Справа № 202/2793/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого - судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Саргісяна Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_4, про відшкодування збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що 13 жовтня 2015 року в м. Дніпропетровську на вулиці Академіка Образцова - перехресті з вулицею Байкальської відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ПАТ "Укрсоцбанк" автомобіля «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_2, який належить йому на праві власності. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль був пошкоджений. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2016 року встановлена вина ОСОБА_4 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах із ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, складає 332992,98 грн. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування», страхова компанія здійснила виплату йому страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 5 квітня 2016 року вартість автомобіля НОМЕР_2 складає 65000 грн. Отже, завдані йому внаслідок ДТП матеріалі збитки складають 217992,98 грн. (332992,98 - 50000 - 65000). Крім матеріальної шкоди, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у пошкодженні та фізичному знищенні його транспортного засобу. Моральну шкоду оцінює в 15000 грн.

За цих підстав позивач просив стягнути з відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 217992,98 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн., витрати на проведення експертного дослідження автотоварознавця 1500 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» Саргісян Р.І. у судовому засіданні позов не визнав, підтвердив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди винна особа ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПАТ "Укрсоцбанк", але вважав що розмір матеріальної шкоди, який просить стягнути позивач, є завищеним, оскільки фактична ринкова вартість аналогічного автомобіля є меншою за визначену у висновку експерта-автотоварознавця, який наданий позивачем. Крім того, вартість залишків автомобіля в розмірі 65000 грн. згідно з договором купівлі-продажу є договірною та не відповідає їх дійсній вартості. Також вважав, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди повинна нести винна особа, а не ПАТ "Уксоцбанк". Просив у задоволенні позову відмовити.

Треті особи - ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час і місце судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт Дроздов Ю.В. пояснив, що ним проводилося дослідження по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2. Оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, розмір матеріальної шкоди відповідає ринковій вартості автомобіля. Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якщо вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, ринкова вартість такого транспортного засобу не визначається. В такому випадку може бути визначена вартість технічно справних складників та вартість металобрухту складників, які залишилися, для чого необхідно розібрати пошкоджений транспортний засіб. У разі відсутності транспортного засобу, що оцінюється, за вартість утилізації може прийматися ціна продажу аналогічного транспортного засобу в такому самому технічному стані (за наявності таких даних).

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належав автомобіль НОМЕР_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

13 жовтня 2015 року в м. Дніпропетровську на вулиці Академіка Образцова -перехресті з вулицею Байкальською відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ПАТ "Укрсоцбанк" автомобіля «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 а також автомобіля НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2016 року, яка в силу частини 4 статті 61 ЦПК України має преюдиційне значення в цій справі, встановлено вину ОСОБА_4 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укрсоцбанк» і шкода була заподіяна ним у зв'язку з виконанням трудових обов'язків, що відповідачем не заперечується.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована АТ "Страхова компанія "АХА", якою було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 50000 грн.

За частинами 2, 5 статі 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця № 0903/16/16 від 09 березня 2016 року матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП, станом на 13.10.2015 року (дату ДТП) складає 277151 грн. 80 коп., що відповідає його ринковій вартості, оскільки відновлювати даний транспортний засіб економічно недоцільно.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентується ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зазначеною статтею в редакції Закону № 5090-VІ від 05.07.2012 року передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за заподіяння шкоди.

Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням

коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ (пункт 7.17).

Відповідно до п. 7.18 даної Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

При цьому пунктом 7.19 цієї ж Методики передбачено, що у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу від 5 квітня 2016 року належний позивачу транспортний засіб «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_5 був проданий за 65000 грн.

Отже, оскільки на сьогодні пошкоджений в результаті ДТП автомобіль відчужений і визначити ринкову вартість його технічно справних складників та металобрухту складників, які залишилися, неможливо, суд приймає за вартість утилізації транспортного засобу ціну, за яку фактично був проданий пошкоджений автомобіль позивача.

Таким чином, враховуючи, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, суд вважає, що позивачу має бути відшкодована відповідачем різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 162151,80 грн., виходячи з вартості транспортного засобу до ДТП - 277151,80 грн. та вартості залишків транспортного засобу - 65000 грн. (277151,80 - 65000 - 50 000).

Суд не може погодитися з вартістю пошкодженого транспортного засобу в розмірі 332992,98 грн. згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця від 4 березня 2016 року, на яку позивач посилається в своєму позові, оскільки вона розрахована на дату дослідження, що суперечить порядку відшкодування шкоди у разі фізичного знищення транспортного засобу, визначеному ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Також суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача ПАТ «Уксоцбанк» про те, що визначена експертом ринкова вартість автомобіля є завищеною та сума, за яку позивачем проданий пошкоджений транспортний засіб, є договірною ціною і не відповідає його дійсній вартості, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього відповідачем не надано.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід відзначити, що за клопотанням представника відповідача судом призначалася по справі автотоварознавча експертиза, але у зв'язку з тим, що у встановлений строк вартість експертизи ПАТ "Укрсоцбанк" не була оплачена, матеріали справи були повернуті експертною установою без виконання, у зв'язку з чим у відповідності до ч. 2 ст. 86 ЦПК України ухвала про призначення експертизи була судом скасована.

Тому, вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наявних у справі даних та доказів, оскільки кожній стороні була надана об'єктивна можливість подати свої докази.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного:

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральної шкоди, оскільки внаслідок винних дій ОСОБА_4 був пошкоджений та фізично знищений належний йому автомобіль, а тому така шкода на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України має бути відшкодована позивачу ПАТ "Укрсоцбанк".

Доводи представника відповідача, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди має бути покладений на винну особу є необґрунтованими, оскільки шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі № 6-108цс13.

Отже, з урахуванням характеру правопорушення та глибини душевних страждань, завданих позивачу пошкодженням та фізичним знищенням його транспортного засобу, суд вважає, що, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди позивачу необхідно визначити в сумі 8000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн., оскільки ці витрати пов'язані з розглядом справи, суд присуджує стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Крім того, при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2344,93 грн. - в частині вимог майнового характеру та в розмірі 551,20 грн. - в частині вимог немайнового характеру.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1915 грн. 47 коп. (1621,52 + 293,95).

Підстави для стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн. відсутні, оскільки жодних доказів на підтвердження понесення позивачем цих витрат суду не надано.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 162151 (сто шістдесят дві тисячі сто п'ятдесят одна) грн. 80 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000 (вісім тисяч) грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1915 (одна тисяча дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 47 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко