Справа № 369/9650/14-ц
Провадження № 2/369/468/17
06.03.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
секретаря Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним, -
У вересні 2014 року позивачка ОСОБА_1, громадянка США ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її батько ОСОБА_5, громадянин США ІНФОРМАЦІЯ_2.
Посилалась на те, що 09 жовтня 2010 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів усе своє майно (нерухоме та рухоме), яка належатиме йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, їй, ОСОБА_1. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 50077679, в реєстрі нотаріальних дій за № 1342.
07 лютого 2012 року ОСОБА_5 склав новий заповіт, яким заповів усе своє майно (нерухоме та рухоме), яка належатиме йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, своїй сестрі - відповідачу, ОСОБА_4, громадянці Ізраїлю ІНФОРМАЦІЯ_3. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 52386880, в реєстрі нотаріальних дій за № 21.
Останній зазначений заповіт позивачка вважає недійсним з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 225 ЦК України, оскільки на день його посвідчення на користь відповідача померлий страждав на метастатичний рак підшлункової залози, що супроводжувалося значними больовими відчуттями, у зв'язку з чим померлому призначалися сильнодіючі знеболюючі препарати наркотичного походження, померлий страждав на психічні розлади, що підтверджується медичною документацією та листами призначення лікарських препаратів.
Позивачка наголошувала на тому, що протягом усього перебігу захворювання аж до моменту смерті, померлий ОСОБА_5 перебував під постійним наглядом своєї дружини, ОСОБА_3, у місці свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2, а перед самою смертю - під спеціальним наглядом лікарів у м. Моррістаун, округ Морріс, Нью-Джерсі, США.
Посилалася також на те, що у період з 28 грудня 2011 року по 05 січня 2012 року померлий перебував у спеціальному лікувальному закладі, де під час оглядів у нього були підтверджені проблеми з психічним здоров'ям, що вимагали регулярного медичного спостереження, зокрема неспокійна поведінка, параноя, напади агресії та депресії, зорові, слухові, тактильні та нюхові галюцинації.
Виходячи з викладеного та посилаючись на ч. 1 ст. 225 ЦК України, ОСОБА_1 просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, посвідчений 07 лютого 2012 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 52386880, в реєстрі нотаріальних дій за № 21.
28 січня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено дружину померлого ОСОБА_5, ОСОБА_3, громадянку США ІНФОРМАЦІЯ_5.
До початку розгляду справи по суті суду стало відомо, що відповідач, ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Так, телеграма про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 28 січня 2016 року, повернулася до суду як невручена із позначенням, що адресат помер (т. 3, а.с. 111).
28 січня 2016 року судом було направлено запит до Відділу РАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва щодо надання копії актового запису про смерть ОСОБА_4. До відповіді Відділу реєстрації смерті у м. Києві від 08 лютого 2016 року № 323/03.3-19 було долучено копію актового запису про смерть ОСОБА_4, згідно якого вона померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка було стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
У зв'язку із зазначеним, ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 17 лютого 2016 року провадження по справі було зупинено до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4. Ухвалою від 13 червня 2016 року провадження поновлено.
Листом від 30 серпня 2016 року судом було затребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченка Василя Васильовича та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богданової Вікторії Миколаївни копії спадкових справ щодо спадщини ОСОБА_4.
З наданої нотаріусом Юрченком В.В. копії спадкової справи № 1/2016 від 03 червня 2016 з додатком у вигляді спадкової справи № 7/2016 від 10 червня 2016 року, яка була заведена нотаріусом Богдановою В.М. та в подальшому передана Юрченку В.В., вбачається, що з заявами про прийняття спадщини зверталися ОСОБА_1 - позивач у даній справі та племінниця померлої, а також ОСОБА_2 - донька померлої, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2007 року (т. 3, а.с. 154).
З матеріалів спадкових справ вбачається, що померла ОСОБА_4 заповітів не складала, у зв'язку з чим спадкування відбувається за законом.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
07 вересня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про залучення її до участі у справі як правонаступника відповідача, у зв'язку з його смертю.
Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 07 вересня 2016 року до участі у справі в якості відповідача, згідно ст. 37 ЦПК України, було залучено доньку померлої відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_2, як єдиного спадкоємця першої черги за законом.В судове засідання сторони не з'явились.
Від представника позивача ОСОБА_10 надійшла заява від 06 березня 2017 року, в якій вона просила здійснювати розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Від представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_11 надійшла заява від 06 березня 2017 року, в якій він просив здійснювати розгляд справи без участі третьої особи, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у справі свого представника у судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи, згідно ч. 5 ст. 76 ЦПК України, повідомлялася через представника, ОСОБА_12, який діє на підставі довіреності від 15 липня 2016 року (т. 3, а.с. 151-152).
У судові засідання відповідач та її представник жодного разу не з'являлися, хоча належним чином повідомлялися про їх дату, час та місце.
Остання судова повістка від 15 лютого 2017 року, надіслана за цією адресою, повернулася до суду у зв'язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судова повістка була вручена відповідачу належним чином.
Враховуючи згоду представників позивача та третьої особи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 повинні бути повністю задоволені з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер батько позивачки ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 29 червня 2012 року, виданим у м. Фрихолд штату Нью-Джерсі (т. 1, а.с. 18-19).
Позивачка є донькою померлого ОСОБА_5, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серіі НОМЕР_3 від 10 лютого 1995 року (т. 1, а.с. 153). У свою чергу, третя особа, ОСОБА_3, є дружиною померлого, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 ввід 10 лютого 1995 року (т. 1, а.с. 154).
Листом від 09 жовтня 2014 року судом було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченка В.В. копію спадкової справи ОСОБА_5 № 1/2012, заведеної 06 липня 2012 року.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини померлого ОСОБА_5 до нотаріуса Юрченка В.В. зверталися донька померлого, ОСОБА_1 (заява від 06 липня 2012 року, т. 1, а.с. 125), дружина померлого, ОСОБА_3 (заява від 06 липня 2012 року, т. 1, а.с. 126) та сестра померлого, ОСОБА_4 (заява від 21 серпня 2012 року, т. 1, а.с. 172).
За своє життя померлий двічі складав заповіт на своє майно.
На підставі заповіту, посвідченого 09 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрованим у спадковому реєстрі за № 50077679 (в реєстрі нотаріальних дій № 1342), ОСОБА_5 заповів усе своє майно (нерухоме та рухоме), яка належатиме йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, позивачу, ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 20).
07 лютого 2012 року ОСОБА_5 знову склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 52386880 (в реєстрі нотаріальних дій № 21), яким заповів усе своє майно (нерухоме та рухоме), яка належатиме йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, ОСОБА_4, громадянці Ізраїлю ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1, а.с. 183).
Згідно звіту Медичного центру «Сентрастейт», м. Фрихолд, штат Нью-Джерсі, США від 06 жовтня 2011 року, у померлого був рак підшлункової залози - пухлиноподібне утворення у підшлунковій залозі, яке було виявлене під час медичного обстеження 12 січня 2011 року (т. 1, а.с. 37-40).
З копій консультаційних висновків від 07 листопада 2011 року вбачається, що померлий проходив лікування в лікарні м. Моррістаун, округ Морріс, Нью-Джерсі, США та знаходився під наглядом лікарів онкологічного відділення. Крім раку підшлункової залози хворів на цукровий діабет. Проходив лікування фентанілом, правастатином, торцева, лопрессором, левеміром та деякими іншими лікарськими засобами хіміотерапії. Для знеболювання вживав морфій (т. 1, а.с. 41-46).
З листів призначення лікарських препаратів на січень 2012 року вбачається, що померлий ОСОБА_5 серед інших препаратів регулярно приймав морфін, в тому числі подовженої дії (т. 1, а.с. 61-72).
З інструкції щодо прийому лікарських засобів при виписці померлого зі стаціонару вбачається, що йому було рекомендовано приймати дронабінол по 2,5 мг двічі на день (т. 1, а.с. 77).
Згідно виписки про психічне здоров'я ОСОБА_5 від 28 грудня 2011 року, цього дня о 18:00 годині його було поміщено до ізолятора. Поведінка спокійна, зміст думок - параноя, зорові, слухові, тактильні, нюхові галюцинації (т. 1, а.с. 84-85). Згідно виписки про зміни у психічному здоров'ї від 05 січня 2012 року, поведінка ОСОБА_5 злегка схвильована, настрій тривожний, мовлення чітке ускладнене.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 19 грудня 2014 року у справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи міг ОСОБА_5 повною мірою усвідомлювати і розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент підписання заповіту від 07 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрованого у спадковому реєстрі за № 50077679. Проведення експертизи доручено експертам Першої Київської обласної психоневрологічної лікарні.
Відповідно до висновку комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи № 24-ц від 19 серпня 2015 року, ОСОБА_5 страждав із січня 2011 року на рак підшлункової залози, який супроводжувався у нього з осені 2011 року вираженим больовим синдромом. У нього наростала кахексія внаслідок ракової інтоксикації. При обстеженнях у нього виявляли мислення, яке було розцінене як маячне, агресивну поведінку, неадекватність та ознаки психічної хвороби. Також відмічалися надмірна тривога, страх та злість, порушена здатність до оціночних суджень. Дії померлого перед смертю є нелогічними та розцінюються як факт збереження у нього маячних розладів: він не повертається до сім'ї, будучи фізично виснаженим він відправляється у важку подорож до України, аби скласти заповіт, що він легко міг зробити вдома. Померлий приймав наркотичні речовини: оксікодон, дронабінол, буст (канабіс), морфін пролонгованої дії, трамадол. Тобто він перебував у стані хронічної наркотичної інтоксикації (т. 3, а.с. [?]).
Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_5 під час підписання заповіту 07 лютого 2012 року, страждав на психічний розлад у вигляді хронічного маячного розладу, що був ускладнений хронічною наркотичною інтоксикацією. За своїм психічним станом у момент підписання заповіту від 07 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрованого у спадковому реєстрі за № 50077679, ОСОБА_5 не міг розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними (т. 3, а.с. [?]).
Частиною 1 ст. 225 ЦК України визначено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
З частини 1 ст. 202 ЦК України вбачається, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
У відповідності до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Відповідно до ч. 2-4 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).
Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.
Досліджені у судовому засіданні докази (копії консультаційних висновків, листів призначення лікарських препаратів, інструкцій щодо прийому лікарських засобів, виписок про психічне здоров'я ОСОБА_5) та безпосередньо висновок посмертної експертизи № 24-ц від 19 серпня 2015 року дають підстави стверджувати, що у момент складання оспорюваного заповіту від 07 лютого 2012 року ОСОБА_5 не міг розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, експертизою зроблено висновок про абсолютну неспроможність ОСОБА_5 розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними на момент складання оспорюваного заповіту, тому суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення позову.
Суд вважає зазначений висновок експертів об'єктивним, оскільки він зроблений при детальному вивченні медичної документації ОСОБА_5. Будь-яких доказів, які б спростовували факт абсолютної неспроможності ОСОБА_5 розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент складання заповіту від 07 лютого 2012 року матеріали справи не містять.
Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 16, 202, 225,1257 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним задовольнити повністю.
Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, посвідчений 07 лютого 2012 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Попругою Аллою Миколаївною та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 52386880, в реєстрі нотаріальних дій за № 21.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ А.Я.ВОЛЧКО