Справа № 298/206/17
Номер провадження 2/298/136/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.

при секретарі Коваль А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт..Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на предмет позову служба у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 18 листопада 2010 року у виконкомі Волосянської сільської ради Великоберезнянського району за актовим № 13. Від шлюбу в них народилися двоє дітей: донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначив в позові, що вони з відповідачкою мають різні характери, постійно сперечаються. Кожен з них має свій життєвий шлях. Біля трьох місяців вони не проживають разом і не мають наміру продовжувати проживати. Вони втратили один до одного відчуття довіри, поваги та любові. Спільне господарство не ведеться. Примиритись не бажають. Крім того, позивач просить визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 разом з матір'ю, а доньку ОСОБА_3 разом з ним. На підставі викладеного позивач просить їхній шлюб розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 з ним, а доньку ОСОБА_4 залишити на вихованні на утриманні з відповідачкою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в ньому.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала повністю.

Представник органу опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації Шіпош І.І. в судове засідання також не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, також надала суду висновок служби у справах дітей про визначення місця проживання дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб 18 листопада 2010 року у виконавчому комітеті Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, який на даний час існує лише формально, оскільки сторони не проживають разом.

За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, від шлюбу у подружжя народилися діти: дочка ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з відповідачкою. Відповідно до висновку служби у справах дітей від 09.03.2017 р. №01-09/104 про визначення місця проживання дітей, служба у справах дітей вважає доцільним визначити місце проживання дітей : доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1, донки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_2.

Відповідно до ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визначення його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, на підставі звернення позивача, органом опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації здійснювалася перевірка та розгляд питання про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в ході якої було обстежено житлово-побутові умови батька дітей ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, та ОСОБА_2 (матері дітей) за адресою АДРЕСА_2. В ході обстеження були складені акти обстежень умов проживання родин, які в обох батьків створені хороші.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ( ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім цього, принципами Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір?'ю.

Вирішуючи заявлений позов, суд зазначає про те, що у даній справі як мати, так і батько мають належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку.

Статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

На підставі викладеного, суд вважає що позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 19,112,141,160-161 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на предмет позову служба в справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 13 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою АДРЕСА_1.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча: Лютянська М.С.