АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право,

Унікальний №758/15352/16-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/4111/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Роман О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у грудні 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача припинити будівельні роботи, які порушують його право власності.

Ухвалою судді від 27 січня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати.

Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки судом встановлена відсутність порушення його права відповідачем без відкриття провадження та встановлення обставин, які мають значення для справи.

Також позивач посилається на недопустимість відмови у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги та пред'явлення позову до неналежного відповідача.

Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги за адресою, зазначеною позивачем у апеляційній скарзі, у судове засідання не з'явився, направлене судове повідомлення повернулося до суду без вручення з відміткою листоноші про неправильне зазначення адреси, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суддя виходив з того, що позивачем не були усунені недоліки позовної заяви, з якої не вбачається, що саме відповідачем порушуються права позивача.

Проте, погодитися з таким висновком судді не можна, так як він не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

- 2 -

У позовній заяві ОСОБА_1 викладений зміст позовних вимог та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Суддею не звернуто увагу на те, що діючий Цивільний процесуальний Кодекс України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а надає право позивачу вільно викласти зміст своїх вимог, які можуть бути уточнені судом під час попереднього розгляду справи або під час судового засідання.

Крім того, відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач протягом розгляду справи має право уточнити свої позовні вимоги, а суд у судовому засіданні може уточнити обставини судового спору, якщо вважає, що вони не чітко викладені у позовній заяві.

Фактично суддя вдався до аналізу викладених позивачем позовних вимог, що не віднесено до компетенції судді на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Разом з тим, суддя не пересвідчився чи відповідає позовна заява вимогам п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в частині зазначення місця проживання або місцезнаходження відповідача, так як позивачем зазначений тільки номер будинку, який є багатоквартирним житловим будинком, однак, не зазначений номер квартири, в якій проживає відповідач.

Проте, вказані недоліки позовної заяви не були предметом розгляду судді першої інстанції, а позивачу не надався строк для їх усунення.

Відповідно до ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді від 27 січня 2017р. постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справу необхідно повернути до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року скасувати, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право, направити до Подільського районного суду м. Києва на новий розгляд питання про її прийняття.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: