Справа № 510/222/17 Р І Ш Е Н Н Я
11.05.2017 року Ренійський районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Івановій Н.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та самочинне збудоване майно, -
Відповідач по справі, у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Позивачка у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 25.07.2016 р. позивачка домовилась із відповідачем про купівлю житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по вул.. Степова, 80, с. Нагірне, Ренійського району Одеської області, земельної ділянки площею 0,0165 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивачка передала відповідачу гроші у розмірі 220 200 грн., а останній передав ключі від будинку та документи, тобто відбулось повне виконання договору і позивачка фактично вступила у володіння цим майном.
Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка, через деякий час, запропонувала відповідачу привести домовленість у відповідності до вимог закону, але відповідач відмовився від зустрічі, мотивуючи тим, що немає вільного часу.
Позивачка вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Однак у відповідності до ст. 220 ЦК України, позивачка вважає, що суд може визнати такий договір дійсним, оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулось повне виконання договору.
Крім того, відповідачем на земельній ділянці, площею 0,2500 га, на якій розташовано житловий будинок № 80 по вул.. Степова, Ренійського району Одеської області, було самочинно побудовано: прибудову літ. «А1» площею 29,00 кв.м., тамбур літ. «а» площею 2,7 кв. м. та сарай літ. «И», площею 9,60 кв. м. без отримання відповідного на те дозволу, однак під час проведення відповідачем будівельних робіт були дотримані будівельні та архітектурні норми.
За таких обставин, позивачка вважає, що за нею, як за власником житлового будинку і земельних ділянок, на яких розташовані самочинно побудовані споруди, може бути визнано право власності на них, оскільки ці будівлі не порушують права та інтереси інших осіб та вказані будівлі відповідають чинним ДБН.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до наступних висновків.
Позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передам майно та документи на нерухоме майно.
Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші на суму 220 200 грн., а позивачці обєкти нерухомості, якими позивачка на теперішній час користується.
У відповідності до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на які розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового значення.
Враховуючи, що житловий будинок розташований на земельних ділянках, які належали відповідачу на праві власності, разом із правом власності на будинок до позивачки перейшло і право власності на земельні ділянки на яких цей будинок розташований.
Крім того, відповідачем на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель та споруд, на якій розташовано житловий будинок № 80 по вул.. Степова, Ренійського району Одеської області, було самочинно побудовано: прибудову літ. «А1» площею 29,00 кв.м., тамбур літ. «а» площею 2,7 кв. м. та сарай літ. «И», площею 9,60 кв. м. без отримання відповідного на те дозволу, однак під час проведення відповідачем будівельних робіт були дотримані будівельні та архітектурні норми. Відповідність самочинно побудованих будівель нормам ДБН, підтверджується висновком експерта ПП «Експерт центр «Авант»» від 14.04.2017 р.
Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам
Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Таким чином, оскільки самочинно збудовані будівлі побудовані на земельній ділянці, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель та споруд, відповідають нормам чинним ДБН, не порушують права інших осіб, суд вважає можливим визнати за власником земельної ділянки право власності на самочинно збудоване нерухоме майно.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи з вищевикладеного,
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 375, 376, 657 ЦК України (2003 р.), ст. 120 ЗК України, суд -
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
2.Укладений з порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір купівлі продажу від 25.07.2016 р., згідно з яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 80 по вул.. Степова в с. Нагірне, Ренійського району Одеської області, земельну ділянку площею 0,0165 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 715536, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку, площею 0,2500 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 117439, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) визнати дійсним.
3.Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 80 по вул.. Степова в с. Нагірне, Ренійського району Одеської області, який складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «А1», тамбуру літ. «а», підвалу літ. «в1», сараю літ. «И», вбиральні літ. «К», огорожі №№ 1-3, споруди №№ 4,5, загальною площею 105,0 кв. м., житловою площею 47,20 кв. м..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя К.В. Сорокін