У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду від 15 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 15 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: неповнолітньої дочки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, та неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 (сімсот пятдесят) грн. на кожну дитину, до їх повноліття, щомісячно починаючи з 12.04.2016р.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в сумі 500 (пятсот) грн., щомісячно, починаючи з 12.04.2016 року по 20.05.2018 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць - допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1102 грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету України.

Ухвалою Рівненського міського суду від 15 листопада 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у даній справі залишено без задоволення.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що судом першої інстанції не було враховано того, що після вирахування прибуткового податку та інших обовязкових платежів у нього залишиться менше тисячі гривень на прожиття.

Доводив, що судом першої інстанції безпідставно було не взято до уваги те, що він є безробітним, має мінливий нерегулярний дохід та не може забезпечить сплату щомісячно аліментів у розмірі 1500 грн. на двох дітей та 500 грн. на утримання позивача - ОСОБА_2

Звертав увагу, що судом першої інстанції не було дотримано вимог статей ЦПК України, які визначають порядок заочного розгляду справ, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи.

З цих підстав просив заочне рішення Рівненського міського суду від 15 липня 2016 року скасувати частково в частині розміру стягнення аліментів.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов та стягуючи аліменти на утримання дітей і дружини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має на утриманні двох малолітніх дітей, одна дитина інвалід та потребує догляду, тому вона немає можливості одночасно працювати, утримувати себе та здійснювати належний догляд за дітьми.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.04.2009 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 362, і є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис № 980 зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис № 1295, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції.

Згідно медичного висновку № 97 від 15.07.2015 року неповнолітній ОСОБА_6 є інвалід з дитинства, проживає з матірю.

Відповідно до ч. 1ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 своєї Постанови №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Верховною Радою України через прийняття Постанови №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено визнання державою права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти сплати аліментів, однак в апеляційній скарзі зазначив, що не обґрунтованим вважає їх розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, його дохід має нерегулярний та мінливий характер, що не заперечується позивачем ОСОБА_2, а тому у місцевого суду були достатні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. ст.141 та 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини.

На час розгляду справи відповідно до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет на 2016 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становив: з 01 січня до 30 квітня - 1167 грн., з 01 травня до 30 листопада 1228 грн., з 01 грудня - 1355 грн.

На час перегляду справи в апеляційній інстанції відповідно до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет на 2017 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн.

Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків на час вирішення спору на її утримання необхідно було надавати не менше 614 грн., а тепер 697,5 грн., а з відповідача стягнуто по 750 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття і ця сума незначно відрізняється від зазначених вище. З огляду на особливі потреби меншої дитини підстав для зменшення розміру стягнутих сум суд не вбачає.

Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_2 має на утриманні двох малолітніх дітей, одна дитина інвалід, потребує догляду, тому вона немає можливості працювати утримувати себе та дітей і при цьому здійснювати належний догляд за ними.

Відповідач є працездатним, працює неофіційно та має мінливий нерегулярний дохід, що вказує на можливість ним надання допомоги на утримання дружини у визначеному судом першої інстанції розмірі.

В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі непрацездатність батьків відповідача, зокрема досягнення ними пенсійного віку та утримання їх відповідачем.

Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, рівності обов'язку батьків щодо її утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів та часткове визнання відповідачем, який за станом здоровя є працездатним, має фізичну можливість працювати і отримувати матеріальний дохід та фактично його отримує, а також ту обставину, що він має нерегулярний, мінливій дохід, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість прийнятого місцевим судом рішення.

За таких обставин. рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,308,313-315,324,325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 15 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_7