Єдиний унікальний номер 235/138/17 Номер провадження 22-ц/775/550/2017
Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Груіцька Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Груіцької Л.О.,

суддів: Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.,

секретар Чуряєв В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Бахмут апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Покровськ Донецької області про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_3 померлий ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 1994-го року по 2009 рік працював гірником очисною забою ДП «ВК «Краснолиманська». Тривала праця в шкідливих умовах викликала у її чоловіка професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології другої стадії, помірний перебіг, фаза згасаючого загострення. Емфізема легенів. Легенева недостатність другого ступеня. За результатами проведення розслідування хронічного професійного захворювання був складений акт за формою А-4. Висновком МСЕК від 05.11.2009р. у її чоловіка вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності, а висновком МСЕК від 30.07.2015 року - 80% втрати професійної працездатності. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер.

Обласною профпатологічною МСЕК було встановлено причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням з 14.04.2016р.

Унаслідок смерті чоловіка, позивачка просила відшкодувати завдану їй моральну шкоду у сумі 250000 грн. за суттєві незворотні негативні зміни, які відбулися у її особистому житті.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 гривень, вирішено питання про судові витрати.В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» подало апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, не повно з'ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення спору. Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції :

- не звернув уваги на те, що у справі відсутні будь- які докази протиправних дій відповідача, що вчинили втрату працездатності;

- - суд у своєму рішенні не вказав в чому проявилася моральна шкода на яку вказує позивачка, суд не прийняв з цих підстав пояснення представника відповідача;

- -суд також при розгляді справи не звернув уваги на заперечення відповідача у частині того, що причинно-наслідковий зв'язок має бути встановлений не між профзахворюванням та смертю потерпілого, а між протиправною поведінкою відповідача та психологічним станом позивача;

- - апелянт не згоден з розміром моральної шкоди, оскільки ні позивачка ні суд першої інстанції цю шкоду не обґрунтував, в матеріалах справи відсутні будь- які докази перенесених позивачем моральних страждань та спричинення у зв'язку з цим йому моральної шкоди;

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 та третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Покровськ Донецької області у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду спрви були повідомлені належним чином, про що свідчать телефонограми на а.с. 71-71, зареєстровані в Журналі телефонограм за №№1017,1018, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі ( а.с.74-79).

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 працював на підприємствах вугільної промисловості на гірничих посадах з 1970 року по 2009 рік, в тому числі й на ДП «ВК «Краснолиманська» в якості гірничого робочого очисного вибою підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті з 6 жовтня 1994 року по 17 листопада 2009 року, звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуємої роботі за станом здоров'я.

Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 жовтня 2009 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Красноармійська 29 жовтня 2009 року, професійне захворювання у ОСОБА_3 - хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, помірна течія, фаза затихаючого загострення. Емфізема легенів. Легенева недостатність другого ступеня - виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи у шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил, протягом 78% часу зміни.

За висновком МСЕК від 5 листопада 2009 року ОСОБА_3 вперше встановлено втрату професійної працездатності та 3 групу інвалідності, а висновком МСЕК від 3 серпня 2015 року - 80% втрати професійної працездатності та 2 групу інвалідності безстроково у зв'язку з професійним захворюванням. На протязі 1998-2016 років ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з приводу професійного захворювання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області був складений відповідний актовий запис № 158.

Згідно висновку обласної профпатологічної МСЕК від 27 квітня 2016 року № 380 причинний зв'язок смерті ОСОБА_3 з професійним захворюванням установлений.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачка є дружиною померлого ОСОБА_3Причиною смерті останнього є професійне захворювання, яке він отримав, працюючи у відповідача. Моральна шкода, яка вчинена їй смертю чоловіка підлягає стягненню з роботодавця її померлого чоловіка, а саме з відповідача. Розглядаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з принципів розумності та справедливості, врахував фактичні обставини справи, глибину, характер і тривалість страждань, ступінь вини відповідача.

Такі висновки суду є правильними.

За змістом ст.1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути компенсована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода,завдана смертю фізичної особи, компенсується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно зі стст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про компенсацію моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи.

Отже, право членам сім'ї померлого на компенсацію моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненої професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо компенсації моральної шкоди членам сім'ї померлого виникають лише після його смерті та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Апеляційним судом встановлено, що позивачка є жінкою померлого ОСОБА_3, який за життя працював на підприємствах вугільної промисловості на гірничих посадах з 1970 року по 2009 рік, в тому числі й на ДП «ВК «Краснолиманська» в якості гірничого робочого очисного вибою підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті з 6 жовтня 1994 року по 17 листопада 2009 року.

Під час роботи на шахті чоловік позивачки захворів на хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, помірна течія, фаза затихаючого загострення. Емфізема легенів. Легенева недостатність другого ступеня - виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи у шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил, протягом 78% часу зміни.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.Згідно висновку обласної профпатологічної МСЕК від 27 квітня 2016 року № 380 встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_3.з його професійним захворюванням.

З цих підстав, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка має право на компенсацію моральної шкоди від відповідача, у зв'язку зі смерю її чоловіка.

Відповідно до ст.23 ЦК особа має право на компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка обґрунтовуючи моральну шкоду вказувала на те, що після смерті чоловіка вона отримала моральні та душевні страждання у зв'язку з утратою близької їй людини, зазнала емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває до теперішнього часу і не може відновити свою душевну рівновагу.

Вирішуючи питання про суму моральної шкоди, суд першої інстанції керувався тим, що позивачка зазнала душевних страждань у зв'язку зі смертю чоловіка та розраховуючи розмір моральної шкоди виходив з принципів розумності та справедливості, суд врахував фактичні обставини справи, глибину, характер і тривалість страждань, ступінь вини відповідача.

Такі висновки суду є законними і обґрунтованими, з цих підстав апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта у частині незгоди із сумою моральної шкоди, оскільки на думку відповідача в матеріалах справи відсутні будь- які докази перенесених позивачем моральних страждань та спричинення у зв'язку з цим йому моральної шкоди, з наступного.

Померлий ОСОБА_3 є чоловіком позивачки. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню; позивачка позбавлена можливості матеріальної та моральної підтримки чоловіка у подальшому своєму житті та старості; відновити попередній стан життя позивачки неможливо,тому із засад розумності та справедливості, апеляційний суд вважає, що сума млральної шкоди, яку стягнув суд з відповідача є обґрунтованою та справедливою.

Не ґрунтуються на законі й доводи апеляційної скарги у частині того, що причинно-наслідковий зв'язок має бути встановлений не між профзахворюванням та смертю потерпілого, а між протиправною поведінкою відповідача та психологічним станом позивача, оскільки право члена сім'ї померлого на компенсацію моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненої професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням.

Колегія суддів не бере до уваги в обґрунтування апеляційної скарги доводи відповідача у частині того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у справі відсутні будь які докази протиправних дій відповідача, що вчинили втрату працездатності. Суд не прийняв з цих підстав пояснення представника відповідача оскільки у відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.О.Груіцька

Судді: А.В.Гапонов

Л.П. Никифоряк