Справа № 372/169/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/638/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 09.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи державний нотаріус Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи Апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 Н.В. про визнання недійсним заповіту, складеного 20 жовтня 2015 року ОСОБА_6 на користь малолітнього ОСОБА_7, посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 2-1461, в якій зазначив, що 28.11.2015 року помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого виявилось, що він склав заповіт на користь малролітнього сина ОСОБА_2 В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спадкодавець під час складення заповіту не усвідомлював значення своїх дій, та не керував ними через тяжкі хвороби.

Просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що Обухівським районним судом Київської області при ухваленні рішення у справі порушено норми процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з еаступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 належало нерухоме майно в м. Обухів Київської області, що підтверджується матеріалами спадкової справи та визнається сторонами.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_6, а третя особа ОСОБА_5 його колишньою дружиною.

Малолітній ОСОБА_7 є сином ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_6

В межах цієї справи, ОСОБА_2 представляє інтереси свого малолітнього сина ОСОБА_7 як законний представник.

Між ОСОБА_6 та його колишньою дружиною ОСОБА_5 виникали конфлікти, що підтверджується висновком поліції, показами свідків.

20 жовтня 2015 року ОСОБА_6 було складено, а державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 було посвідчено і зареєстровано в реєстрі за № 2-1461 заповіт, яким ОСОБА_6 заповідав ОСОБА_7 все своє майно.

З медичної документації вбачається, що станом на час складення заповіту, ОСОБА_6 страждав на сахарний діабет, виражене інтелектуально-мнестичне зниження змішаного ґенезу (церебросклероз, діабетична енцелофалопатія).

28 листопада 2015 року ОСОБА_6 помер.

У встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 до нотаріуса звернулись позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами спадкової справи, витягом із спадкового реєстру.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивач є спадкоємцем за законом, малолітній син відповідача є спадкоємцем за заповітом стосовно майна померлого ОСОБА_6, між сторонами існують спірні правовідносини щодо спадщини.

Статтею 1257 ЦК України передбачений порядок визнання недійсним заповіту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Сторони подавали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що вказує на те, що вони виявили волю щодо прийняття спадщини.

В ст. 1233 ЦК України вказано, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Частиною 1 ст. 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

За правилами ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як вбачається з посмертної судово-психіатричної експертизи від 05 серпня 2016 року, ОСОБА_8 у останні місяці свого життя, у тому числі і під час підписання заповіту 20 жовтня 2016 року страждав на хронічне психічне захворювання судинну деменцію із органічним маячним розладом, тому він за станом свого здоров»я не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними,

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Обухівський районний суд Київської області прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Так як Обухівський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, апеляційну скарну ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: