Справа № 135/91/17
Провадження № 2/135/97/17
РІШЕННЯ
іменем України

07.03.2017 року Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
при секретарі Масняк О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, зазначивши, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . В даний час дитина проживає з матір`ю. 2010 року шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення суду з нього на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. По місцю його роботи було пред`явлено виконавчий лист №2-2639/10, згідно якого проводилися стягнення до 2011 року. Після зміни місця його проживання та роботи вони з відповідачем домовилися про те, що він буде перераховувати аліменти особисто добровільно, після чого відповідачка відкликала виконавчий лист. В січні 2017 року відповідачка повторно надіслала виконавчий лист №2-2639/10 до виконання в бухгалтерію обласного військового комісаріату (де на даний час він проходить службу). Хоча, згідно його заяви, в добровільному порядку, по місцю роботи стягувалися аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн..
Повідомив, що змінився його сімейний стан: він одружився та має нову сім`ю, на його утриманні є ще одна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також на його утриманні перебуває донька дружини. В 2015 році він був мобілізований на службу у Гайсинський військовий комісаріат. Тому вважає недоцільним стягнення аліментів в частині від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), в зв`язку зі зміною його матеріального стану та невідомим терміном закінчення дії контракту. Також просив суд взяти до уваги, те що його син ОСОБА_3 під час літніх канікул перебуває повністю на його утриманні. Станом на 2017 рік прожитковий мінімум на дитину відповідного віку від 6 років до 18 років становить 1689 грн.. Ця сума ділиться порівно на обох батьків. Оскільки обоє з батьків зобов`язані спільно утримувати дитину. Вважає, що стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. буде достатнім для забезпечення сина всім необхідним. Тому звернувся з даним позовом до суду та просив змінити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В судове засідання сторони по справі не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, згідно якої змінив свої позовні вимоги та просив стягувати з нього на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заперечення проти позову, згідно якого в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі. Зазначає, що позивач не підтвердив, що у нього змінився сімейний стан, також не надано позивачем підтверджень розміру його доходів та витрат на іншу сім`ю. Позивач працює та має стабільний, офіційний заробіток, тому аліменти мають стягуватися в процентному відношенні, а не в твердій грошовій сумі. Заперечує також і те, що в літній період син знаходиться на утриманні батька, оскільки протягом трьох літніх місяців дитина знаходиться не лише у нього а й у її та його батьків. А інші дев`ять місяців вона сама утримує сина. Вважає, що встановлений законом прожитковий мінімум дитині має забезпечити один з батьків.
Після зміни позивачем позовних вимог відповідач надіслала суду заяву згідно якої вбачається, що вона проти зміненого позову не заперечує, просить розглядати справу без її участі.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.
Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 192 СУ України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач має постійний дохід, оскільки проходить військову службу за контрактом в Гайсинському районному військовому комісаріаті. Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, зокрема, свідоцтвом про народження дитини, довідкою Гайсинського РВК від 26.01.2017 року.

Оскільки відповідач має постійних дохід, тому стягнення аліментів з нього слід проводити у частці від доходу.

Суд вважає, що виходячи із вимог частини 1 статті 192 СК України, у системному зв`язку положенням ч. 2 статті 182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із позивача підлягає зменшенню, оскільки після винесення рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 змінився його матеріальний та сімейний стан.

Так, судом встановлено, що аліменти з ОСОБА_1 на користь відповідача на сина ОСОБА_3 стягуються відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2010 року в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів.

Після винесення вказаного рішення ОСОБА_1 16.09.2012 року одружився, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 16.09.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в сім`ї позивача народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач також зобов`язаний утримувати та забезпечувати доньку.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд враховує таке.

Суд виходить із того, що аліменти кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Починаючи з 01.12.2016 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1689 грн.

Суд вважає, що 1/6 частина заробітна плата військовослужбовця в званні капітан, мінімальний розмір якої визначено на офіційному сайті Міністерства оборони України, буде складати розмір що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а відтак сплачуючи аліменти у вказаному розмірі позивач сам забезпечуватиме мінімальні необхідні потреби дитини. Проти чого не заперечувала і відповідач.

Крім того суд враховує й ту обставину, яка визнається сторонами, про те, що влітку дитина знаходиться на утриманні позивача, гостює в батьків сторін по справі.

Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що аліменти, які слід стягнути з відповідача на сина, необхідно визначити в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача. Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін, обставини справи і інтереси дитини.

Стягнення з батька зазначеної суми, на думку суду, буде достатньо для утримання сина, враховуючи, також те, що мати дитини також зобов`язана утримувати дитину. Оскільки обоє з батьків зобов`язані спільно утримувати дитину.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 180 184, 185, 192 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України суд ,-
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Змінити розмір аліментів, визначених за рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 09.06.2010 року, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дитину.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с. Калініно Тульчинського району Вінницької області, аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.
Суддя: