РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/343/17

22 березня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/343/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що у липні 2014 року між нею та відповідачем розірвано шлюб. Від шлюбу мають двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.12.2010 року у справі №2-1521/210 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 250 грн. на дитину щомісячно та 100 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_4 трьох років. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дітей та не сплачує аліменти у визначеному розмірі та порядку. Свої обов'язки по сплаті аліментів відповідач виконав лише частково. В зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 11 932,43 грн. Позивач вказує на те, що встановлений судом розмір аліментів є мізерним, меншим від гарантованого державою і не забезпечує належний рівень життя дітей. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей дітей в твердій грошовій сумі щомісяця до досягнення дітьми повноліття у розмірі 1500 гривень на кожну дитину. Окрім того, враховуючи тривалу несплату та ухилення відповідача від виконання рішення суду та добровільної сплати аліментів, просить суд стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3045 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позові.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише частково, пояснив, що має можливість сплачувати лише по 1000 грн., повідомив, що працює нетривалий час та отримує заробітну плату у розмірі близько 4000 грн. на руки.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у рішенням районного суду Рівненської області від 14.07.2014 року у справі №564/1173/14-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано /а.с.12/.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с. 8,9/.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07.12.2010 року у справі №2-1521/210 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено та присуджено стягувати щомісячно починаючи з 23.11.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі по 250 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття та на утримання позивачки в розмірі 100 грн. щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років /а.с.11/.

Згідно довідки №611 від .03.02.2017 року видної Комунальним підприємством "Костопільське будинкоуправління" ОСОБА_5 в тім, що вона дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з нею проживають: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.15/.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач хоч і зареєстрований, але разом з ними не проживає.

Із наданого Костопільським районним відділом державної виконавчої служби розрахунку №886 13-49/1 від 03.02.2017 року, вбачається, що станом на 01.02.2017 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по аліментам у сумі 11 932,43 грн. /а.с.14/.

Із позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач власного житла не має, проживає з дітьми у будинку матері та виховує їх сама. Значну частину своєї заробітної плати витрачає на утримання будинку. Батько дітей участі у їх вихованні не приймає, їх життям не цікавиться. Самостійно забезпечити дітям належні умови проживання та харчування змоги не має.

Згідно довідки №80 від 16.02.2017 року виданої ДП "Соснівський лісгосп" в тім, що ОСОБА_2 працює лісорубом Бистрицького лісництва ДП "Соснівський лісгосп" з 07.05.2015 року /а.с.32/.

Згідно розрахунку пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_2 розмір пені становить 3045 грн. /а.с.18,19/.

Вказаний розрахунок є арифметично вірним та відповідачем не спростований.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.12.2010 року у справі №2-1521/210 присуджено до стягнення з відповідача аліментів у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі.

Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими.

Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 гривень.

Суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, дійшов висновку про доцільність збільшення розміру аліментів, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно на кожну дитину, що менше половини прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, судом враховується наступне.

Відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно із п.2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем не подано суду доказів наявності незалежних від нього обставин, в результаті яких виникла заборгованість за аліментами. За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, що є підставою для стягнення неустойки.

Розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів здійснений відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, та приймається судом до уваги.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення неустойки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачем, ОСОБА_1, заявлено дві позовні вимоги, а саме про збільшення розміру аліментів та про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Вказані позовні вимоги є майновими за своєю правовою природою.

Згідно приписів пп 1. п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1280 грн. судового збору за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 192, 196 СК України, ст.ст. 10,11,88, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8, Рівненська обл., Костопільський район, м.Костопіль, вул.Вінниченка 16) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, Рівненська обл., Костопільський район, м.Костопіль, вул.Вінниченка 16; ід.код НОМЕР_1) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і встановити їх в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 /сімсот п'ятдесят/ грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8, Рівненська обл., Костопільський район, м.Костопіль, вул.Вінниченка 16) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, Рівненська обл., Костопільський район, м.Костопіль, вул.Вінниченка 16; ід.код НОМЕР_1) 3045 /три тисячі сорок п'ять/ грн. неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8, Рівненська обл., Костопільський район, м.Костопіль, вул.Вінниченка 16) в дохід держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7