Справа № 201/4132/16-ц
Провадження № 2/201/178/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря Джамалової С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_3 страхування» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 83 715,51 грн, моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 83 715,51 грн. моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. (з урахуванням уточнених вимог станом на 31.11.2016 (а.с. 155, 156)).

Ухвалою суду від 10.11.2016 до участі у справі за клопотанням відповідача у якості співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Альфа Страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.10.2015 сталася ДТП в ході якої ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «М2141» д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Академіка Лазоряна в р-ні перехрестя з пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з транспортним засобом «Мазда 6» д/н НОМЕР_2, під її керуванням.

Причиною ДТП є порушення водієм автомобіля «M2141» ОСОБА_2 п.10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Жовтневого райсуду Дніпропетровська від 30.10.2015, яка набрала законної сили 10.112015, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Внаслідок зіткнення її автомобіль «Мазда 6» зазнав пошкоджень, а саме, пошкоджено корпус фари, бачок омивана, підкрилок, крило праве, кронштейн крила, кріплення, бампер передній, кронштейн бампера, кріплення та пошкоджено лакофарбове покриття передньої правої двері, передня права стійка вітрового скла.

Витрати на відновлення автомобіля без урахуванням величини втрати товарної вартості складають 60 625,79 грн. Автомобіль був придбаний у 2014 році і на момент ДТП пробіг складав 25 000 км. Згідно висновку судового експерта ОСОБА_5 № 30/16А величина втрати товарної вартості складає 65 586,28 грн. від ринкової вартості автомобіля. Таким чином матеріальні втрати складають 126 212,07 грн.

Крім того, позивач вказує, що їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 50 000 грн., і полягає у психічних переживаннях, повязаних з тим, що вона була на 5-му місяці вагітності під час ДТП, був порушений звичний спосіб її життя у звязку із відсутністю автомобіля, який був в ремонті, була суттєво втрачена його товарна вартість.

ОСОБА_6 «СК «Альфа Страхування» частково відшкодувало їй шкоду в сумі 42 496,56 грн., яка перерахована на рахунок ТО «Сервіс-центр «ОСОБА_3».

З урахуванням того, що страхова компанія сплатила лише 42 496,56 грн., позивач вимушена була сплатити різницю в сумі 10 948,44 грн. на підставі рахунку №172/15 від 05.02.2016, а також придбала у ФОП ОСОБА_7 антигравітаційну плівку, за яку сплатила та 7 179,28 грн. згідно чеку № 1602 від 16.02.2016. Отже, загальна сума витрат, які вона здійснила, складає 18 128,52 грн.

Також позивач сплатила 391,48 грн. у звязку із недоплатою по основному рахунку №172/125 від 05.02516, проте докази сплати не збереглися.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримував. В останні судові засідання, призначені на 06.02.2017, 22.02.2017 та на 03.03.2017 не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

Відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях проти позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення на позов (а.с. 39), в яких відзначив, що позивач просить стягнути різницю між вартістю відновлюваних робіт та матеріалів та отриманою від ОСОБА_6 «СК «Альфа Страхування» сумою страхового відшкодування, посилаючись на два рахунки від СТО «Альфа» та ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_3 ці рахунки, не відповідають нанесеним пошкодженням.

Окрім того, згідно положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданого нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між розміром нанесеної шкоди і страхової виплати.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована, її ліміт становить 50 000 грн. і цієї суми цілком достатньо для відшкодування матеріальних збитків, що спричинені в результаті ДТП. Враховуючи викладене, вважає, що співвідповідачем за даним позовом повинна бути і ОСОБА_6 «Альфа Страхування».

Крім того, зазначає, що згідно п.п. д), з) п. 8.6.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, величина ВТВ (втрати товарної вартості) КТЗ не нараховується: якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або є корозійні руйнування; якщо КТЗ раніше був перефарбований зовні.

Як йому стало відомо від співробітників страхової компанії, автомобіль НОМЕР_3, був пошкоджений в результаті ДТП вже вдруге, а тому раніше був відремонтований.

Вимога про відшкодування моральної шкоди вважає нічим не підтвердженими, його вини по зволіканню страховою компанією у виплаті відшкодування немає.

Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - ОСОБА_6 «СК «Альфа Страхування» в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином. Після залучення до справи у якості співвідповідача надіслав 12.01.2017 заяву про відкладення розгляду справи, але в наступні судові засідання, у т.ч. на 06.02.2017, 03.03.2017 знову не зявився, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, заперечень на позовну заяву не надсилав.

Вислухавши представників сторін, вивчивши їх позиції, дослідивши матеріали справи, суд, у межах позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне.

Як вбачається зі змісту постанови Жовтневого райсуду Дніпропетровська від 30.10.2015 (а.с. 64), ОСОБА_2 12.10.2015 о 20 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «М 2141», д/н НОМЕР_4, під час руху заднім ходом по вул. Академіка Лазаряна, в районі перехрестя з пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, не переконався в безпечності свого маневру, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Мазда», д/н НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_1, що знаходився позаду. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам.

ОСОБА_2 свою вину визнав в повному обсязі.

Винність правопорушника підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної події від 12.10.2015, фотографіями з місця ДТП, поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_1Т, а також власними поясненнями ОСОБА_2, відповідно до яких останній дійсно вчинив правопорушення за зазначених.

Даною постановою, яка набрала чинності 10.112015, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Варто відзначити, що згідно інших матеріалів справи, ДТП сталася 11.10.2015 о 20 год. 10 хв., що видно з оригіналу довідки відділу ДАІ № 014058 (а.с. 23), та не заперечуються сторонами згідно позову, заяви відповідача та листа ОСОБА_6 «СК «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди (а.с. 2, 3, 38, 55) .

До того ж згідно із відповіддю ГУНП в Дніпропетровській області від 29.09.2016 № 7/3190, за участю автомобіля НОМЕР_6, зареєстрована лише одна ДТП, яка сталася 11.10.2015 (а.с. 124 128).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_7, ОСОБА_2 застрахована у ОСОБА_6 «Альфа Страхування», що підтверджено полісом № АІ/7039293 терміном дії з 10.04.2015 до 09.04.2016. За умовами п. 4 полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с. 89).

Положення п. 1.7. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

12.10.2016 ОСОБА_1 звернулася до страховика забезпеченого транспортного засобу «Москвич 2141», д/н НОМЕР_8, із повідомленням про подію, що сталася 11.10.2016 (а.с. 72, 43). У той же день ОСОБА_2 також звернувся до ОСОБА_6 «Альфа Страхування» із повідомленням про дану подію (а.с. 74).

13.10.2016 експертом ОСОБА_8 за участю ОСОБА_3 (довірена особа) та ОСОБА_2 складено протокол огляду транспортного засобу «Мазда 6», д/н НОМЕР_5 (а.с. 80).

01.11.2015 експертом ОСОБА_8 складено висновок № 2914А за фактом спричинення пошкоджень автомобілю НОМЕР_9, яким визначено вузли та деталі, що підлягають заміні бампер передній, фара, праве крило, кронштейн крила, підкрилок, бачок омивання болти, антигравітаційна плівка на бампер та крило. Ремонту підлягають кріплення арки колеса, двері праві, права стійка (а.с. 57 - 62).

Вартість відновлювального ремонту визначена в сумі 42 496,56 грн. (без ПДВ).

ОСОБА_6 «ОСОБА_9 № 1731.609.15.01.01-0235.01 від 18.01.2016 позивачу повідомлено про можливість виплати страхове відшкодування в сумі 42 496,356 грн. протягом 15-ти днів з дати прийняття рішення (а.с. 55).

ТОВ «Сервіс-центр «ОСОБА_9» виставлено позивачу рахунок № 172/15 від 05.02.2016 за ремонт автомобіля в сумі 53 838,19 грн., з яких 44 865,16 грн. основний платіж і 8 973,03 грн. ПДВ (а.с. 18).

Фактично ОСОБА_6 «СК «Альфа Страхування» частково відшкодував позивачу шкоду в сумі 42 496,56 грн., перерахувавши її на рахунок ТОВ «Сервіс-центр «ОСОБА_9», що підтверджено платіжним дорученням від 05.02.206 № 2170 (а.с. 20).

Решту суми 10 948,44 грн. позивач сплатила на рахунок ТОВ «Сервіс-центр «ОСОБА_9» сама, що підтверджується квитанцією від 29.02.2016 (а.с. 101).

Крім того, позивач заплатила ФОП ОСОБА_7 за антигравітаційну плівку в сумі 7 179,28 грн., що підтверджено рахунком на оплату № 1602 від 16.02.2016 та чеком № 1602 від 16.02.2016 (а.с. 19, 101).

Отже, з урахуванням того, що страхова компанія сплатила лише 42 496,56 грн., позивач сплатила різницю 10 948,44 грн. на підставі рахунку №172/15 від 05.02.2016 та згідно чеку ФОП ОСОБА_7 № 1602 від 16.02.2016 заплатила за антигравітаційну плівку.

Тому просить різницю в сумі 18 128,52 грн. стягнути із відповідача ОСОБА_2

Суд зазначає, що за ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

ОСОБА_10 України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд враховує, що згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

З аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що до шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, можна віднести вартість відновлювального ремонту, робіт щодо відновлення пошкодженої речі, окремих деталей, вузлів, агрегатів.

За Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Суд враховує, що вартість відновлювального ремонту може бути компенсована у разі доведеності того, що є докази, що окремі деталі, вузли, агрегати транспортного засобу, пошкоджені саме внаслідок дій винної особи

Позивач надав суду докази того, що нею дійсно витрачені кошти на придбання антигравітаційної плівки в сумі 7 179,08 грн., пошкодження якої зафіксоване протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 81). Також про її пошкодження вказано у висновку експерта ОСОБА_8 № 2914А, а відтак ці витрати підлягають відшкодуванню.

Відповідно до cт. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 22.1. зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до cт. 988 ЦК України та cт. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних, прямих збитків.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат та виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Слід враховувати, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Отже, при розрахунку розміру збитку слід вирахувати суму ПДВ в розмірі 8 973,03 грн., вказаної у рахунку № 172/15 від 05.02.2016 ТОВ «Сервіс-Центр «ОСОБА_9» (а.с. 18).

Відтак, сума різниці, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 9 154,49 грн. фактичних витрат (без ПДВ) (10 948,44 грн. 8 973,03 грн. ПДВ) = 1 975,41 + 7 179,08), а не 18 128,52 грн., як на то вказує позивач.

З урахуванням вимог п. 22.1 ст. 22 та п. 32.7. ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» які встановлюють для страхової компанії ліміт відповідальності, зі страхового товариства підлягає стягненню (в межах ліміту 50 000,00 грн.) сума матеріальної шкоди (з урахуванням вже сплаченої суми 42 496,56 грн., становить 7 503,44 грн., тобто (50 000,00 42 496,56 грн. ).

Як було зазначено, за ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже решта суми 1 651,05 грн. (9 154,49 7 503,44) підлягає стягненню із відповідача на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України.

Суд не приймає доводи позивача про те, що з відповідача слід стягнути 83 715,51 грн., оскільки із позову та інших матеріалів справи взагалі не зрозуміло - з якого розрахунку виходив позивач, вказуючи дану суму.

Так, в уточненому позові позивач вказує, що понесла матеріальні витрати в сумі 60 625,798 грн., а з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля, яка складає за висновком експерта ОСОБА_5 від 17.03.2016 65 586,28 грн., матеріальні витрати складають 126 212,074 грн. Натомість з матеріалів справи вбачається, що позивач надав докази сплати лише 18 127,52 грн., а згідно висновку експерта, на який посилається позивач, втрата товарної вартості автомобіля дорівнює «0» (а.с. 10).

Варто зазначити, що суд взагалі не може прийняти до уваги наданий позивачем висновок експерта ОСОБА_5 від 17.03.2016 (а.с. 4 17), оскільки як видно з цього висновку, перед експертом ставилися питання про визначення звичайної ринкової вартості автомобіля та ринкової вартості цього ж автомобіля без урахування слідів відновлювального ремонту, на які експерт надав відповідь, що вартості складають 644 057,27 грн. та 709 643,55 грн. відповідно.

При визначенні, зокрема, звичайної ринкової вартості, експертом у якості вихідних даних бралася вартість схожого автомобіля, а не авто позивача, тобто, середня по Україні ціна продажу притриманого транспортного засобу згідно із роком його випуску, пробігом, комплектацією 636 760,00 грн. (а.с. 9). Далі вартість обраховувалася виходячи з 10 відсотків коригування, з урахуванням того, що на автомобілі мається три і більше слідів відновлення, а також з урахуванням зменшення ринкової вартості, в залежності від умов обслуговування, ремонту, експлуатації (-10%).

Суд не може прийняти до увагу цей експертний висновок, оскільки він не має зв'язку із тими пошкодженнями, що завдані відповідачем, опис яких міститься у протоколі огляду транспортного засобу, експертному висновку ОСОБА_8, зроблений з урахуванням інших показників (зниження звичайної товарної вартості автомобіля), які не мають відношення до ДТП, що сталася 11.10.2015, не містить даних про втрату товарної вартості автомобіля «Мазда 6», взагалі зроблений на предмет загальної товарної вартості автомобіля. Крім того, на його підставі не ґрунтується сума, заявлена позивачем до стягнення 83 715,51 грн.

Стосовно відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та його представником протягом всього часу розгляду справи, не надано суду доказів того, що під час ДТП позивач була вагітною, а відсутність автомобіля, перебування його в ремонті, вплинуло на спосіб її життя, і яким чином вона його змінила у зв'язку із цим.

За таких обставин, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на сплату судового збору, суд виходить з того, що згідно квитанції від 21.03.2016, позивач при поданні позову сплатив 841,08 грн. (а.с. 22).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, 551,20 грн., яка є мінімальною ставкою.

Враховуючи, що позивні вимоги ОСОБА_1 матеріального характеру задоволені частково, за які повинна сплачуватися ставка судового збору не менше ніж 551,20 грн., то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору в загальному розмірі 551,20 грн.

З урахуванням того, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума 1 651,05 грн., а з відповідача ОСОБА_6 «Альфа Страхування» - 7 503,44 грн., то пропорційно задоволеним вимогам, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 110,24 грн., а з відповідача ОСОБА_6 «Альфа Страхування» - 440,96 1425,35 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 77, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_9 страхування» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 83 715,51 грн, моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 651,05 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_9 страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7 503,44 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 110,24 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 440,96 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03 березня 2017 року. Рішення у повному обсязі cкладено 07 березня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова