АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2816/15-ц Головуючий у 1 інстанції - Яценко Н.О.
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/6517/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- ЛевенцяБ.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» Бартосевича Богдана Васильовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» до ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство « Страхова компанія « Скайд» про відшкодування витрат,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» страхове відшкодування в сумі 24592 грн.92 коп., судовий збір в сумі 245 грн. 93 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» Бартосевича Богдан Васильович просить скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва від 20 березня 2017 року та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені розумні строки розгляду справи та право позивача на судовий захист у встановлені строки, так як справа знаходилась в провадженні суду з лютого 2015 року, а рішення було прийнято судом лише 20 березня 2017 року. Суд першої інстанції з незрозумілих причин не взяв до уваги наданий позивачем звіт № 14/10-AZ03 від 14.10.2014 року та акт виконаних робіт від 09.01.2015 року, відповідно до яких страхувальнику ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 92 236,09 грн., і призначив у справі судову автотоварознавчу експертизу, яка визначила розмір шкоди у розмірі 74 562,92 грн. Вказана експертиза проводилась експертом без огляду пошкодженого автомобіля, так як він був відремонтований ще в січні 2015 року, а тому викладені в ній висновки щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля не можна вважати об»єктивними. Не ґрунтується на вимогах закону та правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс 15 від 20 січня 2016 року, і висновок суду першої інстанції про те, що з винної особи ОСОБА_4 підлягає стягненню лише частина заподіяної шкоди в розмірі 24 592, 92 грн., так як решта підлягає стягненню зі страховика винної особи ПАТ « « СК « Скайд» в межах ліміту страхової суми 50 000,00 грн., з огляду на те, що право потерпілого ( або страховика до якого перейшло право вимоги) на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі був відмовити в задоволенні частини позовних вимог з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ « СК «Скайд».

В судовому засіданні представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» Бартосевич Богдан Васильович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на їх безпідставність, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства « Страхова компанія «Скайд» в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 30 травня 2014 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №100-1557/14-СТ-05, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси ОСОБА_5, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «JEEP COMPASS 2.4», державний номер НОМЕР_2

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

22.10.2014 року на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» надійшла заява ОСОБА_5 про настання 02.10. 2014 року події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9445545, 02.10.2014 року, о 09 годині 45 хвилин по вул.Богатирській, 1 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Н« Skoda Суперб» д/н НОМЕР_4 яким керував ОСОБА_9, автомобіля Н«JEEP COMPASS 2,4» д/нНОМЕР_2 яким керувала ОСОБА_5 та автомобіля Н«ToyotaЛенд Крузер» д/н НОМЕР_3під керуванням ОСОБА_4.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» автомобільН«JEEP COMPASS 2,4» д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним в порушенні п.13.1 Правил дорожнього руху України під час керування автомобілем Н«Toyota Ленд Крузер» д/н НОМЕР_3по вул.. Богатирській, 1 в м.Києві та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Згідно звіту № 14/10-AZ03, який складений оцінювачем ОСОБА_10, вартість відновлювального ремонту автомобіля Н«JEEP COMPASS2,4» д/н НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта зносу становить 70 557 гривень 79 коп., без урахуванням фізичного зносу 98 164 гривні 06 копійок .

На підставі зазначеного Звіту № 14/10-AZ0, заяви про виплату страхового відшкодування від 22.10.2014 року, рахунку № 2127419 від 13.10.2014 року та страхового акту № 113 від 22.10.2014 року позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 92 236,09 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 403 від 21.11.2014 року та № 302 від 29.10.2014 року.

Після виплати страхового відшкодування Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» в лютому 2015 року поштою звернулось до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до винної особи ОСОБА_4 про стягнення виплаченої ним, як страховиком, суми страхового відшкодування в розмірі 92 236,09 грн.

07 квітня 2015 року за клопотанням ОСОБА_4 до участі у справі в якості співвідповідача судом було залучено Публічне акціонерне товариство « Страхова компанія « Скайд» в якому 29.09.2014 року була застрахована цивільно-правова відповільність ОСОБА_4. відповідно до полісу № АІ/3469475 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

22.09.2016 року представник позивача подав до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив стягнути понесені позивачем витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 92 236,09 грн. виключно з винної особи відповідача ОСОБА_4

Задовольняючи позов частково, стягуючи з ОСОБА_4 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» страхове відшкодування в сумі 24592 грн.92 коп., та відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не має статусу потерпілої особи в ДТП і йому не завдані збитки відповідачем, а в ТДВ СК «ПСК-ЗАХІД» існує право регресної вимоги до винної особи, яка не покрита договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окрім того, у водія існує обов'язок, а не право, на укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно, і водій, при наявності зазначеного полісу, повинен мати гарантії на відшкодування шкоди страховиком у межах сум визначених страховим полісом. З урахуванням вищенаведеного, результатів судової автотоварознавчої експертизи та того, що цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_4 в межах 50 000,00 грн. була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», суд вбачає необхідним стягнути з ОСОБА_4 різницю страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 24592 грн.92 коп.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах матеріального закону з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Зважаючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюються правовідносини між сторонами у даній справі, так як позивач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід», виплативши страхове відшкодування потерпілій ОСОБА_5 за договором добровільного страхування, отримало від неї права кредитора, а не регресу до ОСОБА_4, а тому між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації, а не регресу, які регулюються ст. 1191 ЦК України, як помилково зазначив суд першої інстанції .

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статтей 9, 22-31, 35, 36 цього Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Враховуючи, що відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат Товариства з додатковою відповідальністю « ПСК-Захід» перейшло право вимоги, яке страхувальник ОСОБА_5 має до особи, відповідальної за завдані збитки ОСОБА_4, тобто, новий кредитор набув прав та обов'язків свого попередника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_11 на користь позивача лише частини виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 592 грн. 92 коп., так як його відповідальність застрахована у ПАТ « СК « Скайд» і саме з неї підлягає стягнення інша частина страхового відшкодування в межах страхової суми, але таких вимог до страхової компанії позивач не заявляв.

Доводи апеляційної скарги про те, що право потерпілого ( або страховика до якого перейшло право вимоги) на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі був відмовити в задоволенні частини позовних вимог з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ « СК «Скайд» колегія суддів вважає обґрунтованими.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої суми страхового відшкодування безпідставно не взяв до уваги наданий позивачем звіт № 14/10-AZ03 від 14.10.2014 року та акт виконаних робіт від 09.01.2015 року, відповідно до яких страхувальнику ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 92 236,09 грн., і виходив з вартості відновлювального ремонту автомобіля, визначеної висновком судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 74 562,92 грн, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З наданого позивачем та дослідженого в судовому засіданні звіту № 14/10-AZ03 від 14.10.2014 року вбачається, що він був виготовлений оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «БК- Експерт» ОСОБА_10 на підставі огляду автомобіля, з урахуванням наявних на автомобіля слідів минулих аварій. За вказаним висновком вартість відновлювального ремонту автомобіля Н«JEEP COMPASS 2,4» д/н НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_5, внаслідок пошкодження його у ДТП без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 98 164,06 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу- 70 557,79 грн.

Відповідно до страхового акту № 113 КАСКО від 22.10.2014 року, розмір страхового відшкодування було визначено у сумі 92 236,09 грн. і платіжними дорученнями № 302 від 29.10.2014 року та № 403 від 21.11.2014 року на адресу ТОВ « Автомобільний дім Україна- Мерседес-бенц» позивачем було перераховано кошти у розмірі 92 236,09 грн. для здійснення відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_5

З актів виконаних робіт ТОВ « Автомобільний дім Україна- Мерседес-бенц» від 09.01.2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Навтомобіля «JEEP COMPASS 2,4» д/н НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_5 становить суму 92 236,08 грн.

Судова автотоварознавча експертиза, за результатами якої експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було зроблено висновок № 14537/15-54 від 23.08.2016 року і визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля Н«JEEP COMPASS 2,4» д/н НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_5 внаслідок його пошкодження у ДТП 02.10.2014 року без урахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 74 562,92 грн. була проведена експертом за ухвалою суду вже після виплати страхового відшкодування та здійснення відновлювального ремонту автомобіля, а тому безпідставно покладена судом першої інстанції в основу судового рішення.

З урахуванням вимог ст. 22 ЦК України, яка визначає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), колегія суддів вважає, що виплачена позивачем сума страхового відшкодування відповідає розміру реальних збитків, завданих майну потерпілої у ДТП особи, визначених внаслідок здійснення робіт по відновленню автомобіля у розмірі 92 236,09 грн., а тому, відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» виплачена страховиком вказана сума страхового відшкодування підлягає стягненню з винної особи ОСОБА_4 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія « ПСК- Захід».

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення Оболонського районного суду м.Києва від 20 березня 2017 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову та стягнення зОСОБА_4 на користь Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» виплаченого страхового відшкодування у розмірі 92 236,09 грн.

До залученого судом до участі у розгляді справи співвідповідача Публічного акціонерного товариства « Страхова компанія « Скайд» позивач позовних вимог не заявляв.

Відповідно до положень ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» сплатило судовий збір у розмірі 922,37 грн., при поданні апеляційної скарги на рішення суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 014,61 грн., що підтверджується , відповідно, платіжним дорученням № 757 від 12.02.2015 року ( а.с.1) та платіжним дорученням № 2235 від 23.03.2017 року ( а.с. 183), позовні вимоги апеляційним судом задоволені в повному обсязі, а тому з відповідача ОСОБА_4 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія « ПСК- Захід» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1936, 98 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 993 ЦК України, Законом України « Про страхування» ст.ст.88, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» Бартосевича Богдана Васильовича задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» до ОСОБА_4 про відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» 92 236,09( дев'яносто дві тисячі двісті тридцять шість ) грн.09 копійок.

Стягунти з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1936,98 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: