У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - КолесніковоїЮлії Сергіївни на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 лютого

2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення збитків, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були укладені договори про банківські вклади (депозити) на різні строки та договори про відкриття банківських рахунків в різних валютах на загальну суму еквівалентну 1 475 781 грн. Посилаючись на положення ст. 1172 ЦК України, вважає, що обов'язок відшкодування шкоди, завданої йому неправомірними діями працівника банку під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків слід покласти на відповідача.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на свою користь 51 683 євро, що станом на 20 травня 2014 року по курсу НБУ становить 831 579 грн 47 коп. та 12 780 дол. США, що станом на

20 травня 2014 року по курсу НБУ становить 150 165 грн - матеріальної шкоди,

46 000 грн, - моральної шкоди, всього 1 027 744 грн 47 коп.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від

14 липня 2014 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 8 833 євро і цій частині ухвалено нове рішення.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3

8 833 євро, що еквівалентно 216 408 грн 50 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року касаційну скаргу задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року в частині задоволення позову скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від

14 липня 2014 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 8 833 євро і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов

ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3

8 833 євро, що еквівалентно 216 408 грн 50 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Колеснікова Ю.С. просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заява про внесення готівки не відповідає вимогам Інструкції про проведення касових операцій банками України, затвердженої постановою правління НБУ

№ 174 від 01 червня 2011 року, тому не може вважатись документом, який свідчить про внесення коштів на депозит.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково суд апеляційної інстанції, виходив із того, що банківська установа відмовляючи у виплаті позивачу внесених їм на депозитний рахунок № НОМЕР_1 коштів у сумі 8 833,00 євро порушила вимоги договірних зобов'язань передбачених

ст.ст. 1058, 1059.

З висновком суду апеляційної інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Встановлено, що 06 квітня 2010 року позивач уклав з Банком «Фінанси та Кредит», «Відділення № 9», від імені якого діяла начальник відділення ОСОБА_4, договір № 1-1/103029 «Про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Пенсійний», за п. 1.1 якого позивач повинен був внести, а банк прийняти грошові кошти в іноземній валюті на депозитний рахунок № НОМЕР_1 у сумі

8 833,00 євро на строк з 06 квітня 2010 року по 06 травня 2010 року. За час користування коштами банк мав нараховувати і виплачувати прості проценти за ставкою 13%.

На виконання умов договору 06 квітня 2010 року на рахунок

№ НОМЕР_1 позивачем була внесена сума 8 833,00 євро, що підтверджується заявою на внесення готівки №1 (Примірник №2) від 06 квітня 2010 року.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1059 ЦК України письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, інтими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно п. 8 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року № 337 в редакції станом на

02 квітня 2007 року, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Згідно п. 1.10. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національних та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та доказуванню підлягаю ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи позов частково суд апеляційної інстанції виходив з того, що документ, який був виданий ОСОБА_3 як заява на внесення готівки № 1 з підписом начальника відділення ОСОБА_4, зазначенням виду касової операції - «внесення коштів на депозит зг. дог. 1/1-103029 від 06 квітня 2010 року» та печаткою банку відповідає вимогам, передбаченим Інструкцією, і може вважатись іншим документом, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

В касаційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Колеснікова Ю.С. просить зупинити виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» -

Колеснікової Ю.С. на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Колеснікової Юлії Сергіївни на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 лютого

2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення збитків, відмовити.

Клопотання представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Колеснікової Юлії Сергіївни про зупинення виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович