Справа № 6-217/2009
Провадження № 22-ц/779/952/2017
Головуючий у 1 інстанції Попович С.С.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря - Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2009 року по справі за поданням начальника відділу державної виконавчої служби Кульбанського В.М. та старшого державного виконавця Юраш І.І., -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2009 року державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ звернувся до суду з Поданням про обмеження у праві виїзду за межу України ОСОБА_2. Вимоги обґрунтував тим, що на виконанні у ВДВС Івано-Франківського МУЮ перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Івано-Франківської області від 28 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментних платежів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по ? частини від заробітку щомісячно, починаючи з 24 грудня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Борг добровільно не сплачує, примусово виконати рішення суду неможливо. Таким чином, державний виконавець вважає, що слід вжити заходів з метою недопущення виїзду ОСОБА_2 за межі України (а.с. 26).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2009 року тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання ним зобов'язань по сплаті аліментів згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментних платежів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по ? частини від заробітку щомісячно, починаючи з 24 грудня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 42-43).

ОСОБА_2 оскаржив указану ухвалу в апеляційному порядку, оскільки вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що оскаржувана ухвала не мотивована, а саме по собі «ухилення від виконання зобов'язань» не є підставою для звернення державного виконавця з таким поданням. ОСОБА_2 вважає, що особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Крім того, апелянт зазначає, що не знав про наявність відкритого виконавчого провадження, докази надсилання постанови про відкриття провадження чи її отримання в матеріалах справи відсутні. На думку ОСОБА_2, обмеження виїзду за кордон порушує його конституційні права і свободи, які гарантуються Міжнародним пактом про громадські та політичні права і Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Апелянт вважає, що заявником в поданні не доведено ні факту повідомлення боржника про існування виконавчого провадження, ні факту ухилення від виконання зобов'язання, а тому ухвала про задоволення подання підлягає скасуванню.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2009 року про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів. Апелянт пояснив, що не мав роботи, і платив аліменти нерегулярно. Але платив, коли мав гроші і в 2009 і в 2010 роках. Нічого про подання виконавця і ухвалу суду не знав, аж поки не зібрався їхати за кордон на заробітки, щоб погасити борг по аліментах.

Представник ВДВС Івано-Франківського МУЮ в судове засідання не з'явився.

Апеляційний суд вважає необхідним апеляцію задовольнити з огляду на таке.

Згідно матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ? частину заробітку - аліментних платежів щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнення розпочато з 24.12.2007 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22-23).

Постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 05.04.2008 (а.с. 32) відкрито виконавче провадження. 23.06.2009 державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ направлено подання начальнику МВ УМВС для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 (а.с. 28).

Відповідно до Довідки-розрахунку загальна заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.11.2009 становить 9126,52 грн (а.с. 27).

Згідно відповіді Івано-Франківського ОБТІ № 1749 від 16.07.2008 право власності на нерухоме майно в електронному реєстрі за ОСОБА_2 не зареєстровано (а.с. 36).

ОСОБА_2 неодноразово викликали для добровільної сплати боргу по аліментах, що підтверджується копіями викликів-попередження від 29.05.2008, 28.04.2009, 23.05.2008 (а.с. 38).

Норми ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулюють порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначають випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюють порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є ухилення ним від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Задовольняючи подання Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції та тимчасово обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив із того, що боржник, незважаючи на вжиті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню, ухилявся від сплати боргу.

Такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

По-перше, доказів ухилення від виконання зобов'язання - свідомої умисної поведінки боржника - не наведено. Надані апелянтом квитанції свідчать, що він платив кошти у 2009, 2010, 2017 роках. Це спростовує умисел на ухилення.

Наявна в матеріалах справи Постанова від 05.04.2008 про відкриття виконавчого провадження не містить розрахунків аліментних платежів, які належить стягувати з ОСОБА_2, а також відсутні докази надсилання та отримання вказаної постанови боржником.

Окрім того, в матеріалах справи відсутня інформація з приводу того, що державними виконавцями вжито всіх дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», спрямованих на погашення боргу.

По-друге, приписами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права визначає право кожної людини покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об'єктом посягань ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

По-третє, ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду подано копії квитанції, з яких вбачається, що ним здійснювалися виплати зі сплати боргу по аліментах. Вказане свідчить, що боржник не ухиляється від виконання судового рішення, а обмеження його у праві виїзду за кодон порушує його конституційні права та позбавляє можливості заробити необхідні кошти для погашення суми боргу за аліментами.

За таких обставин, враховуючи приписи ст. ст. 60, 303 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2009 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Кульбанського В.М. та старшого державного виконавця Юраш І.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Я.Д. Горблянський

В.А. Девляшевський