Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/124/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Новоселицької сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Новоселиця Виноградівського району помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.12.2015 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт, складений і посвідчений секретарем виконавчим комітетом Новоселицької сілької ради від 29.05.2015 року за реєстраційним номером №27, згідно даного заповіту заповідач ОСОБА_2 зробив заповітне розпорядження на користь позивачки ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно : житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 в якому проживав спадкодавець до моменту смерті.

Позивачкою було подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу Юска Н.М. , і 20.04.2016 року було відкрито спадкову справу, з реєстрацією в спадковому реєстрі, за №58880587.

В ході збору документів необхідних для оформлення спадщини вияснилось, згідно довідки с/р за №02-10/8 від 11.01.2016 р., що спадковий будинок рахується за бабою (матірю спадкодавцяОСОБА_2.) - ОСОБА_4, яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_2 до нотаріуса не звертався і свідоцтво про прийняття спадщини не отримував, але у звязку з тим, що постійно проживав в спадковому будинку АДРЕСА_1 будучи єдиним спадкоємцем згідно заповіту від 18.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №232 від 18.07.2008 року, тому рахувався таким, що прийняв спадщину, але документально спадщину не оформив у звязку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Виходячи з вищенаведених підстав, приватним нотаріусом позивачці ОСОБА_1,не було видано свідоцтво про право власності на майно, із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок оформлені на ОСОБА_2, тому позивачка змушена звернутися до суду, що підтверджується листом нотаріуса за №123/-2-14 від 04.05.201 року та листом за №358/02-14 від 20.10.2016 року.

Згідно з довідкою №1032 від 16 грудня 2016 року, виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на грудень 2016 року становить 65437 (шістдесят пять тисяч чотириста тридцять сім грн.). Загальна площа житлового будинку - 59,9 кв.м., в тому числі житлова -40,3 кв.м.. Житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 згідно довідки, виданої виконкомом Новоселицької сільської ради від 14.11.2016 р. за №709.

Позивачка, як спадкоємець за законом, не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору, із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, тому змушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач- представник Новоселицької сільської ради про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Новоселиця Виноградівського району помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.12.2015 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт, складений і посвідчений секретарем виконавчим комітетом Новоселицької сілької ради від 29.05.2015 року за реєстраційним номером №27, згідно даного заповіту, заповідач ОСОБА_2 зробив заповітне розпорядження на користь позивачки ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно : житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 в якому проживав спадкодавець до моменту смерті.

Відповідно до ст..1217 ЦК України, - «Спадкування здійснюється за заповітом або за законом».

Ч.1 ст.1222 ЦК України визначено, що - «Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що - «Заповітом є особисто розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті».

Відповідно до ст..1235 ЦК України - «Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин».

Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має на підставі ст. 1269 подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачкою було подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу Юска Н.М., і 20.04.2016 року було відкрито спадкову справу, з реєстрацією в спадковому реєстрі, за №58880587.

В ході збору документів необхідних для оформлення спадщини вияснилось, згідно довідки с/р за №02-10/8 від 11.01.2016 р., що спадковий будинок рахується за бабою (матірю спадкодавцяОСОБА_2.) - ОСОБА_4, яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_2 до нотаріуса не звертався і свідоцтво про прийняття спадщини не отримував, але у звязку з тим, що постійно проживав в спадковому будинку АДРЕСА_1 будучи єдиним спадкоємцем згідно заповіту від 18.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №232 від 18.07.2008 року, тому рахувався таким, що прийняв спадщину, але документально спадщину не оформив у звязку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно статті 1276 (Перехід права на прийняття спадщини), - «1. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців».

Виходячи з вищенаведених підстав, приватним нотаріусом позивачці ОСОБА_1,не було видано свідоцтво про право власності на майно, із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок оформлені на ОСОБА_2, тому позивачка змушена звернутися до суду, що підтверджується листом нотаріуса за №123/-2-14 від 04.05.201 року та листом за №358/02-14 від 20.10.2016 року.

Згідно з довідкою №1032 від 16 грудня 2016 року, виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на грудень 2016 року становить 65437 (шістдесят пять тисяч чотириста тридцять сім грн.). Загальна площа житлового будинку - 59,9 кв.м., в тому числі житлова -40,3 кв.м.. Житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 згідно довідки, виданої виконкомом Новоселицької сільської ради від 14.11.2016 р. за №709.

Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок від 13.12.2016 року - «Характеристика будівель і споруд…Літера - А.,Найменування -Жилий Будинок, Рік побудови -1956» будівлі під літерами Б,В,Г,Д відповідно «літня кухня, сарай, корівник, вбиральна», рік побудови - 1970».

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли до набрання ними чинності.

Так, Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР було встановлено, що у випадку відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, бюро технічної інвентаризації при наявності по господарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідні для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п.10,20).

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком, а згідно п.п.10 п.27 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець за законом, не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору, із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, тому змушена звернутися до суду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_2 (ІПН - НОМЕР_1), право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 із загальною площею житлового будинку - 59,9 кв.м., в тому числі житловою - 40,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта