АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/2188/16-ц
Провадження № 22-ц/792/244/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати зрозгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Банк Форум» на рішення Славутського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року за позовом ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного підприємства «ОСОБА_4 - Ф» про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ПАТ «Банк Форум» зазначало що 03 березня 2008 року між АКБ "Форум", правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» (далі Банк) та ОСОБА_3Ю був укладений кредитний договір №0090/08/01-А, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 18 000 доларів США на умовах сплати 12% річних за користування кредитними коштами, строком до 03 березня 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 03.03.2008 року між Банком та ПП "Авто Комплект-Ф" був укладений договір поруки, згідно умов якого підприємство поручилося перед кредитором за належне виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором.

Позивач вказував, що ОСОБА_3 своїх зобов»язань належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 09.09.2016 року утворилась заборгованість в сумі 16 657,98 доларів США та 324 811,83 грн., в тому числі: 16 635,04 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 22,94 долари США - прострочена заборгованість по нарахованих процентах та 324811,83 грн. пені з розрахунку 0,2% в день за простроченими процентами та кредитом, тому і просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку

____________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Справа № 22ц/792/244/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія №19,27

вказану заборгованість.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованість за кредитним договором №0090/08/01-А від 03.03.2008 року в сумі 3857,22 доларів США, 2823,48 грн. пені та 1378 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Форум» вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначається про недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, зокрема положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Апелянт вказує, що відмовляючи у стягненні заборгованості з поручителя суд неповно зясував обставини справи, не врахував положень п. 3.4. договору поруки, яким сторони передбачили строк позовної давності за договором в 5 років та помилково прийшов до висновку щодо припинення договору поруки. Вимога дострокового повернення кредиту, примусового стягнення заборгованості по кредиту та зміни строку виконання зобовязань в разі неналежного виконання зобовязань позичальником є правом а не обовязком банку. Апелянт вказує, що не вважаючи свої права кредитора порушеними, Банк не вчиняв дій щодо дострокового повернення кредиту, тому вважає необгрунтованим висновок суду щодо настання строків виконання зобовязань щодо чергових щомісячних платежів та застосування до них позовної давності. Строк позовної давності повинен обраховуватись з дати, що вказана в п. 1.2. кредитного договору, а саме з 03.03.2015 року.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених.

ОСОБА_3Ю та представник ПП «ОСОБА_4 Ф» в судове засідання не зявились, про день і час розгляду справи повідомлені в розумінні ст.ст. 74, 76 ЦПК України належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенн, а оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позовних вимог скасуванню із ухваленням нового рішення в цій частині.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за умовами кредитного договору, який укладений між ОСОБА_3 та АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум»), погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 20 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. І оскільки ОСОБА_3 перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту з 03.11.2008 року та з погашення процентів з 09.04.2010 року і, враховуючи, що банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 13.09.2016 року та наявність заяви останнього щодо застосування строків позовної давності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що підлягають до задоволення позовні вимоги в межах строку позовної давності за період з 13.09.2013 року. Також суд першої інстанції відмовляючи в стягненні коштів із поручителя ПП «Автокомплект Ф» прийшов до вірного висновку, що так як строк виконання основного зобов»язання по кредитному договору від 03.03.2008 року настав 03.03.2015 року і Банк протягом шести місяців від дня настання цього строку не пред»явив вимоги до поручителя про виконання обов»язку.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині стягнутих із ОСОБА_3 сум заборгованості по кредитному договору від 03.03.2008 року, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 03.03.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0090/08/01-А, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 18 000 доларів США на умовах сплати 12% річних за користування кредитними коштами строком до 03.03.2015 року. І п.2.3. цього договору визначено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 214,29 доларів США (а.с.5-6).

З метою забезпечення кредитного зобов"язання ОСОБА_3 за вказаним вище кредитним договором, між ПАТ "Банк Форум" та ПП "Авто Комплект-Ф" 03.03.2008 року укладено договір поруки, відповідно до якого ПП "Авто Комплект-Ф" зобов"язалося солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання кредитного зобов"язання, в тому числі щодо повернення сум кредиту, нарахованих процентів, комісій та неустойки (штрафу, пені) та витрат банку, пов"язаних із стягненням заборгованості (а.с.7).

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору №0090/09/01-А від 03.03.2008 року за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожний день прострочення, що обчислюється із суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав, надавши ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 18 000 доларів США. Однак, позичальник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №0090/09/01-А від 03.03.2008 року належним чином не виконав, не повернув чергові суми отриманого кредиту та не сплатив суму кредиту.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Як вбачається із змісту кредитного договору №0090/09/01-А від 03.03.2008 року, сторони встановили: строк дії договору «до повного виконання сторонами своїх зобов"язань (пункт 7.3 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту «по 03 березня 2015 року» (пункт 1.2 кредитного договору) і строки виконання зобов»язань зі щомісячним погашенням платежів «щомісяця до 20 числа включно кожного календарного місяця» (пункти 2.3, 2.7 Кредитного договору).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Отже, сторони встановили строк дії договору і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк по 03 березня 2015 року.

Судом вірно встановлено, що разом із встановленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Так, згідно п. 2.3. та п. 2.7 кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Отже, враховуючи умови договору, зміст положень ст. ст. 253, 254, 267, 258, 261ЦК України та правову позицію, що висловлена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі за №6-20цс14 про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.3-4), позичальник перестав виконувати щомісячні зобов»язання з погашення кредиту з 03.11.2008 року і з погашення процентів з 09.04.2010 року та враховуючи обов»язок позичальника щодо повернення позики частинами, наявність його заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів приходить до висновку, що підлягає до стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість по кредитному договору №0090/09/01-А від 03.03.2008 року в сумі 4071,15 доларів США - повернення кредитних коштів та в межах заявлених позовних вимог 324811,83грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. (12176,85 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів + 16,79 доларів США пеня за несвоєчасне повернення нарахованих відсотків = 12193,64 доларів х 26,89 грн. (вартість долара станом на день постановлення рішення) = 327886,98 грн., однак при зверненні до суду позивач просив стягнути 324811,83грн. пені). А тому доводи апеляційної скарги в частині щодо неповного з»ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо порушеня судом норм матеріального права при відмові у позові про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_3 та ПП «Авто-Комплект - Ф» кредитної заборгованості є безпідставними, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України у справі № 6-2662цс15, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до п. 4.2 Договору поруки від 03.03.2008 року він набирає чинності з дати його укладення і діє до повного виконання сторонами своїх обов"язків. Оскільки строк виконання основного зобовязання відповідно до п. 1.2 Кредитного договору 03 березня 2015 року і позивачем не було пред»явлено протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання вимоги до поручителя ПП «ОСОБА_4 Ф» про виконання обов"язку за Договором поруки. Тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в задоволенні позову до поручителя слід відмовити.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції прийшов до висновку щодо настання строків виконання зобов»язань щодо чергових щомісячних платежів та застосування до них позовної давності з порушенням норм матеріального права є безпідставними, адже висновки суду першої інстанції щодо застосування строків позовної давності відповідають ззазначеним в мотивувальній частині нормам матеріального права та аналогічні виснову Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі за № 6-20цс14, який відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У відповідності з ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 6520,33 грн. (підлягало до сплати позивачем при подачі позову 11528,16 грн. х 56,56% (задоволено позов) та на користь позивача - 7172,36 грн. понесених ним судових витрат. (12680,98 грн. сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги (платіжне дручення №1324 від 04.01.2017 року) х 56,56% задоволеної апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року в частині задоволених позовних вимог та судового збору скасувати та в цій частині постановити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» 4071,15 доларів США заборгованості по поверненню кредитних коштів та 324811 ( триста двадцять чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн. 83 коп. пені за кредитним договором №0090/09/01-А від 03.03.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 6520,33грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» 7172,36 грн. судового збору.

В решті рішення Славутського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк