Провадження № 2/761/1567/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Голопич Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна про визнання права приватної власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 24.09.1993 р. мати позивача ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на житло - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В свідоцтві було зазначено, що квартира належить на праві приватної (сумісної) власності ОСОБА_4 та членам її сім»ї: доньці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2. Таким чином кожному власнику належала 1/3 частини квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 померла. І після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частини квартири. Позивач подала заяву про прийняття спадщини та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забавською Н.В. було заведено спадкову справу щодо майна померлої. Після закінчення 6 місяців позивач звернулась до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, проте третьою особою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причина відмова у видачі свідоцтва - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на квартиру. Оригілал свідоцтва про право власності перебуває в квартирі де проживала спадкодавець і де після її смерті мешкає відповідач, який фактично прийняв свою частину спадщини. Проте, відповідач відмовляється надати позивачу або нотаріусу свідоцтво, оскільки вважає, що ОСОБА_1 не має претендувати на майно померлої, а також не визнає і право позивача на 1/3 частину квартири. Зважаючи на викладене представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири і належала їй на підставі свідоцтва про право власності та визнати за нею, як спадкоємцем за законом 1-ї черги в порядку спадкування за законом за померлою ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1; визначити рівними частки у спільній сумісній власності на квартиру, а саме по ? частині квартири за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинивши їх права власності на спільне сумісне майно; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної часткової власності на спірну квартиру.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити. Надала згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна про розгляд справи повідомлялась належним чином, проте в судове засідання не з»явилась. Надала в адресу суду належним чином посвідчену копію спадкової справи відкритої щодо майна померлої ОСОБА_4

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що його видано 02.05.2015 р.

За померлою відкрилась спадщина - 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 24.09.1993 року, що його видано Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району на підставі розпорядження від 23.09.1993 р. № 4594.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1, яка є дочкою померлої, 22.05.2015 р. звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В. з заявою про відкриття спадщини та третьою особою було відкрито спадкову справу.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що за свого життя ОСОБА_4 зробила розпорядження щодо належного їй майна на випадок своєї смерті.

Спадкуванням згідно до ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В свою чергу положеннями ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

16.08.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забавською Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку із тим, що спадкоємцем не надано оригіналу свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 24 вересня 1993 р.

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Представник позивача зазначив, що оригінал свідоцтва перебуває у другого спадкоємця ОСОБА_2, який є сином померлої, і він відмовляється надати правовстанвоюючий документ як нотаріусу так і позивачу.

Зі спадкової справи, належним чином засвідчена копії якої долучено до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 подано копію свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації Шевченківського району 24.09.1993 р. де зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Також спадкова справа місить довідку КМБТІ Київської міської ради від 03.08.2016 р. надано на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В., яка свідчить що згідно з даними бюро АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 24.09.1993 року.

В свою чергу відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Як свідчать матеріали справи відповідач по день смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в спірній квартирі, отже є особою яка прийняла спадщину.

Доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 відмовився від своєї частки у спадковому майні під час розгляду справи отримано не було.

В свою чергу позивач в порядку ст. 1269 ЦК України, як особа, яка не проживала постійно зі спадкодавцем, реалізувала своє право на прийняття спадщини у встановлений строк подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В.

За положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Приписами ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписам ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Беручі до уваги все вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на ? частину спадкового майна, в саме на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом.

Також, на думку суду, підлягає задоволенню вимога позивача і в частині визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, виходячи з наступного.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, як це передбачено ст. 328 ЦК України.

Як вже зазначалось в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на житло, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має право власності на 1/3 частину спірної квартири, що перебуває у спільній сумісній власності.

Так в судовому засіданні було встановлено, що оригінал правовстановлюючого документу на майно, його співвласником ОСОБА_2 не було надано для оформлення спадщини за померлою ОСОБА_4

При цьому під час розгляду справи н було отримано доказів, які свідчать про визнання відповідачем за ОСОБА_1 такого права.

Отже з урахуванням положень ст. 392 ЦК України вимоги позивача і в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Приписами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними у спадщині є рівними.

Положеннями ч. 1,2,3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, встановлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважаться, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства, беручи до уваги заявлені вимоги та відсутність доказів, які свідчать про домовленість сторін щодо визначення часток у спільному майні, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і в частині здійснення такого поділу та припинення права спільної сумісної власності між власниками майна.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,30,60,88,169,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15,372,392, 1225,1261,1267, 1268,1269 ЦК України, ст. 120 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (загальна площа 45,52 кв. м.).

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 (загальна площа 45,52 кв. м.) в порядку спадкування за законом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Визначити рівними частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 (загальна площа 45,52 кв. м.), а саме по ? частині квартири за ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 (загальна площа 45,52 кв. м.) із розрахунку ? частина квартири на кожного, припинивши право власності на спільне сумісне майно.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: