Справа № 419/353/17
Провадження № 2/419/227/2017
14 березня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,
при секретарі - Московченко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 12 липня 1986 року вони з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2016 року. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам, примирення є недоцільним.
На підставі вищенаведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам.
Позивачка - ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, строк для примирення просила не надавати, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належними чином сповіщений про час та дату судового засідання, що підтверджується оголошенням в ЗМІ «Урядовий кур`єр» від 10.03.2017 р. №46 (5915) (а.с.15-16).
У зв'язку з повторною неявкою відповідача ОСОБА_2 не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, виданого 12 липня 1986 року Сєвєродонецьким міським ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис № 633, 12 липня 1986 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - ОСОБА_1 (а.с.8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній.
Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Статтею 105 СК України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.
Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з грудня 2016 року, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду даної справи у сторін відсутній.
Зважаючи на те, що між сторонами сімейні відносини припинені, позивач і відповідач проживають окремо, жодних дій з боку подружжя, спрямованих на примирення та збереження сім'ї не здійснюється, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.
На підставі ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Відповідно до ст. ст. 21, 24, 56, 105, 112, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 179, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 12 липня 1986 року Сєвєродонецьким міським ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис №633 - розірвати.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Головуючий: В. Б. Мартинюк