ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1270/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"13" лютого 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Германенко В.А., в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 90035 грн. 93 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 04.12.2013 року позивач за договором позики позичив відповідачу грошові кошти в сумі 35000 грн., за умови повернення до 22.12.2013 року цієї суми. Проте, відповідач вказані зобов"язання не виконав. У зв"язку з чим, станом на 05.12.2016 року сума боргу відповідача перед позивачем за вказаним договором становить суму 90035 грн. 93 коп., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 35000 грн.; трьох відсотків річних в розмірі 3103 грн. 97 коп. за час прострочення виконання зобов"язання (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України); інфляційних втрат в розмірі 33858 грн. 04 коп. (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України); процентів за користування позикою в розмірі 18073 грн. 92 коп. (на рівні облікової ставки Національного банку України щомісячно - відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України).

У письмовій заяві позивач просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть

участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для

ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які

беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З положень ст.526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проаналізувавши наведені дані, положення ч.2 ст.64 ЦПК України, всі матеріали справи, в тому числі, копію розписки від 04.12.2013 року (а.с.7), а також вказаної розрахунки заборгованості, суд встановив наступні факти, та відповідні ним правовідносини.

04.12.2013 року позивач за договором позики позичив відповідачу грошові кошти в сумі 35000 грн., за умови повернення до 22.12.2013 року цієї суми. Проте, відповідач вказані зобов"язання не виконав. У зв"язку з чим, станом на 05.12.2016 року сума боргу відповідача перед позивачем за вказаним договором становить суму 90035 грн. 93 коп., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 35000 грн.; трьох відсотків річних в розмірі 3103 грн. 97 коп. за час прострочення виконання зобов"язання (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України); інфляційних втрат в розмірі 33858 грн. 04 коп. (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України); процентів за користування позикою в розмірі 18073 грн. 92 коп. (на рівні облікової ставки Національного банку України щомісячно - відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить: стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 900 грн. 36 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208, 209, 214, 215, 228 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 90035 грн. 93 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 900 грн. 36 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: