Справа № 161/795/17
Провадження № 2/161/1279/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді: Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Будінвест-2», Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 «Оріон Будінвест-2», Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку про відшкодування моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01жовтня 2012 року був прийнятий підсобним робітником на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оріон Будінвест-2» згідно з наказом № 23-к від 01.10.2012 року.

18 жовтня 2012 року о 10 год. 25 хв. ОСОБА_1 під час подачі на риштування цегли та будівельного розчину, підсковзнувшись на розлитому розчині впав з висоти близько 4 метрів, отримавши при цьому травми хребта. Дані обставини підтверджені ОСОБА_6 № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 20.05.2013 року (форма Н-1) та ОСОБА_6 проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком від 20.05.2013 року (форма Н-5).

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні КЗ ЛКМЛ з 18.10.2012 року по 16.11.2012 року з діагнозом «Закритий компресійний перелом тіла», з 26.03.2014 року по 07.04.2014 року з діагнозом «Закритий компресійний перелом тіла», з 11.06.2015 року по 22.06.2015 року з діагнозом «Посттравматична клиновидна деформація тіла», з 20.07.2016 року по 30.07.2016 року з діагнозом «Посттравматична деформація тіла». На стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ ЛКМЛ з 05.12.2015 року по 15.12.2015 року з діагнозом «Ішемічний інсульт», з 06.04.2016 року по 13.04.2016 року з діагнозом «Ішемічна атака на ґрунті гіпертонічної хвороби». Крім того, протягом 2012-2016 років, позивач неодноразово звертався за лікарською допомогою та перебував на лікуванні. Зокрема, з 30.05.2014 року по 06.06.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні, з 07.0.2014 року по 17ю.07.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів ім. М.І. Пирогова (м. Вінниця).

Внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу було надано ІІІ групу інвалідності (трудове каліцтво), 40% втрати працездатності.

Так згідно п. 14 акту розслідування професійне захворювання виникло в наслідок дії окремих факторів під час виконання роботи, передбаченої технологічним процесом, які перевищують допустимі норми згідно «Гігієнічної класифікації праці» 2001 року.

В п. 7 акту розслідування вказано, що основною причиною нещасного випадку є недосконалість технологічного процесу та супутними незадовільне функціонування СУОП, невикористання засобів індивідуального захисту.

В п. 10 акту розслідування професійного захворювання «Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці» зазначено:

підсобний працівник ОСОБА_5 «Оріон Будінвест-2» ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.7 Інструкції з охорони праці для підсобного працівника та вимоги ст. 14 Закону України «Про охорону праці»;

директор ОСОБА_5 «Оріон Будінвест-2» ОСОБА_6 порушив вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці»;

інженер з охорони праці директор по будівництву ОСОБА_7 порушив вимоги п. 8 посадової Інструкції інженера з охорони праці;

виконроб ОСОБА_5 «Оріон Будінвест-2» ОСОБА_8 порушив вимоги п. 8 посадової Інструкції виконроба.

На даний час позивач відчуває болі в хребті, не може виконувати роботу повязану з будь-якими фізичними навантаженнями, що супроводжується незручностями в повсякденному житті та веденні господарства. Так як функції хребта не відновились останній змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя.

Вказує, що отриманим трудовим каліцтвом йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які він постійно переживає. Задану моральну шкоду він оцінює у 50 000,00 грн. Крім того, розмір моральної шкоди, заподіяний ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку, оцінює у пожиттєвих щомісячних платежах в сумі 3200,00 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_5 «Оріон Будінвест-2» на його користь моральну шкоду, заподіяну внаслідок ушкодження здоровя на виробництві у розмірі 50 000,00 грн. та з ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань пожиттєві щомісячні платежі в сумі 3200,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що, дійсно згідно довідки МСЕК від 23.05.2013 року серії № 0004385 позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% з повторним оглядом 23.05.2014 року. Законом України від 23.02.2007 року № 717 «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності», що набрав чинності з 30.03.2007 року, виключено частину третю статті 34 базового Закону, які передбачали право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Конституційний Суду України у своєму рішення від 08.10.2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до базового Закону визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 2371 КЗпП України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Норми базового Закону передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладання на відділення ОСОБА_4 обовязку із сплати такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. Відтак, ОСОБА_1 не має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві за рахунок коштів ОСОБА_4, оскільки встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності мало місце після 01.01.2006 року. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Представник відповідача ОСОБА_5 «Оріон Будінвест-2» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01жовтня 2012 року був прийнятий підсобним робітником на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оріон Будінвест-2» згідно з наказом № 23-к від 01.10.2012 року.

18 жовтня 2012 року о 10 год. 25 хв. ОСОБА_1 під час подачі на риштування цегли та будівельного розчину, підсковзнувшись на розлитому розчині впав з висоти близько 4 метрів, отримавши при цьому травми хребта. Дані обставини підтверджені ОСОБА_8 № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 20.05.2013 року (форма Н-1) (а.с. 3-5) та ОСОБА_8 проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком від 20.05.2013 року (форма Н-5) (а.с. 6-8).

Внаслідок нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя з діагнозом «Компресійний перелом тіла 9 грудного хребця 1-2 ст. без деформації спинномозкового каналу».

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні КЗ ЛКМЛ з 18.10.2012 року по 16.11.2012 року з діагнозом «Закритий компресійний перелом тіла», з 26.03.2014 року по 07.04.2014 року з діагнозом «Закритий компресійний перелом тіла», з 11.06.2015 року по 22.06.2015 року з діагнозом «Посттравматична клиновидна деформація тіла», з 20.07.2016 року по 30.07.2016 року з діагнозом «Посттравматична деформація тіла». На стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ ЛКМЛ з 05.12.2015 року по 15.12.2015 року з діагнозом «Ішемічний інсульт», з 06.04.2016 року по 13.04.2016 року з діагнозом «Ішемічна атака на ґрунті гіпертонічної хвороби» (а.с. 14). Крім того, протягом 2012-2016 років, позивач неодноразово звертався за лікарською допомогою та перебував на лікуванні. Зокрема, з 30.05.2014 року по 06.06.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні (а.с. 12), з 07.07.2014 року по 17.07.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів ім. М.І. Пирогова (м. Вінниця) (а.с. 9-11).

23.05.2013 року висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії було вперше встановлено стійку ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40 відсотків з повторним оглядом 23.05.2014 року.

На даний час позивач відчуває різкі болі в хребті, не може виконувати роботу повязану з будь-якими фізичними навантаженнями, болі обмежують рухи, що супроводжується незручностями в повсякденному житті та веденні господарства. Так як функції хребта повністю не відновились останній змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя.

Статтею 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. На власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці.

Аналогічне положення міститься і в ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якого роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідачем не було забезпечено безпечних умов праці. Тому адміністрацією підприємства в п. 5 акту про нещасний випадок на виробництві «Заходи щодо усунення причин настання нещасного випадку» було зазначено провести навчання та перевірку знань з охорони праці працівників товариства зайнятих на роботах з підвищеною небезпекою; переглянути та перезатвердити інструкції з охорони праці для працівників, які виконують роботи з підвищеною небезпекою; забезпечити працівників засобами індивідуального захисту; забезпечити функціонування СУОП на підприємстві.

З акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком від 20.05.2013 року вбачається, що причинами нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1, є недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки; незадовільне функціонування системи управління охороною праці; допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці; неякісне розроблення, недосконалість інструкцій з охорони праці; невикористання засобів індивідуального захисту через незабезпеченість ними; алкогольне спяніння потерпілого; особиста необережність потерпілого.

Суд вважає, що факт порушення відповідачами законних прав працівника позивача ОСОБА_1, а саме: права останнього на безпечні та нешкідливі умови праці, мав місце.

Виходячи з викладеного, підприємство зобовязане відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відповідно до норм діючого законодавства.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Нещасний випадок з позивачем стався 18.10.2013 року при виконання ним трудових обовязків, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 2371 КЗпП України.

Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з розясненнями даними в п.13 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року, відшкодування моральної шкоди проводиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілим, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 року /п. 4.1/ зазначив, що ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання.

Дослідженні судом докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, повязане з виконанням позивачем трудових обовязків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у звязку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги, зокрема ступінь вини працівника та підприємства у настанні даного нещасного випадку, ступінь втрати ОСОБА_1 професійної працездатності така втрата становить 40%, у звязку з чим позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, отримане ним ушкодження здоровя є незворотнім, що призводить до тяжких моральних, а також до фізичних страждань позивача.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоровя, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань пожиттєві щомісячні платежі в сумі 3200,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві, то суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_4 визнано, що згідно довідки МСЕК від 23.05.2013 року серії № 0004385 позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% з повторним оглядом 23.05.2014 року.

Законом України від 23.02.2007 року № 717 «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності», що набрав чинності з 30.03.2007 року, виключено частину третю статті 34 базового Закону, які передбачали право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

Конституційний Суду України у своєму рішення від 08.10.2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до базового Закону визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 2371 КЗпП України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Норми базового Закону передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладання на відділення ОСОБА_4 обовязку із сплати такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу.

Оскільки встановлення ОСОБА_1 МСЕК стійкої втрати працездатності мало місце після 01.01.2006 року, то останній не має права на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві за рахунок коштів ОСОБА_4.

Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про охорону праці», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Будінвест-2» в користь ОСОБА_1 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставності.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Будінвест-2» в дохід держави 640,00 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_9