справа № 156/496/16-ц
провадження №2/165/77/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

Головуючого Ференс Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, -

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП.

Вимоги мотивують тим, що 07 травня 2013 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Фіат Скудо», номерний знак НОМЕР_1, на підставі тимчасових реєстраційних талонів, виданих Нововолинським МРЕВ 24.10.2006 року та довіреності власника ОСОБА_7, припаркувала транспортний засіб з правої сторони проїжджої частини по вул. Грушевського в смт. Іваничі Волинської області. Близько 09 год., відповідач ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Хюндай», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Грушевського в смт. Іваничі, не вибрала безпечної швидкості руху та допустила зіткнення з автомобілем «Фіат-Скудо», номерний знак НОМЕР_3, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 20.05.2013 року, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Хюндай» ОСОБА_6 була застрахована у ПрАТ «СК Нова», згідно полісу №АВ13313193 від 07.09.2012 року, з визначенням франшизи в розмірі 1000 грн. Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ «СК Нова» про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в строки передбачені законом. ПАТ «СК Нова» виплатила позивачу ОСОБА_1 30.09.2013 відшкодування шкоди у розмірі 500,91 грн.

Вважаючи такий розмір відшкодування недостатнім, позивач ОСОБА_1 самостійно звернувся до експерта автотоварознавця ОСОБА_8 з приводу проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Фіат Скудо, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, від 15.11.2013, вартість матеріального збитку завданого власнику даного транспортного засобу на момент проведення дослідження становить 5939,24 грн. Позивачі вказують, що 17.03.2016 року вони повторно звернулися з заявою до ПАТ «СК Нова» про відшкодування шкоди в розмірі, визначеному автотоварознавцем ОСОБА_8, проте відповіді не отримали. Зазначають, що дослідженням експерта від 15.11.2013 року зафіксовані скриті пошкодження радіатора водяного охолодження, що призвело до його заміни з необхідністю придбанням тосолу. Просили стягнути з відповідача на їх користь відшкодування шкоди в розмірі 4438,33 грн., 1000 грн. франшизи, витрати по придбанню та заміні радіатора і тосолу, судові витрати по справі.

03.08.2016 року позивачі подали до суду уточнену позовну заяву, просять стягнути з відповідача шкоду, відповідно до висновку додаткового експертного авто-товарознавчого дослідження від 01.08.2016 року в розмірі 15776,20 грн., із розрахунку (16277,11 грн. - 500,91 грн. - страхове відшкодування), вартість послуг експерта в розмірі 1250 грн., 1000 грн. франшизи, сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. та додаткові витрати в сумі 1080,61 грн.,, згідно поданих товарних чеків.

16.12.2016 року в остаточній редакції позовної заяви позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь 15776,20 грн. відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, внаслідок ДТП, яка мала місце 07.05.2013, 1250 грн. витрат на оплату послуг спеціаліста автотоварознавця, 2031,83 грн. судових витрат та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000, 00 грн.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, та їх представник ОСОБА_3, позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові в редакції від 16.12.2016 року.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги не визнали, пояснивши, що завдана дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 07.05.2013 року з вини відповідача, повністю відшкодована страховою компанією «Нова», в якій застрахована відповідальність ОСОБА_10 перед третіми особами. Вказують що відповідачами суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження визначеного в уточненій позовній заяві від 16.12.2016 розміру шкоди, оскільки висновок експертного автотоварознавчого дослідження, в силу ч.2 ст. 57 ЦПК України, не можна вважати таким. Крім того зазначають, що позивачами не доведено причинно-наслідкового звязку між пошкодженнями транспортного засобу, що описані у висновку експерта авто товарознавця від 01.08.2016 та технічними пошкодженнями, що зафіксовані на автомобілі марки «Фіат Скудо», номерний знак НОМЕР_1, відразу ж після ДТП.(а.с.22) Крім того, вказують на ту обставину, що автомобіль до проведення експертного дослідження 01.08.2016 року експлуатувався протягом двох років після ДТП, яка мала місце 07.05.2013, за цей період його пробіг склав близько 20000 км, тому правових підстав для задоволення вимог не вбачають і вважають, що здійснена ПрАТ «СК Нова» позивачам 30.09.2013 виплата страхового відшкодування в розмірі 500,91 грн., в повній мірі покриває завдану їм внаслідок ДТП, майнову шкоду

В судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_8 розяснюючи свої висновки авто товарознавчих досліджень від 15.11.2013 та від 01.08.2016, пояснив, що експертні дослідження транспортного засобу проводилися ним за зверненням ОСОБА_1 з метою визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Фіат Скудо станом на 15.11.2013 року а пізніше станом на 01.08.20916 року. Розяснив, що у своєму висновку від 15.11.2013 не вказував про пошкодження водяного радіатора, хоча на фото таблицях , що є додатком до вказаного дослідження, зокрема на фото під №16 зафіксував вигляд незначного пошкодження водяного радіатора автомобіля позивачів. В описовій та заключній частині дослідження про вказані пошкодження не згадував. Коли влітку 2016 року до нього знову звернувся ОСОБА_1 з проханням провести автотоварознавче дослідження, то він оглянув наданий йому вже демонтований з автомобіля пошкоджений водяний радіатор і з врахуванням його заміни, яка була здійснена ОСОБА_1, проведеним органолептичним обстеженням пошкодженого складника автомобіля, визначив його пошкодження, та відповідні методи його ремонтного усунення, які, виходячи з відомих обставин, приймаються такими, що є наслідком ДТП. Розяснив, що відомі обставини, це ті, які описані у його висновку дослідження від 15.11.2013. Пояснив, що не мав необхідності враховувати довідку ВДАІ Іваничівського РВ від 13.05.2013 № 763, оскільки у нього наявні матеріали дослідження від 15.11.2013 року, яке він брав до уваги при проведенні авто товарознавчого дослідження 01.08.2016 року. Наголосив що до його компетенції не входить встановлення причинного наслідкового звязку між наявними зовнішніми видимими ушкодженнями транспортного засобу та скритими пошкодженнями транспортного засобу, оскільки це компетенція експертів авто техніків. При проведенні експертного дослідження 01.08.2016 року ним було враховано пошкодження радіатора, які зафіксовані на фото до висновку від 15.11.2013 і зазначив, що лише зі слів клієнта позивача ОСОБА_1 йому було відомо, що стан автомобіля не змінився за час від моменту ДТП 07.05.2013 та до проведення дослідження 01.08.2016. Встановити причину пошкодження радіатора водяного охолодження, та встановити причинно-наслідковий звязок вказаного пошкодження і ДТП , яка мала місце 07.05.2013, входить до компетенції експертів-автотехніків, а він лише визначив матеріального збитку на момент проведення дослідження, тобто станом на 01.08.2016.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, розяснення спеціаліста, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Транспортний засіб - легковий автомобіль Фіат Скудо, державний реєстрацій номер НОМЕР_4, належить на праві власності ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу а.с. 18.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 користуються транспортним засобом марки Фіат Скудо, державний реєстрацій номер НОМЕР_4, на підставі тимчасових реєстраційних талонів, виданих Нововолинським МРЕВ 24.10.2006 року (а.с. 20,21) та довіреності від 27.10.2006 року власника ОСОБА_7 (а.с.19).

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 386,395,396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Відповідно до довідки ВДАІ Іваничівського РВ УМВС України у Волинській області (а.с.22), 07 травня 2013 року автомобіль Фіат Скудо, державний реєстраційний номер АС 1826АН, внаслідок дорожньо-транспортної експертизи отримав механічні пошкодження, а саме: деформований передній номерний знак, тріснута передня решітка та бампер з лівої сторони.

Як вбачається з постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 20.05.2013 року (а.с.23), якою ОСОБА_6 визнано винною у правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, 07.05.2013 року біля 09 год., керуючи автомобілем «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 в смт. Іваничі по вул. Грушевського, при паркуванні остання не вибрала безпечної швидкості руху та допустила зіткнення з автомобілем марки «Фіат Скудо», державний реєстраційний номер НОМЕР_1., в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином суд приймає, як доведений факт того, що 07.05.2013 року з вини ОСОБА_6 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль, що перебуває в користуванні позивачів.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав договору оренди, довіреності тощо.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована за полісом №АВ/3313193 (а.с. 24) у ПрАТ «СК «Уніка», який діяв з 07.09.2012 року по 06.09.2013 року включно., у якому встановлено розмір франшизи 1000 грн.

Відповідно до пунктів 9.2, 9.4, ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ст. 12 цього Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

30 вересня 2013 року ПрАТ «СК Нова» виплатила страхове відшкодування позивачу ОСОБА_1 в розмірі 500,91 грн., що підтверджується копією виписки з рахунків. (а.с.25).

Всупереч ст. 60 ЦПК України, позивачами не надано суду доказів на підтвердження визначеного експертом ПрАТ «СК Нова» розміру завданої шкоди транспортному засобу внаслідок ДТП в сумі 500,91 грн., разом з тим не подано суду підтверджуючих даних про неможливість отримання таких доказів самостійно, з метою їх витребування судом.

Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Всупереч зазначеним вимогам Цивільного процесуального кодексу України, позивачі та їх представник не подали суду належних доказів, які б підтверджували підставність та правомірність заявлених вимог, як і не спростували заперечень відповідача на позов.

Позивачем, як доказ підтвердження розміру завданої йому пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди надано суду висновок №0068 експертного авто-товарознавчого дослідження від 15.11.2013 року, в якому вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Фіат Скудо, державний номерний знак НОМЕР_3, на момент проведення дослідження вказана в розмірі 5939,24 грн., виходячи з слідуючих пошкоджень автомобіля: руйновані номерний знак, передній бампер, решітка радіатора, відсутня передня емблема, руйнований корпус правої фари, перекіс пройми капота, деформація передньої обліцовки, ближнє світло передньої фари лівої та звуковий сигнал не працювали, та №0032 додаткового експертного авто-товарознавчого дослідження від 01.08.2016 року (а.с. 34-44, 61-72), яким визначено вартість матеріального збитку на момент проведення дослідження 01.08.2016 в розмірі 16277,11 грн., з врахуванням заміни радіатора водяного охолодження. Зазначені дослідження проведені експертом товарознавцем ОСОБА_8, що має кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто-товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2. - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу (а.с. 45,46).

Для настання відповідальності за завдання матеріальної шкоди, необхідною є наявність протиправності дій, вини особи та причинно-наслідкового зв'язку між діями особи та завданою шкодою.

Така позиція закріплена і в п.2 постанови ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року.

Саме позивач зобовязаний довести і надати суду належні та допустимі докази на підтвердження завдання шкоди, вини відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, причинного зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали, а також на підтвердження розміру матеріальної шкоди.

Наданими суду стороною позивача на підтвердження позовних вимог висновками експертних досліджень не можливо встановлено чи скриті пошкодження радіатора водяного охолодження є безпосереднім наслідком ДТП, чи були вони спричинені до або вже після ДТП, в тому числі в процесі тривалої експлуатації транспортного засобу позивачами, оскільки додаткове експертне авто-товарознавче дослідження, на яке покликаються позивач, як на підтвердження ціни позову, складене 01.08.2016 року, тобто через більше як три роки після скоєння відповідачем ДТП.

В період часу з 07.05.2013 року по 01.08.2016 року даний автомобіль експлуатувався, його пробіг за вказаний період становив близько 20000 км, що не заперечили в судовому засіданні позивачі.

Враховуючи наведене, на думку суду, розмір майнової шкоди, яку визначили позивачі до стягнення з відповідача на відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталася 07.05.2013 з вини ОСОБА_6, є безпідставною і необґрунтованою, а надані позивачами на її підтвердження докази, суд не може вважати належними і допустимими.

Посилання позивачів на висновок №0068 експертного авто-товарознавчого дослідження від 15.11.2013 року та №0032 додаткового експертного авто-товарознавчого дослідження від 01.08.2016 року суд до уваги не бере, оскільки дані дослідження не є висновком експертизи, який може вважатися доказом в силу ст. 66 ЦПК України.

Також позивачами не надано суду доказів на спростування тверджень відповідача про те, що всі технічні пошкодження транспортного засобу Фіат Скудо зафіксовані у довідці ВДАІ Іваничіського РВ від 13.05.2013 за № 763 (а.с.22), яка видана позивачу ОСОБА_2

Судом, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, неодноразово було розяснено позивачам та їх представнику в суді, їх право заявити клопотання про призначення у справі судової авто товарознавчої, трасо логічної експертизи, оскільки відповідно до ст. 57 ЦПК України експертне дослідження не є допустимим доказом, та лише висновок експерта, як докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на запитання, задані судом, може надати факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак клопотань про призначення судової авто товарознавчої, автотехнгічної, трасологічної експертизи, незважаючи на заперечення відповідачем розміру шкоди та відсутності доказів на підтвердження обставин, щодо пошкодження водяного радіатора саме внаслідок ДТП, позивачі не заявляли і переконані, що надані ними докази є достатніми для задоволення вимог.

Проаналізувавши надані сторонами і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи наведені вище норми матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Враховуючи норми статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України, суд стягує з кожного позивача на користь відповідача по 750 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с.93-98).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 66, 88, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 22, 23, 1666 Цивільного кодексу України, - суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 по 750 (сімсот п'ятдесят) гривень витрат на правову допомогу з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук