Провадження № 22-ц/773/574/17 Категорія: 27 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Федонюк С. Ю.,

секретар Вергун Т. С.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 міської ради Волинської області до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_6, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 міська рада Волинської області звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (скорочено ПАТ «Брокбізнесбанк»), ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 22 серпня 2007 року між ОСОБА_5 та АБ «Брокбізнесбанк», у зв'язку з тим, що судовими рішеннями встановлено, що законним власником гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 (в тому числі секції № 17) є ОСОБА_3 міська рада Волинської області, а ОСОБА_5 незаконно володів Майном, яке було передано ним в іпотеку ПАТ «Брокбізнесбанк».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2017 року позов задоволено та визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_5 і Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» від 22 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7, вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ПАТ «Брокбізнесбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідач ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала та просила її відхилити.

Інші особи в судове засідання не зявились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін та їх представників, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законним власником нерухомого майна, переданого ОСОБА_5 в іпотеку банку, є ОСОБА_3 міська рада Волинської області.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Волинської області від 23.04.2008 року будівлю гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку визнано обєктом комунальної власності (а.с. 6-13).

Рішенням Господарського суду Волинської області від 24.12.2008 року визнано неправомірними дії арбітражного керуючого ОСОБА_8 щодо включення в ліквідаційну масу ЗАТ «ЛН» секцій 13, 15, 17, 19, 20, 22, 23 в будинку № 1 по вул. Сагайдачного в м. Луцьку та подальший їх продаж (а.с. 14-16).

28.04.2010 року ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення № 58/154 «Про прийняття у міську комунальну власність гуртожитку за адресою: м. Луцьк вул. Сагайдачного, 1» (а.с. 18), а 29.06.2011 року прийнято інше рішення № 11/111 «Про передачу на баланс житлово-комунального підприємства № 7 гуртожитку, що на вул. Сагайдачного, 1» і 02.12.2011 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради прийнято рішення № 854-1 «Про затвердження акту прийняття-передачі гуртожитку на вул. Гетьмана Сагайдачного, 1 у міську комунальну власність», яким затверджено вищезгаданий акт та передано майно на баланс ЖКП № 7 (а.с. 17, 19, 20-21).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 26.10.2016 року, власником секції № 17 по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку значиться ОСОБА_5 (а.с. 27-28).

З тієї ж інформаційної довідки встановлено, що секція № 17 по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку перебуває в іпотеці згідно договору іпотеки, укладеного 22.08.2007 року між ОСОБА_5 і АБ «Брокбізнесбанк», який в подальшому переіменовано на ПАТ «Брокбізнесбанк».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2009 року визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна секції № 17, що знаходиться у гуртожитку будинку № 1 по вул. Сагайдачного в м. Луцьку з прилюдних торгів, видане на імя ОСОБА_9 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7, а рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної нерухомості, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_5

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2013 року задоволено позов прокурора міста ОСОБА_3, поданий в інтересах держави та територіальної громади міста ОСОБА_3 в особі ОСОБА_3 міської ради Волинської області до ОСОБА_5, та витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 секцію № 17 у згаданому будинку (а.с. 24-26).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу.

За ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до змісту ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Згідно ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції, що договір іпотеки, укладений між ОСОБА_5 та АТ «Брокбізнесбанк», відповідно до якого предметом іпотеки є секція № 17, що знаходиться у гуртожитку будинку № 1 по вул. Сагайдачного в м. Луцьку, є таким, що порушує право власності територіальної громади міста ОСОБА_3. Спірне нерухоме майно вибуло з володіння територіальної громади міста ОСОБА_3 не з її волі, що стало підставою для витребування майна в останнього правонабувача ОСОБА_5, а тому наявні підстави для визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 22 серпня 2007 року між ОСОБА_5 та АБ «Брокбізнесбанк».

Покликання в апеляційній скарзі на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2010 року, відповідно до якого стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме двохкімнатної секції № 17 по вул. Сагайдачного, 1, є безпідставним, враховуючи, що іншим рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.06.2013 року, яке набрало законної сили, дане майно було витребуване з володіння ОСОБА_5

Підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення касаційної скарги позивача на зазначене вище рішення суду відповідно до п. 4 ст. 201 ЦПК України у суду першої інстанції не було, а тому твердження про те, що судом у зв'язку з цим порушено норми процесуального права є безпідставним.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм дана правильна правова оцінка. Зазначені доводи не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Також із матеріалів справи убачається, що згідно рахунку № 3228 від 04 травня 2017 року та копії витягу з газети «Волинь-Нова» № 51 від 16 травня 2017 року, Апеляційним судом Волинської області здійснювалась публікація в пресі оголошення про виклик у судове засідання в даній справі відповідача ОСОБА_5 Вартість даного оголошення становить 180 грн.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_5 в дохід держави слід стягнути судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача ОСОБА_5 в сумі 180 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5, село Велика Глуша Любешівського району Волинської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в дохід державного бюджету 180 (сто вісімдесят) гривень витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді