Справа № 741/1378/16 Провадження № 22-ц/795/336/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Киреєв О. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Тагієва С.Р., Харечко Л.К.
при секретарі:Халимон Т.Ю.
за участю:представника позивача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області, Рівчак - Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 28.12.2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області, Рівчак- Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_6 вказує, що її мати - ОСОБА_7 на момент отримання КСП ''Комуніст'' Державного акту на право колективної власності на землю від 11.11.1995 року, була пенсіонером цього КСП, проте, не була внесена до списків громадян-членів КСП ''Комуніст'', які додаються до Державного акту на право колективної власності на землю. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не взяв до уваги положення Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". На думку ОСОБА_6, на момент набуття права на земельну частку (пай) не впливає факт отримання чи неотримання особою сертифіката на право особи на ідеальну земельну частку(пай), яке вона отримує з часу одержання КСП Державного акту на право колективної власності на землю. ОСОБА_6 зазначає, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не взяв до уваги положення п.3 Указу Президента України ''Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки'' від 03.12. 1999 року №1529/99, також судом не враховано, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право щодо володіння, користування та розпорядження зазначеною частковою. ОСОБА_6 також вказує, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не взяв до уваги положення статті 1 Закону України ''Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)''. ОСОБА_6 зазначає, що при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, земельна частка (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 750/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки відповідач по справі - Рівчак-Степанівська сільська рада Носівського району Чернігівської області визнала вимоги заявленого позову, то відповідно до статті 174 ЦПК України у суду першої інстанції були наявні підстави для задоволення вимог заявленого позову.

В судове засідання апеляційного суду позивач, представники відповідачів, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с. 93, 94, 97, 105, 109, 110, 111), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Як вбачається з вимог уточненої позовної заяви ОСОБА_6 (а.с.53-54), позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7, право власності на земельну частку (пай), розміром 11,846 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на отримання якої, як пенсіонеру-члену КСП ''Комуніст'' належало ОСОБА_7

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, мати позивача ОСОБА_6 (а.с. 5,11,12).

Як вбачається із спадкової справи №1494, початої 27.11.2008 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, 27.11.2008 року ОСОБА_6 звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_7 (а.с.31-38). Відповідно до листа Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 27.11.2015 року (а.с.14), свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 буде видано після уточнення всіх обставин спадкової справи та пред'явлення спадкоємицею документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно копії трудової книжки колгоспника №494, ОСОБА_7,1923 року народження, вступила у члени колгоспу "Комуніст" Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району у 1939 році, трудова книжка містить записи роботи ОСОБА_7 у колгоспі за період з 1950 року по 1984 рік. У трудовій книжці також мається запис: оформлення на пенсію за віком 20.ІХ.1978 року (а.с.6-7).

Як вбачається з повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 06.10.2016 року на адресу ОСОБА_6 (а.с.16), згідно Указу Президента України ''Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям'' від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі, і яких було внесено до списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Згідно додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 по колишньому КСП ''Комуніст'' та списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ''Комуніст'', ОСОБА_7 до даного списку не внесена.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 26.09.2016 року № 275 (а.с.17), право власності на земельні ділянки за адресою: с.Рівчак-Степанівка,Носівського району, Чернігівської області на ОСОБА_7 не реєструвалось.

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України, яка регламентує склад спадщини, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні вимог заявленого нею позову про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд першої інстанції з посиланням на фактичні обставини справи та приписи Закону України ''Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)'', положення п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №750/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", роз'яснення п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 ''Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ'', зазначив у оскаржуваному рішенні, що вимоги заявленого позову не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи. Зокрема, суд першої інстанції виходив з того, що по справі встановлено, і вказані обставини підтверджені її матеріалами, що згідно додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 по колишньому КСП ''Комуніст'' та списку громадян - членів КСП ''Комуніст'', ОСОБА_7 до даного списку не внесена (а.с.16). Судом першої інстанції також встановлено, і вказаних обставин позивач не заперечувала, що померла ОСОБА_7 за життя у встановленому законом порядку не порушувала питання про включення її до вказаного списку, доданого до Державного акту про колективну власність на землю КСП ''Комуніст'' та видачу їй сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ''Комуніст''. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 за життя не набула права на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ''Комуніст'', і тому це право не входить до складу спадщини після її смерті, та, відповідно, не переходить до спадкоємців в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову фактичним обставинам справи та нормам матеріального права не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Апеляційний суд вважає, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову у зв'язку з його необґрунтованістю узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Зокрема, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не суперечить: приписам Закону України ''Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)''; положенням п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №750/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"; роз'ясненням п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 ''Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ'' (з наступними змінами і доповненнями); роз'ясненням п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 ''Про судову практику у справах про спадкування''.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову приписам статті 1 Закону України ''Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)'', яка регламентує перелік осіб, які мають право на земельну частку (пай), не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Зокрема, положеннями статті 1 Закону України ''Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)'' регламентовано, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Разом з тим, як вбачається із вимог заявленого позову, а саме, із вимог уточненої позовної заяви ОСОБА_6 (а.с.53-54), позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7, право власності на земельну частку (пай), розміром 11,846 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на отримання якої, як пенсіонеру-члену КСП ''Комуніст'' належало ОСОБА_7 Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні, що норми права, на які посилається позивач в обґрунтування вимог заявленого позову, передбачають можливість встановлення права особи на земельну частку (пай) в судовому порядку, а не визнання права власності на земельну частку (пай), як про це ставить питання позивач у вимогах заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості вимог заявленого позову не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Як вбачається з відповіді Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 09.03.2017 року №85 на запит апеляційного суду Чернігівської області в порядку ч.4 статті 10 ЦПК України (а.с.108), щодо кількості осіб-членів КСП ''Комуніст'' станом на 1995 рік, вказаною інформацією Рівчак - Степанівська сільська рада не володіє; інформацією щодо підстав та причин невнесення ОСОБА_7,1923 року народження, до списку громадян-членів КСП ''Комуніст'', які мали право на земельну частку (пай) на момент паювання землі- сільська рада не володіє; 602 членам КСП ''Комуніст'' було видано сертифікати на земельну частку (пай). Також у вказаній відповіді зазначено, що відповідно до протоколу № 2 від 29.04.1997 року КСП ''Комуніст'' реорганізовано в КАП ''Відродження'',відповідно до протоколу №2 від 07.03.2000 року, на базі КАП ''Відродження'' створено ТОВ ''Відродження'', на даний час ТОВ ''Відродження'' ліквідовано, у сільській раді зберігаються лише особові рахунки по оплаті праці.

Відповідно до даних архівної довідки архівного відділу Носівської районної державної адміністрації від 06.03.2017 року № 07-07/39, списки членів колгоспу ''Комуніст'' з 01.01.1989 року по 01.01.1996 року та списки членів КСП ''Комуніст'' з 01.01.1992 року по 01.01.1997 року до архівного відділу Носівської районної державної адміністрації не передавались.

За даних обставин доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено належних та допустимих доказів в розумінні статей 58,59 ЦПК України на спростування висновків суду першої інстанції. Відповідно до ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги заяву відповідача- Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області (а.с.40) відносно того, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог заявленого позову, та не ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Оскільки відповідно до приписів ч.4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання відповідачем позову не узгоджується з приписами закону, який регулює спірні правовідносини, тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв визнання відповідачем позову, і ухвалив рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог на підставі з'ясованих по справі обставин та норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин по справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: