Провадження № 2/761/1719/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міт Бізнес Груп» про стягнення заборгованості за договором та відшкодування збитків завданих порушенням умов договору,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міт Бізнес Груп» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором та відшкодування збитків завданих порушенням умов договору.

Позовні вимоги, з урахуванням додаткових пояснень, обґрунтовані тим, що 29 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1 на купівлю майнових прав на квартиру. Пунктом 1.6 договору передбачено, що позивач зобов'язаний протягом 2-х днів з моменту підписання договору сплатити відповідачу авансовий платіж в розмірі 15000,00 грн., а в подальшому щомісяця перераховувати відповідачу суму в розмірі 10000,00 грн., яка має бути зарахована в рахунок оплати. Строк дії договору визначено до 31.12.2014 року. Позивач виконав свої зобов'язання та сплатив на користь відповідача суми визначені п. 1.6 договору, що підтверджується відповідними квитанціями. Однак, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором порушив відмовившись укладати додаток до договору, в якому повинна бути визначена адреса та характеристики квартири, а також відмовився укладати з позивачем договір купівлі - продажу квартири протягом строку дії вказаного договору. Крім того, 22 грудня 2015 року між сторонами була укладена угода про внесення змін і доповнень до договору № 1 на купівлю майнових прав на квартиру від 29.03.2014 року. Згідно п. 1 угоди сторони встановили новий строк виконання зобов'язань Позивача, вказавши, що додаток №1 до Договору, в якому повинна бути визначена адреса та інші характеристики квартири, а також договір купівлі-продажу квартири повинні бути укладені не пізніше 31.03.2016 року. Пункт 5 угоди передбачає, що у разі не виконання умов пункту 1 додаткової угоди, відповідач повинен сплатити на користь позивача грошові кошти в сумі 105000,00 грн. протягом п'яти днів шляхом перерахування на картковий рахунок Позивача, зазначений в угоді. В строк визначений вказаною угодою відповідач відмовився укладати додаток №1 до договору, в якому повинна бути визначена адреса та інші характеристики квартири, а також відмовився укладати з позивачем договір купівлі-продажу квартири. Для виконання грошових зобов'язань за договором № 1 на купівлю майнових прав на квартиру від 29 березня 2014 року, між позивачем та ОСОБА_3 01.04.2014 року було укладено договір №1 відсоткової позики грошових коштів. Повернення позичених коштів повинно було відбутися після отримання квартири від відповідача, за рахунок коштів від її продажу. Не виконання відповідачем умов договору, позбавило позивача можливості отримати квартиру та повернути позику за рахунок коштів від її продажу. Не повернення позики тягне для позивача витрати по сплаті відсотків позикодавцю в розмірі 148800,00 грн. Вказані витрати по сплаті відсотків викликані порушенням відповідачем умов договору, оскільки при належному виконанні умов договору з боку відповідача, позивач своєчасно повернув би позику та не сплачував вказані відсотки.

Тому позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 105000,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 3150,00 грн., три проценти річних в розмірі 1510,27 грн., збитки в розмірі 147800,00 грн., що разом 258460,27 грн. та сплачені судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи, до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.

Судом було встановлено, що 29 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1 на купівлю майнових прав на квартиру, відповідно п. 1.1. якого сторони домовилися, що відповідач продає майнові права на квартиру, яка знаходиться за будівельною адресою вказаною у Додатку №1, а позивач їх приймає (а.с. 11-14).

Відповідно п. 1.2. Договору, сторони після здачі в експлуатацію новобудови, яка знаходиться за адресою вказаної у додатку № 1 не пізніше одного місяця з дня прийняття будинку в експлуатацію та за умови виконання «покупцем» умов цього Договору, зобов'язуються укласти договір купівлі-продажу квартири, за яким «компанія» продає, а «покупець» купує квартиру в житловому будинку за будівельною адресою вказаної у додатку № 1 на умовах, визначених цим договором. По взаємній згоді сторін строк укладання договору купівлі-продажу квартири може бути перенесений.

Відповідно п. 1.3. договору, термін будівництва та введення будинку в експлуатацію повинен складати 8 місяців з дати укладання цього договору.

Відповідно п. 1.4. договору, сторони домовилися, що продаж зазначеної квартири буде здійснено за ціною 336000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 56 000,00 грн., виходячи із загальної вартості вимірної одиниці - 7000,00 грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири, в т.ч. ПДВ - 1166,67 грн.

Відповідно п. 1.6. договору, договір купівлі-продажу квартири буде укладено, якщо :

протягом 2-х банківських днів після підписання цього договору сплатити шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, або внесення в касу "компанії" авансовий платіж в сумі 15000,00 грн., в т.ч ПДВ - 2500,00 грн., які в подальшому, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, зараховуються в її оплату, в подальшому перераховувати або вносити в касу "покупцем" до 5 числа кожного місяця 10000,00 грн. в т.ч. ПДВ -1666,67 грн., які в подальшому, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, зараховуються в її оплату.

22 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем була укладена угода №1 про внесення змін і доповнень до договору № 1 на купівлю майнових прав №1 від 29.03.2014 року (а.с. 15-16).

Згідно п. 1 угоди, сторони за угодою прийшли до згоди, що термін виконання зобов'язань по підписанню додатку №1 до договору, в якому вказується адреса квартири, її загальна площа, ціна за квадратний метр площі, характеристики та інше, а також термін підписання договору купівлі-продажу квартири за адресою, вказаною у додатку №1 становить включно до 31 березня 2016 року.

Згідно п. 2 угоди, сторони за угодою прийшли до згоди продовжити строк дії договору до 31.03.2016 р. без виконання фінансових вимог від покупця, вказаних в п. 1.6.2.

Згідно п. 5 угоди, сторони за угодою прийшли до згоди якщо п.1, 2, 3 та п. 4 даної угоди не будуть виконані в зазначений термін, то компанія перераховує кошти в розмірі 105000,00 грн. та суму штрафу вказану у додатку № 2 протягом п'яти банківських днів на картковий рахунок покупця НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Як встановлено в судовому засіданні, позивач виконав свої зобов'язання та сплатив на користь відповідача суми визначені п. 1.6 договору, в розмірі 105000,00 грн., що підтверджується наданими квитанціями (а.с. 55-63).

Однак, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором порушив, не уклавши додаток до договору в якому повинна бути визначена адреса та інші характеристики квартири, а також не уклав з позивачем договір купівлі- продажу квартири протягом строку дії вказаного договору, що призвело до відповідальності відповідно п. 5 угоди №1 про внесення змін і доповнень до договору № 1 на купівлю майнових прав №1 від 29.03.2014 року.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині повернення грошових коштів в розмірі 105000,00 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із розрахунку, судом встановлено, сума індексу інфляції за період з 01.04.2016 року по 28.09.2016 року складає: 105000,00 грн. (сума заборгованості) х 1,048 (індекс інфляції) = 5078,55 грн., сума 3% річних за період прострочення з 01.04.2016 року по 28.09.2016 року складає: 105000,00 грн. (сума заборгованості) х 3% (розмір процентів річних) = 1562,05 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню.

Крім того, для виконання грошових зобов'язань за договором № 1 на купівлю майнових прав на квартиру від 29 березня 2014 року, між позивачем та ОСОБА_3 01.04.2014 року було укладено договір №1 відсоткової позики грошових коштів (а.с. 17-18).

Відповідно п. 2 договору, сума позики, рівну загальній сумі, виданої за письмовими заявами позичальника, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 31 грудня 2014 року, позичальник зобов'язується повернути суму позики, яка при перерахунку її у долари США за курсом продажу долару США, встановленого Національним банком України, на дату повернення позики (відповідної частини позики), буде дорівнювати сумі позики (частини позики) в доларах США, зазначеній в розписках про видачу відповідних сум позики за цим договором.

Відповідно п. 8 договору, за користування сумою позики, позичальник зобов'язується виплачувати позикодавцеві відсотки в розмірі 6,0% на місяць. Розрахунок терміну по нарахуванню відсотків за користування сумою позики починається з дати надання позичальникові суми позики і закінчується датою повернення суми позики позикодавцеві.

Відповідно до п. 1 угоди №1 від 30.12.2014 року, угоди №2 від 30.12.2015 року про внесення змін і доповнень до договору №1 відсоткової позики грошових коштів від 01.04.2014 року, сторони встановили строк повернення коштів до 31.03.2016 року (а.с. 19, 20).

Факт отримання позивачем грошових коштів від ОСОБА_3 підтверджується відповідними розписками від 01.04.2014 року, 04.04.2014 року, 23.05.2014 року, 05.06.2014 року, 03.07.2014 року, 15.08.2014 року, 25.09.2014 року, 06.10.2014 року, 31.10.2014 року, 01.12.2014 року (а.с. 21-27, 34-35).

Позивач сплатив ОСОБА_3 грошові кошти в якості виплати відсотків, що підтверджується відповідними розписками від 04.08.2014 року, 04.12.2014 року, 03.04.2015 року, 04.08.2015 року, 04.12.2015 року, 04.04.2016 року, 04.08.2016 року (а.с. 28-33, 36).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Позивач зазначає, що він в результаті порушення відповідачем умов договору, зазнав збитків, пояснивши, що гроші, які були позичені на підставі договору процентної позики, він повинен був повернути після отримання квартири від відповідача, за рахунок коштів від її продажу. Не виконання відповідачем умов договору, позбавило позивача можливості отримати квартиру та повернути позику за рахунок коштів від її продажу, що призвело до сплати відсотків позикодавцю в розмірі 148800,00 грн.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Що стосується позовних вимог про відшкодування збитків в розмірі 148800,00 грн., то дані позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивач на момент підписання угоди №1 про внесення змін і доповнень до договору № 1 на купівлю майнових прав №1 від 29.03.2014 року, за умовами якої було продовжено строк дії договору до 31.03.2016 року, знав про свої зобов'язання за договором №1 відсоткової позики грошових коштів, але свідомо дав згоду на продовження строку, при цьому мав можливість взагалі розірвати договір № 1 на купівлю майнових прав №1 від 29.03.2014 року, повернути сплачені грошові кошти в розмірі 105000,00 грн. та уникнути збитків, крім того, суд звертає увагу, що позивач не зазнав збитків у розумінні ст. 22 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що позивач виконав свої зобов'язання за договором № 1 на купівлю майнових прав №1 від 29.03.2014 року, але відповідач свої зобов'язання за вказаним договором порушив, не уклавши додаток до договору в якому повинна бути визначена адреса та інші характеристики квартири, а також не уклав з позивачем договір купівлі - продажу квартири протягом строку дії вказаного договору, що призвело до відповідальності відповідно п. 5 угоди №1 про внесення змін і доповнень до договору № 1 на купівлю майнових прав №1 від 29.03.2014 року, позивач зазнав збитків у вигляді інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, але які розраховано не у відповідності до норм чинного законодавства, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а також позовні вимоги про відшкодування збитків в розмірі 148800,00 грн., не підлягають задоволенню, оскільки позивач мав можливість уникнути збитків, але свідомо своїм правом не скористався, крім того, збитки про які зазначив позивач, не відносяться до збитків у розумінні ст. 22 ЦК України, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1116,40грн.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 526, 625, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57- 61, 73, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міт Бізнес Груп» про стягнення заборгованості за договором та відшкодування збитків завданих порушенням умов договору - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міт Бізнес Груп» на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 105000,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 5078,55 грн., три проценти річних в розмірі 1562,05 грн., судові витрати в розмірі 1116,40 грн., а всього підлягає стягненню 112757,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя