Справа №587/73/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Моісеєнко О. М.
Номер провадження 22-ц/788/542/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини,

в с т а н о в и л а:

16 січня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 12 лютого 2016 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого народилася спільна дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2016 року. З того ж часу вона з дитиною проживає окремо від відповідача, який не бере участі у вихованні та утриманні доньки. Жодного разу не виявив бажання побачити дитину. Вона з дитиною проживають у її батька, який є інвалідом другої групи та перебувають на його утриманні. Через постійний брак коштів на утримання дитини, вона змушена шукати роботу, і з цього приводу перебуває на обліку у Сумському районному центрі зайнятості. На момент подання позову у неї відсутні достовірні дані щодо місця роботи відповідача, однак їй відомо, що розмір його офіційної заробітної плати є незначним у порівнянні з його фактичними доходами. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття, а також аліменти на її утримання в сумі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 лютого 2017 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/16 частини усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 16 січня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку. В іншій частині вимог відмовлено за необґрунтованістю. Вирішене питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, зменшивши їх розмір до 1/6 частини та зменшити розмір судового збору, стягнутого з нього на користь держави з 640 грн. до 320 грн. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що при визначенні розміру аліментів на дитину та дружину, суд взагалі не дослідив той факт, що він ніколи не ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини і не має наміру робити цього надалі. У добровільному порядку сплачував аліменти відповідно до їх домовленості з позивачем, а саме: 17 грудня 2016 року він перерахував дружині кошти у розмірі 3 000 грн., а 06 лютого 2017 року ще 1 200 грн. Крім вищезазначених коштів він додатково надавав матеріальну допомогу. Крім того, зазначає, що суд, при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував тієї обставини, що крім дитини від другого шлюбу та дружини, на його утриманні перебуває ще дочка від першого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь якої рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2008 року з нього стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначає, що сам має незадовільний стан здоров'я та ряд тяжких хронічних хвороб і через брак коштів не має можливості не тільки належним чином оздоровитися чи піти у відпустку, а й пролікуватися на достатньому рівні, однак при ухваленні рішення судом взагалі ця обставина до уваги взята не була. Вказує про те, що на його утриманні перебуває батько, який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та тяжко хворіє. З урахуванням стягнутих аліментів на дитину від першого шлюбу, коштів на утримання другої дитини та дружини він має сплачувати 2/3 частини свого заробітку. А тому, враховуючи необхідність витрат на ліки та оплату комунальних послуг, він позбавлений можливості на забезпечення мінімальних потреб побуту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката Корнієнко О.Д., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4 та її представника адвоката Нікітченко Є.В., які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони з 12 лютого 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а. с. 4,5). Сторони спільно не проживають. Дитина проживає з матір'ю, яка піклується про неї та утримує.

ОСОБА_4 не працює, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. З 26 жовтня 2015 року по 28 грудня 2016 року позивачка перебувала на обліку в Сумському районному центрі зайнятості, що підтверджується відповідною довідкою від 29 грудня 2016 року №1164 (а.с.7). За час перебування на обліку як безробітної за період з листопада 2015 по грудень 2016 року ОСОБА_4 отримала допомогу на загальну суму 1 010 грн. 56 коп. (а.с.17). Ці доходи є мізерними у порівнянні з витратами на утримання малолітньої дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_3 працює в МПП «Либідь» з 01 квітня 2016 року. З 01 квітня 2016 року до 01 січня 2017 року на посаді слюсара, з 01 січня 2017 року - на посаді заступника керівника виробничо - сервісної дільниці, що підтверджується довідкою Малого приватного підприємства «Либідь» від 10 лютого 2017 року №8 (а. с. 24).

Згідно довідки з місця роботи ОСОБА_3, за період з серпня 2016 року по січень 2017 року отримав заробітну плату на загальну суму 18 775 грн. 82 коп., з яких: серпень 2016 року - 3 400,00 грн.; вересень - 3 245,00 грн.; жовтень - 2 009,15 грн.; листопад - 3 406,67 грн.; грудень - 3 406,67 грн.; січень 2017 року - 3 470,00 грн. (а.с.25).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 стягнуті аліменти на утримання дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.26,27).

19 грудня 2016 року на картковий рахунок ОСОБА_4 було здійснене безготівкове поповнення на суму 3 000 грн., що підтверджується випискою ПАТ «Креді Агріколь Банк» (а.с.18).

06 лютого 2017 року ОСОБА_3 на картковий рахунок ОСОБА_4 здійснив безготівкове зарахування коштів у сумі 1 200 грн. (а.с.19).

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції врахував всі наведені обставини, в тому числі й те, що відповідач працює та має стабільний щомісячний дохід, факт добровільного надання ним грошової допомоги позивачці, а також те, що з нього за рішенням суду стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. На підставі встановлених обставин справи, суд дійшов вірного висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у визначеному судом розмірі.

Щодо тієї обставини, що відповідач перебуває на диспансерному обліку з хронічним захворюваннями, то вона сама по собі не є підставою для зменшення розміру стягнутих судом аліментів, так як останнім не надано доказів на підтвердження необхідності відповідних витрат на лікування.

Погоджуючись з розміром стягнутих з відповідача аліментів на утримання дитини, колегія суддів також враховує ту обставину, що позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, що обмежує її можливості заробляти кошти на утримання їх спільної з відповідачем дитини. Доводи відповідача про перебування на його утриманні батька, який є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки останній отримує самостійний дохід у вигляді пенсії.

Є помилковими і доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має сплачувати на утримання двох дітей та дружини 2/3 частини свого заробітку, так як загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача є меншим максимального розміру відрахувань із заробітної плати на сплату аліментів (70 відсотків), визначеного ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 26 Закону України «Про оплату праці».

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо зменшення розміру стягнутого з нього на користь держави судового збору з 640 грн. до 320 грн., оскільки даний розмір судового збору є мінімальним для позовних вимог майнового характеру та встановлений п.п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка вступила в дію 01 січня 2017 року.

Висновки суду відповідають вимогам ст.ст.199-201 СК України і узгоджуються з роз'ясненнями, викладеними в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для зміни рішення суду в оскаржуваній частині, яке є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 лютого 2017 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -