АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/554/2017 Єдиний унікальний номер справи: 667/925/16-ц
Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Доповідач Приходько Л.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року у справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та усунення від спадкування,

в с т а н о в и л а :

16 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. 12 лютого 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. для оформлення спадщини за заповітом від 21 липня 2015 року, складеного спадкодавцем на її користь. Нотаріусом було повідомлено, що нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини і додатковий строк може бути наданий лише за рішенням суду, а спадкову справу щодо майна померлого відкрито приватним нотаріусом ОСОБА_8 Вважає що нею пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, посилаючись на те, що внаслідок юридичної необізнаності та тяжкого психічного стану після смерті спадкодавця, вона невірно зрозуміла роз'яснення нотаріуса та вважала, що спадкова справа за її зверненням заведена і через шість місяців їй потрібно прийти для оформлення спадщини, яку вона фактично прийняла, проживаючи поряд з покійним.

Обґрунтовуючи вимоги щодо усунення ОСОБА_4 від права на спадкування ОСОБА_3 зазначила, що спадкодавець тривалий час хворів, потребував догляду та допомоги, соціальний працівник звертався до відповідача та повідомляв їй про тяжке захворювання брата та необхідність його лікування та догляду за ним, проте остання відмовилася надавати таку допомогу через особисті стосунки з братом.

Остаточно просила суд визначити додатковий строк для прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, терміном на один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили та усунути ОСОБА_4, яка є сестрою спадкодавця, від спадкування за законом після смерті ОСОБА_6.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року, з урахуванням ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 зазначили, що на їх думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Третя особа, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 07 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №627, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, 1940 року народження (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_6відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартира АДРЕСА_1. З картки прописки спадкодавця вбачається, що інших осіб з ним зареєстровано за вказаною адресою не було (а.с.131).

Згідно заповіту, складеного ОСОБА_6 21 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В., на випадок смерті ОСОБА_6 належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_3 (а.с.120).

Спадкодавець спадкоємців першої черги за законом не мав.

ОСОБА_4, будучи рідною сестрою ОСОБА_6 (а.с.68, 69, 281) є, відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України, спадкоємцем за законом другої черги. Інші спадкоємці за законом відсутні.

На підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 15 січня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 заведена спадкова справа, яку зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №1/2016 (а.с.65,72).

ОСОБА_3, будучи спадкоємцем за заповітом, у встановлені законом строки, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса не звернулась.

На час відкриття спадщини позивачка із спадкодавцем постійно не проживала, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1, зазначена обставина підтверджується як поясненнями позивача, так і записами у її паспорті щодо місця реєстрації.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємці за заповітом чи за законом мають право прийняти або не прийняти спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1268,1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, встановив, що причини, на які ОСОБА_3 посилалася як на підставу для визначення їй додаткового строку, а саме юридична необізнаність, а також тяжкий психічний стан після смерті спадкодавця - не можуть бути визнані поважними, а тому дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апелянта про те, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є об'єктивними, оскільки вона отримала від нотаріуса документ в якому зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена у встановлений законом строк після її звернення до нотаріуса не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. від 21.03.2015 за №47/01-16 та пояснень свідка Козоріз Р.В., допитаного апеляційним судом, 11 серпня 2015 року до нього звернулася ОСОБА_3 з приводу подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 Оскільки, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5, заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі, спадкова справа заводиться також за місцем відкриття спадщини, яким є останнє місце проживання спадкодавця, а ОСОБА_3 звертаючись до нього не надала документів, які б підтверджували місце відкриття спадщини, їй було роз'яснено необхідність надання документу про останнє місце проживання спадкодавця і з цією метою виготовлений відповідний запит, який ОСОБА_3 отримала на руки. Одночасно заявниці було роз'яснено вимоги ст. 1270 ЦК України, про необхідність вчинення цих дій у шестимісячний строк. Однак ОСОБА_3 звернулась до нього лише через тиждень після спливу встановленого законом шестимісячного строку із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в наслідок чого, а також у зв'язку із заведенням спадкової справи після смерті ОСОБА_6 іншим нотаріусом, їй було відмовлено.

Зазначене свідчить, що у ОСОБА_3 не було об'єктивних перешкод для подання заяви. Натомість нотаріусом, до якого вона зверталася з приводу подачі заяви про прийняття спадщини було роз'яснено їй вимоги ст. 1270 ЦК України, та для сприяння у отриманні необхідних документів для прийняття спадщини, їй на руки було видано запит до відповідного органу для отримання спадкоємцем довідки про місце проживання спадкодавця. Не прийняття спадкоємцем спадщини через юридичну необізнаність та неправильне сприйняття роз'яснень наданих нотаріусом не може вважатися об'єктивними, непереборними чи істотними труднощами для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Будь-яких доказів, на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, на підтвердження своїх доводів, що після смерті спадкодавця вона протягом всього строку на прийняття спадщини перебувала у тяжкому психологічному стані, який позбавляв її можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини, позивачем суду не надано, а судом такі обставини не встановлені.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав, визначених законом для усунення відповідача, ОСОБА_4, яка є рідною сестрою спадкодавця, від спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами настання вище наведених обставин, зокрема, що спадкодавець знаходилася у безпорадному стані, існувала потреба спадкодавця в допомозі саме ОСОБА_4, а також ухилення останньої від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, тобто наявності винної поведінки (умислу) в діях спадкоємця щодо ненадання такої допомоги.

З епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 215 ХОЛ «ХОСПІС» ОСОБА_6 вбачається, що останній отримував стаціонарну, спеціалізовану паліативну допомогу в зазначеному медичному закладі з 27.07.2015 з приводу злоякісного новоутворення тіла шлунку. ІНФОРМАЦІЯ_1 у результаті наростання явищ ракової інтоксикації на фоні розповсюдженого онкологічного процесу наступила біологічна смерть хворого (а.с.256).

Однак, будь-яких доказів, на виконання вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, що ОСОБА_6, через тяжку хворобу, перебував в безпорадному стані, а саме не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, позивачем суду не надано.

Натомість, допитана в якості свідка ОСОБА_4, а також свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили, що ОСОБА_6 за життя, в тому числі і в липні 2015 року, щотижня приїздив на декілька днів в село до сестри, ОСОБА_4, допомагав їй вирощувати городину. Пересувався самостійно, у безпорадному стані не перебував. Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 пояснили, що спадкодавець з грудня 2014 року перебував на обліку у лікарні як онкологічний хворий. З кінця червня 2015 року стан його здоров'я погіршився, і за направленням лікаря він був поміщений у ХОСПІС для отримання паліативної допомоги. В день коли його забирали до лікарні пересувався самостійно.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що ОСОБА_6 потребував утримання від ОСОБА_4, перебував у скрутному матеріальному становищі, а також свідоме винне ухилення відповідача від надання спадкодавцеві такого утримання, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом щодо спадщини, відкритої після смерті її брата.

Доводи позивача про те, що відповідач не спілкувалася із братом, не цікавилась станом його здоров'я, не займалась організацією його похорон, не свідчать про факт умисного ухилення від надання допомоги останньому та не може бути підставою для усунення від права на спадщину.

При вирішенні даної справи судом першої інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а отже підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцової