АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 634/365/16-ц Головуючий суддя І інстанції Зимовський О. С.
Провадження № 22-ц/790/642/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі представника ОСОБА_3 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову банк зазначив, що відповідно до укладеного з ним договору № б/н від 29.04.2013 року, ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, видав відповідачу кредит у розмірі 800 грн. Відповідач договірні зобовязання належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість на загальну суму 11349 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 799 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом; 6783 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, де 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 565 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). В зв'язку з цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в клопотанні додатному до позовної заяви просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважала, що позовні вимоги є безпідставними. Також пояснила, що ніяких договорів з ПАТ КБ «Приватбанк» щодо отримання кредиту вона не підписувала, кредитної картки не отримувала та готівку з картки не знімала. Також додала, що за даним фактом вона зверталася до правоохоронних органів та надала копію відповідної заяви на імя прокурора Сахновщинського району Харківської області.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 08 листопада 2016 ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач в доводах скарги вказав що банком були надані до справи усі необхідні докази, зокрема копія кредитного договору та розрахунок заборгованості, які підтверджують заявлений позов, відповідачем дані докази спростовані не були та не доведено, що наявний у заяві про укладення кредитного договору підпис їй не належить. Також зазначено, що звернення відповідача до правоохоронних органів підтверджує її обізнаність про укладання кредитного договору. Суд не зясував дійсні обставини справи, яким чином до договору була залучена копія паспорту відповідача та внаслідок чого за допомогою платіжної картки були отримані кошти банку.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, за відсутності сторін, які належним чином повідомлялися про розгляд справи і чия неявка не є обовязковою, пояснення осіб, що зявились, відповідно до ст..ст. 303, 305 ЦПК України дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач не довів ті обставини, на які посилався в якості підстав позову, не надав докази в обґрунтування своїх вимог, не спростував доводи відповідача, які вона навела на обґрунтування своїх заперечень, що є процесуальним обовязком позивача.

Однак такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення, внаслідок чого суд помилково вирішив передбачені ст. 214 цього Кодексу питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Так суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи наявна копія анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» від 29.04.2013 року, підписана ОСОБА_4 та розрахунок заборгованості за укладеним внаслідок підписання цього договору б/н від 29.04.2013р., довідка про умови кредитування з використанням кредиту «універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 4-6).

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наданих доказів не можливо достовірно встановити факт укладення ОСОБА_4 кредитного договору б/н з ПАТ КБ «Приватбанк» 29.04.2013р. на суму 800 грн. При цьому суд вказав, що з наданої позивачем копії анкети-заяви неможливо встановити, що підпис в графі клієнт виконано саме ОСОБА_4, яка у своїх запереченнях проти позову суду першої інстанції пояснила, що вона жодних договорів з ПАТ КБ «Приватбанк» не укладала та не підписувала, на підставі чого районний суд дійшов висновку, що він позбавлений можливості достовірно встановити, що дана анкета підписана позивачем.

Згідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження своїх вимог і заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 185 ЦПК України в частині другій передбачає, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Оскільки таких заяв від позивача, який надав вказані документи на підтвердження заявлених вимог, до суду не надходило, відповідно до наведеної норми ст. 60 ЦПК України відповідач повинний була доводити свої заперечення проти підписання нею вказаного договору у порядку, передбаченому ст. 143 ЦПК України для призначення експертизи, оскільки зясування належності чи неналежності підпису в документі конкретній особі потребує спеціальних криміналістичних знань у галузі почеркознавства. При цьому відповідач не зверталася до суду першої інстанції з клопотанням про призначення з цього приводу судової експертизи, посилаючись на своє звернення до правоохоронних органів.

Суд перевірив ці заперечення і витребував копію висновку Сахновщинського РВ ГУМВС України в Харківській області від 06.02.2015 року з приводу звернення відповідача ОСОБА_4 щодо цивільно-правових відносин з ПАТ КБ «Приватбанк», однак всупереч вимог ст. 213 ЦПК України не надав йому належної оцінки і не зясував, що ОСОБА_4 під час розгляду свого звернення пояснила, що вона у 2013 році разом зі своєю донькою зверталися до Сахновщинського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» щоб отримати кошти. З пояснень доньки відповідача ОСОБА_5 також вбачається, що вона разом з матірю ОСОБА_4 29 квітня 2013 року зверталися до Сахновщинського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де оформили на імя ОСОБА_4 кредитну картку з доступним лімітом зняття готівки 800 грн. Готівку, яку вони зняли з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» забрала собі ОСОБА_5 та витратила на свій розсуд, що було заздалегідь обговорено з ОСОБА_4, яка зі слів ОСОБА_5 зобовязалася погашати кредитну заборгованість (а.с. 57-58).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки відповідач не оспорювала вказаний висновок, який підтверджує факт підписання ОСОБА_4 наявної в матеріалах справи анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАБ КБ «Приватбанк» 29.04.2013р., з урахуванням наданого банком розрахунку суми позову, який також не був спростований відповідачем, а також умов кредитування з використаннями кредитної картки, які відповідач згідно змісту вказаної анкети-заяви від 29.04.2013 р. отримала разом із памяткою клієнта, в якій також містилися тарифи і основні умови обслуговування і кредитування, - у суду були передбачені ст.ст. 58, 59 ЦПК України підстави вважати доведеним факт укладення сторонами договору кредиту за правилами договору приєднання, що передбачено ст. 634 ЦК України, та про доведеність заявлених банком підстав позову.

Таким чином, відповідно до укладеного договору б/н від 29.04.2013р. ОСОБА_4 отримала від позивача в кредит 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки.Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, видав відповідачу кредит у розмірі 800 грн. Відповідач договірні зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість на загальну суму 11349 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 799 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом; 6783 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, де 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 565 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виходячи з наведеного, оскільки суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини стосовно укладення договору кредиту, що мають значення для справи; не застосував вказані норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до ст. 309 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати., тому слід стягнути ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» сплачений в суді першої та апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2016 року сксувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.04.2013 року у розмірі 11349 грн. 07 коп.

Стягнути ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2893 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді