Номер провадження: 22-ц/785/2280/17
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2016 року, -

встановила:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на виконання договору купівлі-продажу транспортного засобу - BMW X5, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, реєстраційне свідоцтво серії НОМЕР_2 від 04 серпня 2005 року, ним було передано відповідачу грошові кошти в сумі 132000,00 гривень. В подальшому позивач дізнався, що у продавця не було прав на продаж даного транспортного засобу, та відповідно він не міг його продавати, з чого слідує порушення при укладенні такого договору засад, визначених ч.5 ст.203 ЦК України, в зв`язку з чим вважає такий правочин нікчемним, що за його переконанням слідує з положень ч.1, ч.2 ст. 215 ЦК України, та в зв`язку з такими обставинами позивач вказував на обов`язок відповідача повернути позивачу грошові кошти, що були отримані ним на виконання правочину у розмірі 132000,00 гривень.

Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 132000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Заочне рішення ухвалено у відсутності відповідача.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 132000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1320,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 діючий в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалите нове яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3, підлягає відхиленню, а заочне рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ,суд першої інстанції виходив з того,що позивач набув право вимоги стягнення коштів ,які були передані позивачем за договором купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки відповідач не був власником проданого ним рухомого майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено,що 26 липня 2014 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу ,укладеного між сторонами , відповідач ОСОБА_3 продав ,а ОСОБА_2 придбав автомобіль BMW X5, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, реєстраційне свідоцтво серії НОМЕР_2 від 04 серпня 2005 року.

На підтвердження продажу зазначеного автомобіля ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 зазначений автомобіль та склав розписку про отримання в рахунок проданого ним автомобіля кошти у розмірі 11000 дол. США ,що еквівалентно 132000 грн.(а.с.5).

Матеріали справи не містять докази належності зазначеного автомобіля відповідачу на час його продажу ОСОБА_3,або законних підстав на право розпорядження та відчуження ОСОБА_3 спірного автомобіля.

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області, від 16 квітня 2010 року власником транспортного засобу BMW X5, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, реєстраційне свідоцтво серії НОМЕР_2 від 04 серпня 2005 року визнано ОСОБА_5 (а.с.6-8).

Суд першої інстанції вірно встановив,що на час відчуження ОСОБА_3 зазначеного автомобіля , відповідач ОСОБА_3 не був власником зазначеного транспортного засобу ,а тому не мав правових підстав для відчуження спірного автомобіля.

Суд першої інстанції вірно посилався на положення ст.ст.203,215 ЦК України та вірно встановив ,що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 26.07.2014 року укладено без дотримання приписів ч.5 ст. 203 ЦК України оскільки він не спрямований та не тягне за собою реального настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний (нікчемний) правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Задовольняючи позов ,суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 132000,00 гривень, як таких що підлягають поверненню позивачу у зв'язку з недійсністю договору, на виконання якого вони були передані.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення обставин справи ,оскільки між сторонами договір купівлі-продажу не укладався , а навпаки був інший правочин про передання автомобіля на певних умовах у володіння ,оскільки такий довід є припущенням. В судовому засіданні суду першої інстанції позивач наполягав на тому ,що кошти ним були передані на підставі договору купівлі-продажу укладеного з відповідачем та на підтвердження цього відповідач отримавши 11000 дол. США передав позивачу спірний автомобіль. Факт придбання позивачем спірного автомобіля саме за договором купівлі-продажу підтверджується змістом розписки ,складеної відповідачем.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо незалучення судом першої інстанції до участі у справі дійсних власників спірного автомобіля, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не позбавлені права ,у разі порушення їх прав , самостійно звернутися до суду з відповідною апеляцією, з наведенням обґрунтування .

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції , скаржником не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3, підлягає відхиленню, а заочне рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О.Погорєлова