Справа № 473/1908/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"30" травня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: представника позивача - Вуїв О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «ГРАНТ» (далі ФГ «Грант») про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з таким позовом, в якому вказував, що він є власником земельних ділянок, площею 6,51 га та 1,63 га, що розташовані в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На обумовлених земельних ділянках позивач здійснював господарську діяльність самостійно.

Разом з тим, в червні 2016 року йому стало відомо про те, що від його імені були укладені з відповідачем договори оренди вищевказаних земельних ділянок, які були зареєстровані, за даними внесеними до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.09.2014 року та, відповідно, 20.09.2014 року.

В той же час позивач жодних договорів оренди належних йому земельних ділянок з відповідачем не укладав та не надавав таких повноважень іншим особам.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_2 просив визнати договори оренди належних йому земельних ділянок недійсними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала у повному обсязі. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 10.04.2007 року Вознесенською райдержадміністрацією Миколаївської області, належать земельні ділянки, площею 6,51 га та 1,63 га, що розташовані в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також з матеріалів справи вбачається, що 06.02.2013 року від імені ОСОБА_2 з ФГ «Грант» укладені договори оренди вищевказаних земельних ділянок, щодо кожної земельної ділянки окремо. Зазначені договори були зареєстровані шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.09.2014 року (відносно земельної ділянки, площею 6,51 га) та 20.09.2014 року (відносно земельної ділянки, площею 1,63 га).

Відповідно до умов даних договорів орендар набув право на особисте використання об'єктів оренди для сільськогосподарських потреб строком на 10 років.

В договорі узгоджені й інші умови.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання спірних договорів оренди недійсними, суд виходить з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України загальними підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Такими вимогами є відповідність правочину вимогам закону та моральним засадам суспільства, наявність відповідного обсягу цивільної дієздатності у сторін договору, відповідність правочину вільному волевиявленню та внутрішній волі сторін, спрямування правочину на реальне настання наслідків, обумовлених ним та відсутність порушення прав дітей.

За правилами ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, зокрема договір оренди земельної ділянки передбачає письмову форму (ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Письмова форма передбачає фіксування змісту правочину в одному або декількох документах та підписання його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Проте, як слідує з висновку судової почеркознавчої експертизи від 23.03.2017 року, підпис в графі «Орендодавець» від імені ОСОБА_2 на договорах оренди належних йому земельних ділянок виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Зазначений висновок експерта оцінений судом за правилами ст. 212 ЦПК України.

Зокрема, судом встановлено, що експерт провів експертизу за передбаченою законом процедурою без будь-яких порушень, повністю відповів в межах своєї компетенції на всі поставлені перед ним запитання обґрунтовано, дослідницька частина узгоджується з підсумковим висновком експертизи.

Разом з тим, доказів щодо наявності обставин, які б виключали участь експерта в проведенні експертизи, його некомпетентності, недостовірності одержаних для проведення експертизи зразків матеріали справи не містять.

Також відсутні докази неузгодженості даного висновку експерта з іншими матеріалами справи.

За такого, суд прийшов до висновку, що договори оренди належних позивачу земельних ділянок не містять всі істотні умови, так як обумовлені договори підписано не ним, а сторонньою особою, яка не мала повноважень на вчинення такої дії.

Між тим, для виникнення цивільних прав та обов'язків необхідне волевиявлення обох сторін.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. ст.79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 поніс судові витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги, яку надавала йому адвокат Вуїв О.В., в розмірі 1800 грн. 00 коп., відповідно до наданих квитанцій. Розмір обумовлених витрат узгоджується з положеннями Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 102 грн. 40 коп., а також оплачені витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 900 грн. 48 коп. Дані витрати також документально підтверджені.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до фермерського господарства «ГРАНТ» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,63 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_2, яка розташована в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право оренди згідно якого було зареєстровано за фермерським господарством «ГРАНТ» 20.09.2014 року.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 6,51 га, кадастровий номер НОМЕР_2, належної ОСОБА_2, яка розташована в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право оренди згідно якого було зареєстровано за фермерським господарством «ГРАНТ» 19.09.2014 року.

Стягнути з фермерського господарства «ГРАНТ» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3 802 (три тисячі вісімсот дві) грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право оскаржити рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.В. Лузан