Справа № 310/1066/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участі: представника заявника - ОСОБА_1, представника заінтересованої особи - Смирнової Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа - Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що з 19.08.1965 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Макіївка Донецької області. Після смерті чоловіка вона звернулася до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області для переоформлення пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника, оскільки пенсія чоловіка була більша за розміром і була основним джерелом доходу їх родини, тобто фактично вона знаходилась на утриманні свого чоловіка. Однак в призначенні їй пенсії у звязку з втратою годувальника було відмовлено через відсутність документів, які підтверджують факт перебування на утриманні померлого. У звязку з цим вона вимушена звернутися до суду, оскільки іншим чином встановити цей факт вона немає можливості.

Просить встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В судовому засіданні представник заявниці за договором про надання юридичних послуг адвокат ОСОБА_1 просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи за довіреністю Смирнова Н.І. в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення даного факту. Пояснила, що померлий ОСОБА_3 дійсно отримував значно більшу пенсію ніж ОСОБА_3 Так, розмір пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2017 року складає 1375,55 грн., розмір пенсії ОСОБА_3 складав 4654,50 грн.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.08.1965 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим Червоногвардійським районним бюро ЗАГС Донецької області.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Макіївка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Бердянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

При цьому, згідно довідки Управління соціального захисту населення Бердянської районного державної адміністрації №949 від 21.02.2017 року , довідки №2307/000348 від 18.11.2014 року заявниця та її чоловік, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи з 18.11.2014 року.

Згідно довідки Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_3 з грудня 2016 року по теперішній час отримує пенсію за віком в розмірі 1373,55 грн.

Згідно довідки Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_3 на день смерті отримував пенсію в розмірі 4654,50 грн.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозв'язку з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт перебування заявниці ОСОБА_3 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3, оскільки заявниця з 1997 року є непрацездатною особою, отримує пенсію, яка за розміром є значно меншою за ту пенсію, яку отримував померлий ОСОБА_3. Пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, після смерті чоловіка заявниця втратила це джерело і за законом має право на пенсію по втраті годувальника.

Вказаний факт підтверджується наданими суду письмовими доказами - свідоцтвом про одруження, про смерть, копіями паспортів заявниці та її чоловіка, довідками УПФУ.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявниця, суду не надано.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на отримання пенсії по втраті годувальника. Встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Спору про право в даному випадку суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 212 - 215, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт перебування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утриманні її чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Крамаренко