АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/589/17 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

секретар судового засідання - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року по справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

15.11.2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 31.10.2013 року та 30.05.2014 року ОСОБА_1 написала заяви для призначення їй одноразової допомоги при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

За результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було складено Акт №17-22/128 від 27.05.2015 року яким встановлено, що ОСОБА_1 виїхала з України 04.04.2013 року і в Україну не поверталася.

Заява від ОСОБА_1 була прийнята 31.10.2013 року та зареєстрована під №430465, а заява від 30.05.2014 року була прийнята та зареєстрована за №49778 - 30.05.2014 року.

Довіреність для здачі документів на призначення допомоги у справі відсутня.

В своєму поясненні щодо прийому документів провідний спеціаліст відділу з прийому громадян ОСОБА_2 вказала, що прийняла документи 31.10.2013 року від ОСОБА_1 згідно оригіналу паспорта та звірила особисто з заявником. Спеціаліст 1-ї категорії відділу з прийому документів ОСОБА_3 в своєму поясненні відмітила, що документи приймалися згідно паспорта і були звірені з особою.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 безпідставно нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - 7290,02 грн, в тому числі за 2013 рік - 2362,82 грн, за 2014 рік - 4927,20 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.02.2017 року в задоволенні позову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради відмовлено, оскільки позивачем не доведено свої вимоги про те, що відповідач безпідставно одержувала державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

В апеляційній скарзі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задоволити його позовні вимоги, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки акту Фінінспекції №17-22/28 від 27.05.2017 року та вимозі Фінінспекції "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією" від 22.06.2015 року №19-17-13-14/869, які наявні в матеріалах справи.

Сторони будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Від представника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Судові повістки про час і місце розгляду справи надіслані ОСОБА_1 повернуто на адресу суду з відміткою - за закінченням терміну зберігання.

Судовим розпорядником здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_1 з метою повідомлення її про час і місце розгляду справи. Згідно складеного ним акта, ОСОБА_1 за адресою проживання не виявлено.

Державна фінансова інспекція в Тернопільській області не забезпечила явку представника в судове засідання.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено доказами свої вимоги про те, що відповідач безпідставно одержувала державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, оскільки висновок суду достатньо вмотивований і грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народилась дочка ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку, осіб №1339 від 11.10.2013 року ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1. З нею за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_4 - дочка та ОСОБА_5 - мати (а.с. 10).

31.10.2013 року та 30.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася в Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення їй державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

На підставі заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги від 31.10.2013 року №430465 і доданої до неї Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 31.10.2013 року та інших документів, рішенням Управління про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 27.11.2013 року ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам з 01.10.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 - 130 гривень щомісячно та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку по доходах з 01.10.2013 року по 30.11.2013 року - 763, 94 гривень, з 01.12.2013 року по 31 .04. 2014 року - 834,94 гривень (а.с. 8-10)

На підставі заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги від 30.05.2014 року №49778 і доданої до неї Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 30.05.2014 року рішенням Управління про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 07.07.2014 року ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 01.05.2014 року по 29.05.2014 року - 130 гривень, з 30.05.2014 року по 30.06.2014 року - 390 гривень та державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку по доходах з 01.05.2014 року по 29.05.2014 року - 582,61 гривень, з 30.05.2014 року по 30.06.2014 року - 1747,83 гривень (а.с. 19- 25).

За результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Державної фінансової інспекції в Тернопільській області було складено Акт № 17-22/128 від 27.05.2015 року в якому зазначено, що згідно особової справи №473037 ОСОБА_1 написала "Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг" для призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (по доходах) 31.10.2013 року та 30.05.2014 року (а.с 29-32).

Згідно інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 04.04.2013 року. Інформація про в"їзд відсутня.

Довіреність для здачі документів на призначення допомоги у справі відсутня.

Під час ревізії для уточнення та одержання пояснення на предмет того, хто фактично здавав документи 31.10.2013 року та 30.05.2014 року для призначення вищезгаданих допомог на адресу ОСОБА_1 24.04.015 року направлено запрошення.

На час завершення ревізії ОСОБА_1 для дачі письмового пояснення не прибула.

Заява про призначення усіх видів соціальної допомоги від ОСОБА_1 була прийнята 31.10.2013 року провідним спеціалістом відділу з прийому громадян ОСОБА_2 та зареєстрована під №430465 від 31.10.2013 року, а заява від 30.05.2014 року була прийнята спеціалістом І-ї категорії відділу з прийому документів ОСОБА_3 та зареєстрована за №49778 від 30.05.2014 року з порушенням п.43 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженої Постановою КМУ №1751 від 27.12.2001р. та п.2 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики №345 від 19.09.2006 року.

В результаті допущеного працівниками порушення, ОСОБА_1 зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (по доходах) в сумі 7290,02 гривень, в тому числі за 2013 рік - 2362,82 гривень, за 2014 рік - 4927, 20 гривень.

На підставі встановлених порушень, Фінінспекцією було направлено Управлінню, обов'язкові вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією" від 22.06.2015 року № 19-17-13-14/869 (а.с. 33-37).

На виконання вимог Фінінспекції, Управлінням, було припинено надання ОСОБА_1 державної соціальної допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

30.06.2015 року Управлінням направлено ОСОБА_1 повідомлення за вих. №2445/13.8 про необхідність повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, однак відповідач добровільно не повернула кошти.

Згідно ст. 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Частиною 2 ст.22 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та п.49 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, закріплено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вказане колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов вірного і обгрунтованого висновку про відмову в задоволення позову, оскільки позивачем не доведено доказами, що виплачені ОСОБА_1 кошти були отримані нею внаслідок зловживань з її боку (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо).

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки Акту Державної фінансової інспекції в Тернопільській області № 17-22/128 від 27.05.2015 року та вимозі "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією" від 22.06.2015 року № 19-17-13-14/869, колегією суддів оцінюються критично, оскільки спростовуються змістом рішення суду першої інстанції.

В матеріалах справи відсутні і в ході розгляду справи в апеляційному порядку не здобуто доказів того, що з боку ОСОБА_1 допущені зловживання (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо).

Працівники Управління соціальної політики Тернопільської міської ради - провідний спеціаліст відділу з прийому громадян ОСОБА_2 в поясненні щодо прийому документів вказала, що прийняла документи 31.10.2013 року від ОСОБА_1 згідно оригіналу паспорта та звірила особисто з заявником. Спеціаліст 1-ї категорії відділу з прийому документів ОСОБА_3 в своєму поясненні відмітила, що документи приймалися згідно паспорта і були звірені з особою.

Враховуючи факт не доведення позивачем вини ОСОБА_1 в отриманні коштів соціальної допомоги, то відповідно відсутні правові підстави для застосування ч.2 ст.22 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та п.49 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" і стягнення з неї виплачених сум соціальної допомоги.

Як вказано в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10.02.2010 року Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вказане, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, що рішення постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 03, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді