АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6262/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д,

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2, на судовий наказ від 10 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И Л А :

Судовим наказом від 10 серпня 2016 року, виданим суддею Голосіївського районного суду м. Києва, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» 15 957,60 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 2 619, 73 - інфляційних втрат, 370,98 грн - три проценти річних та 689 грн - судового збору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу , виданого Голосіївським районним судом м. Києва 10 серпня 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник заявника заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

На підставі ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, зокрема, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно з ч.8 ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Відповідно до п. 9 Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України ). Разом із тим, лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, Голосіївським районним судом м. Києва 10 серпня 2016 року був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» 15 957,60 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 2 619, 73 - інфляційних втрат, 370,98 грн - тори процента річних та 689 грн - судового збору.

При цьому, суд першої інстанції виходив із наданих Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» розрахунків, які підтверджували існування у ОСОБА_1 заборгованості в зазначеному розмірі.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та три процента річних за період з 01.06.2014 року по 30.06.2016 року.

Звертаючись до суду з заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 вказував про наявність спору між сторонами щодо фактичного надання та отримання житлово-комунальних послуг, щодо визначення розміру заборгованості, оскільки його квартира відключена від системи опалення та відсутності документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу.

Дані обставини свідчать про те, що між сторонами існує спір, який повинен бути розглянутий у позовному провадженні з встановленням обставин та ретельним дослідженням доказів, наданих сторонами, оскільки із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає та оспорює свій обов'язок перед заявником.

Відповідно до ч. 1 ст. 309-1 ЦПК України, судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена частиною першою статті 96 цього Кодексу.

З огляду на викладене, судовий підлягає скасуванню з роз'ясненням, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні, з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Керуючись 303, 307, 309-1, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2, задовольнити.

Судовий наказ від 10 серпня 2016 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат, трьох процентів річних та судового збору скасувати та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді