Справа № 464/9150/16-ц
пр.№ 2/464/446/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

21.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 борг за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.08.2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 гроші в розмірі 2300 Євро, які зобов'язався повернути до 16.12.2016 року з виплатою відсотків в розмірі 35% річних, на підтвердження чого видав розписку. ОСОБА_2 повернув лише частину боргу в розмірі 400 Євро. Тому ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 залишок боргу в розмірі 1900 Євро та відсотки в розмірі 220 Євро.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15.08.2016 року між позивачкою з одного боку та відповідачем з іншого боку укладено договір позики грошової суми, за умовами якого позивачка передала відповідачу гроші в розмірі 2300 Євро, а відповідач зобов'язався повернути отримані гроші до 16.12.2016 року з виплатою відсотків в розмірі 35% річних від суми позики.

08.12.2016 року відповідач повернув позивачці частину боргу в розмірі 400 Євро.

Факт укладення договору позики та його умови підтверджують письмовою розпискою, яку відповідач написав власноруч.

Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо розмір не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За вимогами, передбаченими в ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Позивачка вказує на те, що відповідачем умови договору належним чином не виконані.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті.

Беручи до уваги, що відповідач доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов'язань за договором сталося не з його вини, суд не вбачає підстав для відмови у стягнення боргу та відсотків.

При цьому, суд вважає, що позивачкою невірно визначено розмір відсотків, які підлягають стягненню. Розмір відсотків становить 274,75 Євро та визначається наступним чином:

35% річних /365 днів = 0,0959% на день;

з 15.08.2016 року по 08.12.2016 року минуло 113 днів, заборгованість 2300 Євро;

2300 Євро х 0,0959% х 113 днів = 249,24 Євро;

з 08.12.2016 року по 21.12.2016 року минуло 14 днів, заборгованість 1900 Євро;

1900 Євро х 0,0959% х 14 днів = 25,51 Євро;

249,24 Євро + 25,51 Євро = 274,75 Євро.

В той же час, позивачкою зазначено розмір відсотків в сумі 220 Євро. За вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Незважаючи на те, що розмір відсотків виявився більшим, ніж заявлено позивачкою, суд не може вийти за рамки позовних вимог. Тому стягненню підлягає сума відсотків в тому розмірі, який заявлено позивачкою в якості позовної вимоги.

Вирішуючи питання щодо грошової одиниці, в якій має бути стягнуто борг, судом враховано, що за вимогами ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, але сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За вимогами ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає борг за договором позики в розмірі 54250 грн. 23 коп. та відсотки в розмірі 6281 грн. 61 коп., що на день ухвалення рішення за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 1900 Євро та 220 Євро відповідно, з розрахунку 28,552752 грн. за 1 Євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 21.12.2016 року. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 15 серпня 2016 року в розмірі 54250 (п'ятдесят чотири тисячі двісті п'ятдесят) гривень 23 копійки та відсотки в розмірі 6281 (шість тисяч двісті вісімдесят одна) гривня 61 копійка, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок; загалом - 61083 (шістдесят одна тисяча вісімдесят три) гривні 04 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуто Сихівським районним судом м. Львова за письмовою заявою ОСОБА_2, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Радченко Е. А.