АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1323/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1123/17Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю представника позивача Хряпко А.Ю.,

представника выдповыдача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в обґрунтування якого вказав, що 20 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 23880 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.10.2021 року.

За користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 10,8 % річних за перший місяць користування. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором була прийнята порука ОСОБА_5 згідно договору поруки. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконувала, а тому у травні 2014 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до Пирятинського районного суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за вказаним кредитним договором.

Рішенням Пирятинського районного суду від 21 липня 2014 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 14025,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 квітня 2014 року становить 159293,67 грн., та пеня у сумі 1083,69 грн., а всього 160377,36грн.

Відповідно до постанови державного виконавця від 14 травня 2015 року та квитанції від 19 листопада 2014 року боржником було погашено борг на суму 160377,36 грн. При надходженні від боржника коштів банк у відповідності до законодавства та укладеного кредитного договору здійснив погашення процентів у розмірі 759,87 доларів США та суми кредиту у розмірі 9791,20 доларів США.

Станом на 26 жовтня 2016 року залишились непогашеними заборгованість за кредитом у сумі 3474,66 доларів США, заборгованість по відсоткам, нарахованим за час користування кредитними коштами за період з 30 квітня 2014 року по 26 жовтня 2016 року, у сумі 1966,77 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року у сумі 17851,47 грн. та 3 % річних за період з 01 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року у сумі 1449,99 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам у сумі 1966,77 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 17851,47грн та 3 проценти річних у сумі 1449,99грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1378грн.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року позов ПАТ « УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» три відсотка річних за період з 01.08.2014 року по 19.11.2014 року в сумі 1440 (одна тисяча чотириста сорок) гривень 20 копійок, судовий збір в сумі 28,50 грн., а всього стягнуто 1468 (одну тисячу чотириста шістдесят вісім) гривень 70 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на не всебічне та не повне з`ясування судом обставин справи, не повне дослідження наявних в матеріалах справи доказів, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, прохав оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, вирішити питання про стягнення з відповідачки на користь банку судових витрат, у тому числі за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність заборгованості відповідачки перед позивачем, адже матеріалами справи, а саме постановою державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 14.05.2015 року та квитанції від 19.11.2014 року, ОСОБА_4 борг погашено 19.11.2014 року у гривнях у розмірі 160377,36 грн.

Умовами п. 1.1 кредитного договору передбачено, що заборгованість по кредиту та процентам повинні повертатися у доларах США, а пеня відповідно з п. 7.1 у гривневому еквіваленті. Оскільки, відповідно із умовами ч. 2 ст. 1054, ст. 1046 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Пунктом 1.6 кредитного договору встановлено черговість погашення грошових зобов`язань по кредитному договору.

З огляду на викладене, банк при надходженні коштів у розмірі 160377,36 грн. здійснив погашення процентів у розмірі 759,87 доларів США та суми кредиту у розмірі 9791 дол. США 20 цнт. За курсом НБУ, що діяв на дату платежу, а саме 19.11.2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог банку, суд першої інстанції виходи в із того, що рішення Пирятинського районного суду від 21.07.2014 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконано повістю і виконавче провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості закінчено, адже вказана сума виникла як курсова різниця, оскільки ця заборгованість стосується не наслідків невиконання позичальником зобов`язання, а наслідків невиконання рішення суду, яким були стягнуті кошти, що підлягають поверненню позичальником, а тому, ця обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред`являти після цього до іншої сторони позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка фактично нарахована не як заборгованість за кредитним договором, а як збитки внаслідок коливання курсу долара.

Також, суд першої інстанції зазначив, що перевіряючи розрахунок позивача по нарахуванню 3 відсотків річних за період з 01.08.2014 року по 19.11.2014 року було виявлено, що він зроблений невірно, оскільки позивачем необґрунтовано нараховано 3 відсотки на заборгованість 160377,36 грн., до складу якої входить в тому числі пеня в сумі 1083,69 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути три проценти річних в сумі 1440,20 грн. з розрахунку: 159293,67 грн. (сума заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом) х 3% річних /365 х 110 днів (з 01.08.2014 по 19.11.2014) = 1440,20. У звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів повною мірою не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 23880 доларів США, що на день укладення договору було еквівалентно 120594 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,8% річних на перший місяць. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 20.10.2021 (а.с.4-8).

24 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 20.10.2006, за умовами якої п.2.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором прийнято: порука на суму 23880 доларів США, що за курсом НБУ склало еквівалент 120594 грн., з ОСОБА_5 згідно договору поруки б/н від 20.10.2006; іпотека житлового приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Пирятин, вул. Першотравнева, 1, згідно договору іпотеки б/н від 24.10.2006 з ОСОБА_4 на суму 160854грн (а.с.9).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.07.2014 (справа №544/963/147-ц, провадження №2/544/314/2014) задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 в розмірі 14025 доларів США 73 цента, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 159293,67 грн., пеня у сумі 1083,69 грн., а всього стягнуто 160377,36 грн. Також у повернення судового збору стягнуто з відповідачів 1603,77 грн. по 801,89 грн. з кожного (а.с.14-15). Вказане рішення ніким не оспорювалось та 01.08.2014 року набрало законної сили.

З постанови державного виконавця Пирятинського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 14.05.2015 року та з квитанції від 19.11.2014 року вбачається, що боржником добровільно погашено борг 19.11.2014 року у гривнях у сумі 160377 грн. 36 коп.

Відповідно до норм ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої само якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення суду боржником було виконано лише 19.11.2014 року та на його виконання було сплачено грошові кошти у національній валюті України - гривні.

Колегія суддів констатує помилковість висновку суду першої інстанції про те, що звертаючись до суду з вимогами в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 1966,77 доларів США, яка фактично нарахована не як заборгованість за кредитним договором, а як збитки внаслідок коливання курсу долара, та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 17851,47 грн., позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав та дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15.

Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Дострокове присудження до виконання основного зобов`язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).

Умовами п. 1.1 кредитного договору передбачено, що заборгованість по кредиту та процентам повинні повертатися у доларах США, а пеня відповідно з п. 7.1 у гривневому еквіваленті.

Зі змісту норм ч. 2 ст. 1054 та ст. 1046 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж рожу та такої якості

Відповідно до п. 1.6 кредитного договору встановлено черговість погашення грошових зобов`язань по кредитному договору, згідно з якою в першу чергу погашається заборгованість по простроченим процентам, простроченому основному боргу по кредиту, а потім строкові суми боргу.

До матеріалів справи банком долучено ліцензію НБУ № 75 від 24.12.2001 року та дозвіл НБУ № 75-2 на підтвердження правомочності здійснення операцій у іноземній валюті, що обумовлює правомірність вимогу банку на повернення йому суми позики у валюті кредиту - доларах США.

З огляду на що, колегія суддів констатує, що банк, при надходженні коштів у розмірі 160377 грн. 36 коп. керуючись умовами договору правомірно здійснив погашення процентів у розмірі 759,87 доларів США та суми кредиту у розмірі 9791 дол. США 20 цент. За курсом НБУ, що діяв на дату платежу, а саме 19.11.2014 року.

Отже, після стягнення суми заборгованості за кредитним договором або після звернення стягнення на предмет іпотеки кредитний договір діє і повинен виконуватися сторонами.

Апелянт вірно стверджує, що за період з моменту винесення заочного рішення та до моменту перерахування коштів боржником стягувачу, кредитний договір не було визнано недійсним, отже продовжувалось нарахування процентів за користування кредитом, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості відповідача перед ним з врахуванням вищевикладених обставин. Так, заборгованість по відсоткам, нарахованим за час користування кредитними коштами, який не враховано у рішенні суду, а саме за строк з 30.04.2014 року по 26.10.2016 року становить 1966,77 доларів США (на дату винесення рішення - 25.05.2017 року - еквівалентно 52060 грн. 40 коп.); 1449 грн. 99 коп. - 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за строк з 01.08.2014 року по 19.11.2014 року. Вказаний розрахунок колегія суддів вважає правильним та наголошує, що контр розрахунку відповідачем надано не було.

Також, банк прохав стягнути з відповідача на користь позивача 17851 грн. 47 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.10.2015 року по 26.10.2016 року.

Згідно із ч.3 ст.549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормою ч.3 ст.551 ЦК передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він перевищує розмір збитків.

Отже, ч.3 ст.551 ЦК, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки.

Установивши, що розмір неустойки про стягнення якої прохає банк складає 17851 грн. 47 коп., колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК України.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року № 6-100цс14.

Отже, до стягнення з відповідачки на користь банку підлягає 100 грн. заборгованості за пенею.

Судові витрати у розмірі 2493 грн. 80 коп. підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача у відповідності до норми ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги банку колегією суддів задоволено на 75,21 %, отже, і судовий збір підлягає до стягнення у зазначеному відсотковому розмірі на суму - 1875 грн. 59 коп.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309 п.п. 1, 2, 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року - скасувати, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»:

1449 грн. 99 коп. - три проценти річних за період невиконання судового рішення з 01.08.2014 року по 19.11.2014 року;

1966 доларів США 77 центів - відсотки, що нараховані за строк з 30.04.2014 року по 26.10.2016 року, що еквівалентно на день ухвалення рішення за курсом НБУ 52060 грн. 40 коп.;

100 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.10.2015 року по 26.10.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1875 грн. 59 коп.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

О.А. Лобов

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль