Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 Справа №607/7782/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Маслюх О.З.

третьої особи ОСОБА_4

представників третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи на стороні відповідача фізична особа - підприємець ОСОБА_7, ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод» про визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом та скасування актів , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи на стороні відповідача фізична особа - підприємець ОСОБА_7, ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод», у якому просить визнати нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_8, 01.06.2016 р. по відношенню до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, таким, що не пов'язаний з виробництвом; скасувати Акт форми Н-5 та Акт №2 форми Н-1 від 24.06.2016 р., складений на ОСОБА_8 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 01.06.2016 р. біля 00 год. 15 хв., на автомобільній дорозі М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», між селами Заруддя - Колодно Збаразького району Тернопільської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ПрАТ «Тернопільський молокозавод» - ОСОБА_9 та водія фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, як роботодавця за основним місцем роботи та фізичної особи - підприємця ОСОБА_10, як роботодавця за сумісництвом - ОСОБА_8, який внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, загинув. По факту настання даного нещасного випадку, комісією було проведене спеціальне розслідування та складено Акт форми Н-5 і Акт №2 форми Н-1, затверджені начальником Управління Держпраці у Тернопільській області, про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом по відношенню до роботодавця фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 Однак, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, вважає даний нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом по відношенню до нього, а Акт форми Н-5 і Акт № 2 форми Н-1 від 24.06.2016р. - такими, що не відповідають дійсності та обставинам справи, виходячи з наступного. На час ДТП, водій ОСОБА_8 перебував з позивачем в трудових відносинах за основним місцем роботи згідно трудового договору № 3 від 01.11.2013 р. 28.05.2016 р. ОСОБА_8 зателефонував до позивача та повідомив про бажання припинити трудові відносини з 30.05.2016 р., на що, позивач погодився. Про те, що ОСОБА_8 перебуває із ФОП ОСОБА_11 в трудових відносинах позивачу нічого не було відомо. Позивачем було подано повідомлення про нещасний випадок з метою створення спеціальної комісії для проведення розслідування по даному факту. Вважає, що по відношенню до нього, як роботодавця ОСОБА_8, на підставі спеціального розслідування комісії повинен був бути складений акт про нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом форми НТ (невиробничий травматизм), оскільки водій ОСОБА_8 не виконував завдання позивача та не перебував на робочому місці, а здійснював управління транспортним засобом іншого роботодавця - ФОП ОСОБА_12, на підставі укладеного трудового договору та шляхового листа. Відтак не звільнившись із основного місця роботи у ФОП ОСОБА_13 виконував роботу у ФОП ОСОБА_12 за сумісництвом. Тому, позивач вважає, що даний нещасний випадок не є виробничого характеру. Зміст Акту форми Н-5 та Акту № 2 форми Н-1 від 24.06.2016 р., складеного по відношенню до ОСОБА_1, як роботодавця водія ОСОБА_8, який на час настання нещасного випадку, перебував на робочому місці та виконував роботу за його дорученням - не відповідає дійсності та матеріалам проведеного розслідування.

Позивач ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Представник Управління Держпраці у Тернопільській області позовні вимоги не визнали, подали суду письмові заперечення, згідно яких, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ №1232 від 30.11.2011 року (надалі - Порядок) в Управлінні, на підставі повідомлення про нещасний випадок, була створена комісія для проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, який мав місце 01.06.2016 року біля 00:15 год. на автомобільній дорозі М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», між селами Заруддя - Колодно Збаразького району Тернопільської області. Під час проведення розслідування, комісією встановлено, що 31 травня 2016 року водій ОСОБА_8 не звільнившись з роботи ФОП ОСОБА_13, підписав трудовий договір з ФОП ОСОБА_7, який ФОП ОСОБА_7 не зареєстрував у органах ДФС. ОСОБА_7 провів з ОСОБА_8 вступний інструктаж з питань охорони праці, видав шляховий лист № 000970 від 31.05.2016 p., пройшов передрейсовий медичний огляд та технічний огляд автобуса. Крім цього, ФОП ОСОБА_7 звернувся у письмовій формі до ФОП ОСОБА_13 про відрядження ОСОБА_8 для здійснення одноразового рейсу по маршруту Тернопіль-Луцьк, Луцьк-Тернопіль, на що відповіді не отримав. Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_8 перебував у трудових вдносинах з ФОП ОСОБА_13, що підтверджує табель обліку використання робочого часу. 27 травня 2016 року ОСОБА_8 відпрацював 08 год. робочого часу у ФОП ОСОБА_13, якого повідомив про своє подальше звільнення. 31.05.2016 року ФОП ОСОБА_13 вніс запис у трудову книжку водія ОСОБА_8 запис № 11 - «Звільнений з роботи за згодою сторін», підстава ст. 36 п. 1 КзпП України, наказ №1 від 31.05.2016 р. - підпис ОСОБА_1, за №12 трудової книжки - внесено запис «вважати недійсним» підпис ОСОБА_13. Водій ОСОБА_8 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_13 ОСОБА_7 провів всі необхідні дії та направив водія ОСОБА_8 у відрядження (автобус марки БАЗ, номер НОМЕР_1). Таким чином, на підставі п.15 Порядку, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_8, пов'язаний із виробництвом і на нього були складені акти форми Н-1 та 11-5.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з»явився, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про місце та час розгляду справи.

ОСОБА_4 та її представник у судовому засіданні вважають, що позов не підлягає до задоволення.

Представник ПАТ «Тернопільський молокозавод» при вирішенні позову покладається на думку суду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

01 червня.2016 р. біля 00 год. 15 хв., на автомобільній дорозі М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», між селами Заруддя - Колодно Збаразького району Тернопільської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ПрАТ «Тернопільський молокозавод» - ОСОБА_9 та водія ОСОБА_8, який перебував у трудових відносинах у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та який внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, загинув.

Як вбачається із висновку спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 01 червня 2016 року Управління Держпраці у Тернопільській області, «…розглянувши матеріали спеціального розслідування групового нещасного випадку з водієм ПрАТ «Тернопільський молокозавод» ОСОБА_9, на підставі п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, комісія вважає, що нещасний випадок із ОСОБА_9 пов»язаний з виробництвом.Водій ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1. Відповідно до табелю обліку використаного робочого часу ФОП ОСОБА_1 водій ОСОБА_8 27 травня 2016 року відпрацював 8 годин робочого часу, потім повідомив ОСОБА_1 про своє подальше звільнення. 31 травня 2016 року ФОП ОСОБА_1 вніс в трудову книжку водія ОСОБА_8 запис за №11 «Звільнений з роботи за угодою сторін ст.36 п.1 КЗпП України». наказ 31 від 31.05.2016 року, за №12 в трудовій книжці ОСОБА_8 внесено «запис №11 вважати недійсним». Дані записи свідчать про те, що водій ОСОБА_8 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 згідно КЗпП України. Фізична особа - підприємець ОСОБА_7 мав намір заключити із водієм ОСОБА_8 трудовий договір, але зареєструвати його у фіскальних органах не зміг, оскілки ФОП ОСОБА_1 не розірвав з ОСОБА_8 трудовий договір. Оскільки водій ОСОБА_8 не розірвав трудовий договір з ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_7 звернувся з листом від 31.05.2016 року до ФОП ОСОБА_1 де попросив про направлення у відрядження водія ОСОБА_8, оплату за виконану роботу гарантував. ФОП ОСОБА_1 письмово не відреагував на лист ФОП ОСОБА_10 ФОП ОСОБА_7 31 травня 2016 року провів із водієм ОСОБА_8 вступний інструктаж з охорони праці. Водій ОСОБА_8 на цей час отримав шляховий листок у ФОП ОСОБА_10, пройшов перед рейсовий медичний огляд та технічний огляд автобуса, і виїхав на маршрут автобусом БАЗ, державний номер НОМЕР_1 (шляховий листок №000970 від 31.05.2016 року). Про усну домовленість про майбутнє працевлаштування водія ОСОБА_8 у ФОП ОСОБА_10 письмово свідчить дружина потерпілого ОСОБА_4 та водій ОСОБА_15, що працює у ФОП ОСОБА_10 На підставі п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, комісія вважає, що нещасний випадок із ОСОБА_8 пов«язаний з виробництвом і на нього складаються акти форми Н-1, Н-5…».

Як вбачається із матеріалів зазначеного розслідування, а саме із копії трудової книжки ОСОБА_8, серії НОМЕР_2, останній прийнятий на роботу у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на посаду водія за трудовим договором №3 від 01.11.2013 року зареєстрованим у Тернопільському міському центрі зайнятості. Як вбачається із запису у ній під №11 від 31.05.2016 року, виконаного ФОП ОСОБА_1 та скріпленого його печаткою, ОСОБА_8 звільнено з роботи за згодою сторін (ст.36.п.1 КЗпП України) з 31.05.2016 року згідно наказу №1 від 31 травня 2016 року. Проте, згідно запису під №12 від 31.05.2016 року за підписом ФОП ОСОБА_1, вбачається, що попередній запис під №11 слід вважати не дійсним.

Відповідно до пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, обставинами, за яких нещачний випадок визнається таким, що пов»язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, зокрема, виконання потерпілим трудових (посадових) обов»язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні. Пунктом 16 зазначеного Порядку визначено виключні обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов»язані з виробництвом, з яких є: 1) перебування за місцем постійного проживання на території польових і вахтових селищ; 2) використання в особистих цілях без відома роботодавця транспортних засобів, устаткування, інструментів, матеріалів тощо, які належать або використовуються підприємством (крім випадків, що сталися внаслідок їх несправності, що підтверджено відповідними висновками); 3) погіршення стану здоров»я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дія (асфікція, інсульт, зупинка серця, тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, якщо це не пов»язано із застосуванням таких речовин у виробничому процесі чи порушенням вимог щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп2яніння, до настання нещасного випадку був відсторонений від роботи відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства або колективного договору; 4) алкогольне, токсичне чи наркотичне сп»яніння, не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком; 5) вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; 6) природна смерть, смерть від загального захворювання або самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В силу вимог ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом та скасування актів про нещасний випадок не підлягає до задоволення, оскільки вважає, що водій ОСОБА_8 під час настання нещасного випадку, а саме дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої він загинув, 01 червня 2016 року перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1, що підтверджено результатами проведеного розслідування Управлінням Держпраці в Тернопільській області згідно трудового договору №03 та відповідного наказу, про що свідчать також відповідні записи позивача у трудовій книжці ОСОБА_8 Крім цього, як слідує із записів у трудовій книжці ОСОБА_8, позивачем ОСОБА_1 31 травня 2016 року внесено запис під №12 з якого вбачається, що попередній запис під №11 згідно із яким трудовий договір є припиненим на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, слід вважати недійсним, а тому трудові відносини позивача із ОСОБА_8 припинено не було. Таким чином, суд вважає, що відповідачем на підставі Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 правомірно визнано нещасний випадок, що трапився із ОСОБА_8 01.06.2016 року по відношенню до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 таким, що пов»язаний із виробництвом та в силу його вимог правомірно складено відповідні акти форми Н-5 та форми Н-1 від 24.06.2016 року, а тому, суд вважає, що у задоволенні його позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 213, 215, 367 ЦПК України, Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою КМУ №1232 від 30.11.2011 року, суд ,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи на стороні відповідача фізична особа - підприємець ОСОБА_7, ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод» про визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом та скасування актів - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан