У х в а л а

іменем україни

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: приватне акціонерне товариство «Київміськбуд-1», товариство з обмеженою відповідальністю «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ», прокуратура Оболонського району м. Києва, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві, про стягнення грошової компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_3, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію вартості 3/4 частин пакету цінних паперів (акцій) на загальну суму 13 470 грн, що в цілому складається з:

- 398 штук простих іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» (далі - ПАТ «Київміськбуд-1»), номінальною вартістю цінного паперу 20 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 7 960 грн;

- 500 штук простих іменних акцій емітента ПАТ «Київміськбуд-1», номінальною вартістю цінного паперу 20 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 10 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що з березня 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони набули у спільну сумісну власність цінні папері - прості іменні акції, емітентом яких є ПАТ «Київміськбуд-1», у кількості 398 штук, номінальною вартістю цінного паперу 20 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 7 960 грн, та 500 штук, номінальною вартістю цінного паперу 20 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 10 000 грн, а тому загальна вартість цінних паперів, яка була та мала бути включеною до вартості майна подружжя, що підлягає поділу, становить 17 960 грн.

Позивачка вказувала, що під час розгляду іншої цивільної справи, яка стосувалася поділу майна подружжя, їй стало відомо, що відповідач не є власником простих іменних акцій ПАТ «Київміськбуд-1», оскільки у 2014 році він уклав договори купівлі-продажу цінних паперів (акцій ПАТ «Київміськбуд-1») з товариством з обмеженою відповідальністю «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» (далі - ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ»).

Посилаючись на те, що вказані договори були укладені без її згоди, як дружини, та в період дії постанови слідчих органів про накладення арешту на всі майнові активи ОСОБА_4, ОСОБА_3 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_3, відхилено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що на час поділу майна подружжя спірні цінні папери позивачу на праві власності не належали, оскільки відчуження цих паперів відбулося до розірвання шлюбу, а тому спірні цінні папери не увійшли до обсягу спільного нажитого майна подружжя, наявного на час його поділу; при цьому судами враховано, що в рахунок оплати договірної вартості спірних цінних паперів ОСОБА_4 отримані у власність цінні папери, емітовані іншими господарськими товариствами, які й досі залишаються у власності відповідача.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 березня 1993 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 09 березня 1993 року, який розірвано рішенням Суду сектора Буюкань, мун. Кішінеу від 14 травня 2015 року, залишеним без змін рішенням Кишинівської Апеляційної палати від 03 листопада 2015 року (а. с. 10, 167-169, т. 1).

Під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 набуто у власність цінні папери - акції, емітовані ПАТ «Київміськбуд-1», у загальній кількості 898 штук, номінальною вартістю одного цінного паперу - 20 грн. Вказані акції є іменними, випущені у бездокументарній формі.

06 травня 2014 року між ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ», від імені та за рахунок якого діяло товариство з обмеженою відповідальністю «Центральний брокер» (далі - ТОВ «Центральний брокер»), та ОСОБА_4, від імені та за рахунок якого діяв ОСОБА_8, було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ-1395/14, за умовами якого ОСОБА_4 на користь ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» були відчужені цінні папери - іменні акції, бездокументарної форми випуску, емітентом яких є ПАТ «Київміськбуд-1», у кількості 500 шт., загальною номінальною вартістю 10 000 грн (а. с. 33-34, т. 1)

02 липня 2014 року між сторонами укладено угоду про внесення змін до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-1395/14 від 06 травня 2014 року, за умовами якої розрахунок за спірні цінні папери здійснюється шляхом переказу на рахунок ОСОБА_4 цінних паперів - інвестиційних іменних сертифікатів, емітентом яких є ЗНВПІФ «Лайф Сайенс» ТОВ «КУА «Холдінг Груп» (а. с. 239, т. 1).

30 вересня 2014 року між ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ», від імені та за дорученням якого діяло ТОВ «Брокерська компанія «Оптіма», та ОСОБА_4 в особі ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ-0914/1820, відповідно до якого ОСОБА_4 відчужив на користь ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» прості іменні акції ПАТ «Київміськбуд-1», у кількості 398 шт. за ціною пакету цінних паперів - 7 960 грн (а. с. 35-36, т. 1).

28 листопада 2014 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-0914/1820 від 30 вересня 2014 року, за змістом якого розрахунок за придбані цінні папери здійснювався шляхом перерахування на користь ОСОБА_4 простих іменних акцій, емітованих ПАТ «Торговий Дім «Віан» (а. с. 171, т. 1).

Зважаючи на вищевикладене, суди дійшли висновку, що ОСОБА_4 набув у власність цінні папери - акції, емітовані ПАТ «Торговий Дім «Віан», та інвестиційні іменні сертифікати, емітентом яких є ЗНВПІФ «Лайф Сайенс» ТОВ «КУА «Холдінг Груп», що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах на 26 травня 2016 року (а. с. 240, т. 1).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалася на те, що вказані договори були укладені без її згоди, як дружини ОСОБА_4

Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою; при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Зважаючи на вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що вказані вище цінні папери були об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбані за спільні кошти.

Судами попередніх інстанцій установлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано рішенням Суду сектора Буюкань, мун. Кішінеу від 14 травня 2015 року, залишеним без змін рішенням Кишинівської Апеляційної палати від 03 листопада 2015 року.

З рішення Кишинівської Апеляційної палати від 03 листопада 2015 року вбачається, що починаючи з 2011 року подружжя не проживало разом, оскільки місцем проживання ОСОБА_4 є Республіка Молдова, а відповідачка (ОСОБА_3) постійно проживає в Україні.

Таким чином, згідно з положеннями абзацу (3) ст. 37 Сімейного кодексу Республіки Молдова, судова інстанція розриває шлюб, якщо встановлено, що спільне проживання подружжя і збереження сім'ї й надалі є неможливим.

З огляду на вищевикладене, колегія з цивільних справ вважала, що суд правильно установив, що сторони не проживали разом і не вели спільного господарства, що й призвело до розпаду сім'ї, а їхній шлюб носив лише формальний характер (а. с. 167-169, т. 1).

Проте з вказаного рішення Кишинівської Апеляційної палати від 03 листопада 2015 року не вбачається, що судом при розірванні шлюбу був встановлений час припинення шлюбних відносин між подружжям, а їх окреме проживання з 2011 року не є підставою для висновку, що сторони втратили статус подружжя.

З врахуванням розірвання шлюбу у 2015 році та відчуження цінних паперів у 2014 році, суд касаційної інстанції вважає, що таке відчуження відбулося за період знаходження сторін у шлюбі, оскільки згода на відчуження одного з подружжя не є обов'язковою, а гроші від продажу акцій надійшли до сім'ї, при цьому режим окремого проживання між сторонами не встановлено, у зв'язку із чим суди попередніх інстанцій правильно відмовили у задоволенні позову про стягнення компенсації їх вартості.

Також апеляційним судом зазначено, що актовий запис № 601 про розірвання шлюбу між сторонами, підстава розірвання шлюбу - рішення суду сектора Буюкань муніципія Кишинів від 14 травня 2015 року, внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб - 12 грудня 2015 року (а. с. 238, т. 1).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович