Справа №: 343/518/17
Провадження №: 2/0343/330/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 травня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в порядку Закону України "Про захист прав споживачів",

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з перевізника ОСОБА_3 на його користь суму матеріальних збитків в розмірі 4303,70 гривень, суму моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень та 3000,00 гривень на відшкодування витрат по оплаті юридичної допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що у вересні 2016 року в нього виникла потреба відвідати м. Єреван. Для цього він заздалегідь придбав квиток № 084 на літак "Київ-Єреван", вартістю 3998 грн., з відправленням його з аеропорту "Бориспіль" м. Київ 05 вересня 2016 року о 10.50 год. Щоб дістатися вчасно в аеропорт м. Києва, йому слід було підібрати відповідний вид транспорту та перевізника. Він вирішив скористатися послугами перевізника ОСОБА_3, що здійснює перевезення пасажирів як в межах України, так і за кордоном. Суттєвою обставиною при придбанні квитка саме на рейс відповідача послужило те, що час прибуття його автобуса в м. Київ - 05 вересня 2016 року о 06 годині ранку, що дозволяло б йому вчасно добратись в аеропорт, поснідати, відпочити перед перельотом та виконати інші заплановані справи. Враховуючи це, 02 вересня 2016 року ним було придбано квиток на автобус відповідача сполученням "Калуш - Київ" для проїзду 04 вересня 2016 року з м. Калуша до м. Києва за ціною 305,70 грн. 04.09.2016 р. о 16.20 год. він виїхав з м. Калуша до м. Києва. Однак по дорозі до м. Києва, не доїжджаючи 20 км до м. Вінниці біля с. Лукашівка Літинського району, близько 4 години ночі автобус перевізника ОСОБА_3 загорівся. Не зважаючи на те, що з місця загорання автобуса до м. Києва він добирався попутнім транспортом до м. Вінниці, а звідти на маршрутному таксі - до м. Києва, потративши більше 400 гривень, дістатися до аеропорту "Бориспіль" він вчасно не зміг. Він прибув до аеропорту тільки в 11.30 год, однак літак відлетів до Єревану о 10.50 год. Він звернувся в касу, щоб йому повернули гроші за квиток, однак йому відмовили, тому він змушений був купляти новий квиток. Таким чином він стратив не тільки гроші, куплячючи новий квиток, але й зірвав ділову зустріч в м. Єреван. Ним було направлено лист-претенцзію до перевізника ОСОБА_3, в якому він пропонував добровільно відшкодувати витрачені ним кошти на квиток для проїзду автобусом з м. Калуша до м. Києва та авіаквиток "Київ-Єреван", на загальну суму 4303,70 грн. Проте відповідач не надав письмової відповіді на звернення, а в усній формі пообіцяв, що компенсує збитки на вказану суму. Однак згодом перестав відповідати на телефонні дзвінки та відмовився відшкодувати завдані збитки. Внаслідок порушення його прав йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем його законних претензій по відшкодуванню збитків, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді. Моральні страждання збільшувались тоді, коли відповідач неодноразово протягом шести місяців в грубій формі відмовляв в поверненні грошей, а потім взагалі почав його ігнорувати. Він як пенсіонер, який хворіє (після інсульту), не може нормально полікуватись, у зв'язку з тим, що поніс безпричинно великі кошти через завдані йому збитки.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат ОСОБА_1 позов підтримали, зіславшись на вищевикладене, просили задовольнити. Додатково позивач пояснив, що автобус перевізника ОСОБА_3 в м. Калуш приїхав вчасно. Людей посадили в нього, однак транспорт не був підготовлений до поїздки, по дорозі неодноразово виходив з ладу. Водій з метою уникнення перегрівання мотора на кожній зупинці доливав воду в бачок, що спричинило його суттєву затримку. Їх обігнав автобус цього ж перевізника, який виїхав з м. Калуш до м. Київ значно пізніше. Він просив його пересадити, оскільки бачив ті неполадки, що виникають, порушення графіку прибуття, пояснював, що в нього квиток на літак, однак його прохання залишилися без задоволення. На вулиці було жарко, автобус був переповнений пасажирами, тому мотор транспортного засобу все ж таки загорівся. Після загорання автобуса, він змушений був добиратися до м. Києва власним ходом. До столиці він приїхав біля 11.30 години, однак літак відлетів о 10.50 годині. Кошти йому за переліт ніхто не повернув. Він змушений був купляти інший киток, ціна якого складала вже 6000 гривень, крім того, харчуватися, а через стан свого здоров'я - купляти багато води, що в аеропорту дуже дорого. Щоб дістатися до м. Єревану він поніс близько 10000 гривень додаткових витрат, однак звертася до перевізника, щоб той відшкодував йому тільки вартість квитка на автобус та літак на загальну суму 4303,70 гривень. Проте перевізник жодних коштів не повернув. Після загорання автобуса, він навіть не намагався якимось чином забезпечити пасажирів транспортом, хоча мав у своєму розпорядженні чимало транспорту. Така нахабна поведінка відповідача завдала йому моральної шкоди, яка полягала в душевних стражданнях, негативному впливу на його здоров'я. Він після інсульту себе погано почуває, повністю не відновленні всі фізичні можливості його організму, а через сильні хвилювання, страх його здоров'я ще погіршилося, зокрема, він майже повністю втратив слух. Вина відповідача полягає в тому, що він випустив на лінію автобус у несправному стані, якого ще й перегрузив, тому умови їзди вночі були нестерпні. Автобус через несправності йшов з порушенням графіку, перевізник мав можливість пересадити пасажирів, яким було важливо доїхати до пункту призначення вчасно, на інший свій же рейс, однак цього не зробив. Під час загоряння автобуса він взагалі пережив сильний страх, оскільки двері не відчинялися, а водій не вживав жодних заходів, щоб врятувати пасажирів, рятуючи тільки майно. Надалі серед ночі, будучи хворим, він залишився в невідомому йому місті і змушений був прикладати додаткові зусилля та витрачати немалі кошти на добирання власним ходом до м. Київ, доїжджати попутними автівками, хвилювався з ким потрапить в авто. Перевізник не вчинив жодних дій з метою належного виконання ним взятого на себе зобов'язання, а після події, не виконуючи свої обіцянки, ігноруючи телефонні дзвінки, змушуючи неодноразово їздити до м. Калуша, завдав йому значних моральних страждань. Його душевні страждання були зумовлені і тим, що понісши значні додаткові непередбачувані кошти на поїзду до м.Єреван, він позбавив себе можливості придбати необхідні ліки, так як гроші, які мав на їх придбання, витратив на добирання до м.Київ, перебування цілий день в аеропорту та придбання ще одного, суттєво дорожчого авіаквитка. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать його розписки (а.с. 27, 28, 37, 40). Заяв про розгляд справи за його відсутності в суд не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Суд встановив, що позивач був пасажиром автобуса перевізника ОСОБА_3, рейс № 135 Калуш-Київ через Вінницю, з відправленням 04.09.2016 р. о 16.20 год., що підтверджується копією відповідного квитка (чек № 174996 від 02.09.2016 р.). Ціна квитка 305,70 грн. (а.с. 9). Як вбачається з даних інтернет-ресурсу, автобус "Калуш-Київ" з часом відправлення 16.20 год. прибуває в м.Київ о 06.00 год. (а.с. 46-48).

Також встановлено, що 05 вересня 2016 року в м. Києві в ОСОБА_2 був пункт пересадки в аеропорту "Бориспіль" на літак з часом виліту о 10.50 год. Ціна квитка 3998,00 гривень (а.с. 10, 11).

Однак, як вказав позивач, 05 вересня 2016 року він не встиг вчасно дістатися до аеропорту "Бориспіль" до 10.50 год. та втратив рейс, оскільки під час перевезення його автобусом "Калуш-Київ" сталося загорання транспортного засобу, на підтвердження чого надав інтернет-повідомлення про загорання автобуса перевізника ОСОБА_3 (а.с. 50-57).

Внаслідок недоставлення позивача в пункт призначення в обумовлений час, він змушений був повторно купувати білет на літак "Київ-Єреван", на підставі якого він відправився в м. Єреван 05 вересня 2016 року о 20.10 год, прибувши в пункт призначення 06 вересня 2016 року (а.с. 42-45).

Як вбачається з листа-претензії ОСОБА_2 від 29.09.2016 р., останній звертався до ФОП ОСОБА_3 з листом-претензією, в якому пропонував добровільно врегулювати спір наступним чином: ФОП ОСОБА_3 добровільно відшкодовує втрачені ним кошти на загальну суму 4303,70 грн., а він гарантує відсутність до нього будь-яких претензій. В іншому випадку їхній спір їм доведеться вирішувати в судовому порядку, де він буде вимагати з перевізника не тільки втрачену суму коштів, але й моральну шкоду, втрачену вимогу, правову допомогу, а також йому доведеться сплатити судові витрати (а.с. 12). Вказаний лист-претензія була надіслана відповідачу ОСОБА_3 та отримана ним особисто, про що свідчить відповідна копія його розписки (а.с. 13).

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно вимог ст. 30 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов'язаний забезпечувати проїзд пасажирів до зупинки чи місця призначення за маршрутом без додаткових витрат у разі припинення поїздки через технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 922 ЦК України якщо поїздка пасажира з пункту пересадки не відбулася внаслідок запізнення транспортного засобу, який доставив його у цей пункт, перевізник зобов'язаний відшкодувати пасажирові завдані збитки.

Відповідно до п. 35 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 р., перевізник самостійно забезпечує у повному обсязі перевезення пасажирів відповідно до умов договору про організацію перевезень або дозволу, в тому числі резервними автобусами, на випадок виходу автобуса з ладу чи збільшення пасажиропотоку.

У разі виходу з ладу автобуса (припинення перевезення через настання надзвичайної або невідворотної за даних умов події) приміського чи міжміського сполучення водій здійснює пересадку пасажирів в інший автобус, яким пасажири будуть доставлені до найближчої автостанції чи кінцевого пункту призначення. У такому разі на приміському маршруті пасажиру повертається повна, а на міжміському невикористана вартість квитка. Перевізник організовує подальшу поїздку пасажирів (п. 37 даних Правил)

Згідно з п. 40 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту за договором перевезення пасажира автобусом перевізник зобов'язується безпечно перевезти пасажира до пункту призначення, а в разі здавання ним багажу - доставити до пункту призначення багаж та видати його пасажиру або уповноваженій ним особі. Пасажир зобов'язується внести установлену плату за проїзд, а в разі здавання багажу до багажного відділення - плату за його перевезення.

Відповідач ОСОБА_3, будучи перевізником та маючи у розпорядженні транспортні засоби і по інших маршрутах (а.с. 58-60), не вжив жодних заходів, щоб доставити позивача до пункту призначення в м. Київ у встановлені чи в розумні строки.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у виді відшкодування збитків, завданих замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що неналежне надання послуги з перевезення пасажира ОСОБА_2 сталось з вини самого споживача, внаслідок непереборної сили чи інших обставин, що не залежали від нього як перевізника.

Натомість, в силу положень ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Виходячи з встановлених в ході розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що не забезпечення перевізником своєчасного прибуття до кінцевого пункту призначення, а також не забезпечення для здійснення перевезення транспортним засобом у справному технічному стані, призвело до порушення прав ОСОБА_2 як споживача послуг з перевезення пасажирів, в зв'язку з чим його вимоги до перевізника ОСОБА_3 щодо відшкодування збитків є обґрунтованими і доведеними в ході судового розгляду, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4303,70 гривень понесених матеріальних збитків (305,70 грн. (ціна за квиток на автобус)+3998,00 грн. (ціна за авіапереліт, на який позивач не встиг), а позов в цій частині слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Закону України "Про захист прав споживача" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позивач вказав, що неправомірними діями ОСОБА_3 йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із халатним відношенням перевізника до події, яка сталася, у перенесених ним хвилюваннях, необхідності докладати додаткових зусиль, щоб дістатися до пункту призначення та здійснити переліт, понесення додаткових витрат, завдання стресу його здоров'ю, що є небажаним після перенесеного ним інсульту.

Враховуючи вищевказані оставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин сторін загальної норми цивільного законодавства України щодо підстав для відшкодування моральної шкоди, що найбільш відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, які містяться в п. 9 постанови № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди, у зв'язку із протиправними діями відповідача, які виразились у безвідповідальному відношенні до нього як хворої людини, пенсіонера, та враховуючи те, що ОСОБА_3, знаючи про аварію, не вжив жодних заходів для доставлення ОСОБА_2 до місця призначення, хоча мав таку можливість, що зумовило понесення ним значних додаткових витрат та стало причиною його моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди, яка знаходиться у причинному зв'язку між завданою шкодою та протиправними діями відповідача. В той же час суд вважає визначений позивачем розмір відшкодування такої шкоди завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Відтак, дана вимога підлягає задоволенню частково і суд, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

При розподілі судових витрат між сторонами суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, де зазначено, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанцій № 43 від 23 березня 2017 року, № 59 від 15.03.2017 р. та № 0.0.736285670.1 від 30.03.2017 р. позивач поніс 3000,00 гривень витрат на правову допомогу та 640,00 гривень, сплативши судовий збір. Тому, враховуючи те, що позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2640,00 гривень.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 611, 906, 908, 910, 919, 920, 922 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст.ст. 4, 10, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 р., керуючись ст.ст. 214, 215, 226, 228 ЦПК України, суд,

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з перевізника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 4303 (чотири тисячі триста три) гривні 70 копійок, 2000,00 (дві тисячі) моральної шкоди та 2640,00 (дві тисячі шістсот сорок) гривень понесених судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлено 30 травня 2017 року.