У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є спадкоємцем його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В свою чергу ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_9, яка померла у 1992 році. ОСОБА_9 була єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Під час вирішення у 2012 році спору про поділ спадкового житлового будинку та земельної ділянки позивачу стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Корабельної районної ради народних депутатів від 23 березня 1990 року № 50 було оформлено право власності за ОСОБА_10, який був сином ОСОБА_9, на сіни літ. «а», нежитлову прибудову літ. «A1», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», сарай літ. «К», сарай літ. «Н», літній душ літ. «М», вбиральню літ. «Л», гараж літ. «З», навіс літ. «Е» та на збільшену житлову площу будинку, площею 51,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що на час прийняття вказаного рішення власником житлового будинку за даною адресою була ОСОБА_9, що виключало визнання за іншими особами право на житлові та нежитлові приміщення, що є складовими будинку, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Корабельної районної ради народних депутатів № 50 від 23 березня 1990 року.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2016 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення суду висновок про обрання ОСОБА_2 неналежного способу захисту своїх прав та відсутності у нього права на звернення до суду через неотримання правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Установивши те, що треті особи у даній справі за своїм процесуальним положенням мають бути співвідповідачами у цій справі, оскільки оскаржуване рішення стосується їх інтересів, як власників нерухомого майна зазначеного у рішенні виконкому, судом першої інстанції неодноразово було роз'яснено позивачу право на відповідне клопотання в порядку передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Оскільки позивач не скористався таким правом, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім цього, суд першої інстанції зазначав про безпідставність та необґрунтованість визначеного позивачем способу захисту.

Апеляційний суд переглядаючи справу в апеляційному порядку та приймаючи рішення про зміну ухваленого судом першої інстанції рішення вказував на те, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_8, а тому від встановлення обсягу належного останній майна безпосередньо залежить його право на спадкування. А тому, апеляційній суд дійшов висновку, що позивач мав право на звернення з даним позовом.

З висновком суду першої інстанції щодо визначення кола осіб, які мають приймати участь у розгляді справи суд апеляційної інстанції погодився.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов