позивачем технічна документація. В той же час відповідачі більше десяти років не проживаючи у вказаному будинку продовжують залишатися зареєстрованими у ньому.

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач просить захистити його право, як власника майна, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування майном за вищевказаною адресою, оскільки при виготовленні документів на новий будинок, особи, що були зареєстровані за вказаною адресою також будуть зареєстровані в новому будинку, що порушує право позивача на власність та користування майном.

Суд погоджується із позицією позивача, що будучи зареєстрованими на неіснуючій житловій площі відповідачі перешкоджають йому в реалізації права власності на майно, що знаходиться в стані реконструкції, оскільки залишається не реалізованим право конституційне право на розпорядження, користування та володіння належним йому майном.

Наявність реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свідчить про неможливість здійснення позивачем відчуження об'єкту нерухомості, що знаходиться на належній йому земельній ділянці.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд вважає, що реєстрація відповідачів у будинку є перешкодою власнику у повному здійсненні права власності і констатує за даних обставин порушення його прав, що підлягають захисту шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

На підставі наведеного та ст.ст. 316-317, 319, 346 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 213, 215, 223, 294, ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_2 та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя П'ятковський В. І.