Провадження № 2/522/2412/17
14 березня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач 13.12.2016 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а ОСОБА_2 та зобовязався повернути гроші у строк до 15.11.2015 року.
Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву згідно якої просив суд розглядати справу за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив.
Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а ОСОБА_2 на 6 місяців, зобовязався повернути гроші у строк до 15.11.2015 року та повернути кошти у сумі 1200 доларів США. Проте грошові кошти ОСОБА_2 не повернув.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, грошовим зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
На момент розгляду справи доказів погашення боргу у суду не має.
Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 551,21 гривень, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с. 1).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати позивача у розмірі 551,21 гривень.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, ч.4 ст. 169, 197, 209, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 509 ,526, 610, 611, 612, 625, 1046, 1047 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдеят одна) гривня 21 копійка.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

14.03.2017