АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4145/16-ц Номер провадження 22-ц/786/796/17Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ЛОБОВА О.А., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на будинок, визначення розміру часток земельної ділянки та виділ їх в натурі.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому зазначала, що вона та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2010 року.

У зв'язку з тим, що в неї з відповідачем виникають суперечки, просила виділити в натурі належну їй 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, визначити розмір часток земельної ділянки площею 0,1 га за цією ж адресою та виділити їх в натурі співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи.

В подальшому, позивачка уточнила позовні вимоги та наполягала виділити в належну їй 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 2.1 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 114 від 22.11.2016р., згідно якого виділити їй приміщення кухні 1-1 пл.12,9 кв.м. кімнати 1-3 пл.8,4 кв.м, загальною площею 21,3 кв.м, (додаток №3 зафарбовано в зелений колір).Господарські будівлі та споруди: 1/2 частина сараю літ. «Б», 1/2 частина сараю літ. «б», 1/2 частина погреба літ. «б1», 0,18 частин огорожі №1, 14 частина вимощення №3.

В спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити приміщення 1-4 пл.5,8 кв.м, 1/2 частину колодязя питного літ. «К», огорожу №2. Здійснення будівельних робіт по розподілу будинку просила покласти на неї. Зовнішні мережі електропостачання та газопостачання залишити в загальному користуванні. Також просила визначити, що розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку пл.0,1 га., кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 складає: ОСОБА_2 - 1/2 частина, ОСОБА_3 - 1/2 частина, та здійснити її розподіл згідно варіанту №2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №114 від 22.11.2016 року, виділивши ОСОБА_2 земельну ділянку пл.484 кв.м (додаток №6 до експертизи зафарбовано в зелений колір), ОСОБА_3 земельну ділянку пл.484 кв.м. (додаток №6 зафарбовано в жовтий колір). Земельна ділянка пл.32 кв.м. залишається в спільному користуванні (додаток№6 зафарбовано в червоний колір).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2017 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на будинок, визначення розміру часток земельної ділянки та виділ їх в натурі - відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що житловий будинок з господарськими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 При цьому частки співвласників є рівними, і складають: ОСОБА_2 - 1/2 частина, ОСОБА_3 -1/2 частина( а.с.4-7).

Також, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки площею 0,1 га. цільове призначення якої «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», кадастровий номер НОМЕР_1 та вказана земельна ділянка співвласникам належить на праві спільної сумісної власності, відповідає матеріалам справи (а.с.6-9).

Місцевий суд вірно встановив, що згідно висновку №114 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 22 листопада 2016 року експертом надано шість варіантів виділу в натурі належної ОСОБА_2 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, за якими ОСОБА_2 може бути або першим, або другим співвласником, та три можливих варіанти розподілу земельної ділянки (а.с.35-59).

В кожному з запропонованих варіантів експертом вказані перебудови та добудови, які мають бути виконані співвласниками.

Відмовляючи у позові про виділ частки за варіантом № 2 висновку № 114 судової будівельно-технічної експертизи, місцевий суд виходив з того, що вказаний варіант розподілу суперечить ст. 364 ЦК України, оскільки згідно нього відбувається виділення сторонам в натурі лише частки від належних їм часток спільного нерухомого майна, а інша його частина залишається в спільній власності сторін.

Апеляційний суд Полтавської області вважає висновок місцевого суд вірним з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Із справи вбачається, що позивачка наполягала виділити її частку із спільного майна за запропонованим експертом варіантом, згідно якого їй виділяється приміщення кухні 1-1 пл.12,9 кв. м, кімнати1-3 пл. 8,4 кв. м., загальною площею 21,3 кв. м, а відповідачу - кімнату 1-2 площею 17,6 кв. м, залишивши приміщення №; 1( 1-4) у спільномукористуванні(а.с.40,41).

Між тим, такий варіант поділу суперечить ст. 364 ЦК України, оскільки передбачає нерівність часток співвласників та залишення в спільному користуванні інших частин житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2. відтворюють обґрунтування позовної заяви, яким дана належна правова оцінка судом першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні позову по другому варіанту розподілу не беруться до уваги, оскільки згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у випадку виділу в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється, а тому залишення в користуванні будь-яких часток співвласника суперечить нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд безпідставно взяв до уваги відмову відповідача від варіанту № 2 розподілу домоволодіння не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 абзац. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про поділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно абзацу 2 п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд в праві за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

За таких обставин у суду були відсутні підстави для задоволення вимог позивачки згідно розподілу 2 запропонованого експертом, оскільки даний розподіл суперечить нормам чинного законодавства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не надано погодженої проектної документації та відповідних дозволів на переобладнання.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із справи вбачається, що позивачка тривалий час користується житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою.

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення позивачки до відповідача з пропозицією про укладення такого договору, а тому вістуні підстави вважати що права ОСОБА_2 порушені.

Оскільки позовні вимоги про виділ в натурі частки домоволодіння за варіантом № 2 не підлягають задоволенню, суд позбавлений можливості здійснити розподіл земельної ділянки за варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експеритизи № 114.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С. Ю. МАРТЄВ

Судді : О.А. ЛОБОВ

Л.М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ