Справа № 367/7714/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1687/17 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 47 16.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна ,-

встановила:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна.

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, та перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2015 року

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, та перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2015 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням вимог процесуального закону.

Задовольняючи заяву забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами по справі виник спір зокрема і стосовно права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право власності зареєстровано за відповідачем по справі.

Таким чином на думку колегії суддів у разі відчуження відповідачем ОСОБА_2 вказаної квартири існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги, що вжиті судом заходи не є обґрунтованими та є такими, що вжиті з порушенням процесуального закону, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом вжито заходи забезпечення позову відповідно до вимог ст. 152 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про незастосування судом ч.4 ст. 153 ЦПК України, оскільки забезпечення вимог заставою є правом, а не імперативним обов'язком суду.

За таких обставин, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, і підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: