АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/651/17 Справа № 202/3555/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Публічного акціонерного товариства відділення №1 у м. Херсоні Центральної філії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Публічного акціонерного товариства Херсонське відділення Центральної філії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів та зобов'язання виплатити кошти за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 19 квітня 2012 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 по день його смерті. За час сумісного проживання між ОСОБА_6 та ПАТ «Кредобанк», а також, між ОСОБА_6 та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено ряд договорів щодо вкладу коштів на депозитні рахунки вказаних банків. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його неповнолітній син ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_2 За час свого життя спадкодавцем заповіт складено не було, що підтверджується даними спадкової справи, наданої Горностаївською державною нотаріальною конторою ГУЮ у Херсонській області. Оскільки ОСОБА_3 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю не перебуваючи з ним у шлюбі, починаючи з 19 квітня 2012 року по день його смерті, то вважала, що всі депозитні вклади та грошові кошти на карткових і поточних рахунках, поповнених з часу їх спільного проживання, є об'єктом спільної сумісної власності чоловіка та жінки, на який вони мають рівні права на володіння, користування та розпорядження, та на відсотки, нараховані на спільні кошти.

У зв'язку з чим, ОСОБА_3 просила суд визнати грошові кошти, що знаходяться в ПАТ «Кредобанк» на рахунках: НОМЕР_1 - 1318,14 грн., НОМЕР_2 - 7960,44 грн., НОМЕР_3 - 2573,00 долара США, НОМЕР_4 - 352,53 долара США (нараховані відсотки по вищезазначеному вкладному рахунку НОМЕР_3), НОМЕР_2 - 299,49 доларів США, НОМЕР_5 - 802226,92 грн. - об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за нею, право власності на грошові кошти на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 659,07 грн.; на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 3980,22 грн.; на рахунку НОМЕР_3 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 1286,50 доларів США, на нараховані відсотки по вкладному рахунку НОМЕР_3 у сумі 352,53 долари США; на рахунку НОМЕР_4 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 176,27 доларів США; на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 149,75 доларів США, на рахунку НОМЕР_5 в ПАТ «Кредобанк», у сумі 401113,46 грн.; визнати грошові кошти за договорами банківських вкладів станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме: №2630/40/100757 від 04 січня 2013 року в євро, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 3200,00 євро в ПАТ «Міський комерційний банк»; №2630/40/100806 від 04 січня 2013 року в національній валюті, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 85000,00 грн. в ПАТ «Міський комерційний банк»; №2630/40/103935 від 23 січня 2013 року в доларах США, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 6000,00 доларів США в ПАТ «Міський комерційний банк» відділення №40; №2630/40/103933 від 23 січня 2013 року в національній валюті, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 55000,00 грн. в ПАТ «Міський комерційний банк» відділення №40; грошові кошти, що знаходяться в індивідуальному сейфі за договором про надання в оренду індивідуального сейфу №521 від 12 березня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк» відділення №40, - об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за нею, право власності на грошові кошти в розмірі: 1600,00 євро за банківським вкладом №2630/40/100757 від 04 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; 42500,00 грн. за банківським вкладом №2630/40/100806 від 04 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; 3000,00 доларів США за банківським вкладом №2630/40/103935 від 23 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; 27500,00 грн. за банківським вкладом №2630/40/103933 від 23 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; на 1/2 частину усіх грошових коштів, що знаходяться в індивідуальному сейфі за договором про надання в оренду індивідуального сейфу №521 від 12 березня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково:

- визнано за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 659,07 грн.; на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 3980,22 гривень; на рахунку НОМЕР_3 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 1286,50 доларів США, на нараховані відсотки по вкладному рахунку НОМЕР_3 у сумі 352,53 долари США; на рахунку НОМЕР_4 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 176,27 доларів США; на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «Кредобанк» у сумі 149,75 доларів США, на рахунку НОМЕР_5 в ПАТ «Кредобанк», у сумі 401113,46 грн.;

- визнано грошові кошти за договорами банківських вкладів станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме: №2630/40/100757 від 04 січня 2013 року в євро, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 3200,00 євро в ПАТ «Міський комерційний банк»; №2630/40/100806 від 04 січня 2013 року в національній валюті, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 85000,00 гривень в ПАТ «Міський комерційний банк»; №2630/40/103935 від 23 січня 2013 року в доларах США, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 6000,00 доларів США в ПАТ «Міський комерційний банк» відділення №40; №2630/40/103933 від 23 січня 2013 року в національній валюті, залишок на якому, без нарахованих відсотків, складає 55000,00 грн. в ПАТ «Міський комерційний банк» відділення № 40; грошові кошти, що знаходяться в індивідуальному сейфі за договором про надання в оренду індивідуального сейфу №521 від 12 березня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк» відділення №40, - об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнано за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти в розмірі: 1600,00 євро за банківським вкладом №2630/40/100757 від 04 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; 42500,00 грн. за банківським вкладом №2630/40/100806 від 04 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; 3000,00 доларів США за банківським вкладом №2630/40/103935 від 23 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; 27500,00 грн. за банківським вкладом №2630/40/103933 від 23 січня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк»; на 1/2 частину усіх грошових коштів, що знаходяться в індивідуальному сейфі за договором про надання в оренду індивідуального сейфу № 521 від 12 березня 2013 року в ПАТ «Міський комерційний банк».

В іншій частині позову було відмовлено.

Окрім цього, вказаним рішенням на користь позивача було стягнуто з ПАТ «Кредобанк», ПАТ Міський комерційний банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 860,25 грн. з кожного.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 02 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено факт, що з 19 квітня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, по дату смерті останнього.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мати ОСОБА_2 Вказані особи та позивач протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернулись до відповідної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Спадкодавцем ОСОБА_6 заповіт не складався, що підтверджується матеріалами спадкової справи після його смерті.

За життя спадкодавцем ОСОБА_6, як фізичною особою, 14 лютого 2013 року було укладено з ПАТ «Кредобанк» договір №2630/110/625738, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 на депозитний рахунок №4584 грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на термін 18 місяців по 14 серпня 2014 року, процентна ставка на вклад була встановлена 19% річних; договір №2630/110/625739 відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 на депозитний рахунок №4584 грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на термін 18 місяців по 14 серпня 2014 року, процентна ставка на вклад була встановлена 19% річних; договір №2630/110/625916 відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 на депозитний рахунок №4584 грошові кошти в розмірі 62604,00 грн. на термін 18 місяців по 15 серпня 2014 року, процентна ставка на вклад була встановлена 19% річних; договір №2630/110/625744 відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 на депозитний рахунок №4584 грошові кошти в розмірі 200000,00 грн. на термін 18 місяців по 14 серпня 2014 року, процентна ставка на вклад була встановлена 19% річних; договір №2630/110/625740 відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 на депозитний рахунок №4584 грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на термін 18 місяців по 14 серпня 2014 року, процентна ставка на вклад була встановлена 19% річних; договір №2630/109/625734 відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 на депозитний рахунок №4584 грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на термін 18 місяців по 14 серпня 2014 року, процентна ставка на вклад була встановлена 19% річних.

Згідно з даними довідки ПАТ «Кредобанк» від 13 квітня 2016 року №198-14876/16 депозитний рахунок НОМЕР_5 із коштами у сумі 802226,92 грн. утворився за рахунок коштів, розміщених за депозитними договорами: 2630/109625740, 2630/109/625734, 2630/109/625748, 2630/110/625744, 2630/110625739, 2630/110/625738 від 14 серпня 2013 року, № 2630/110/625916 від 15 лютого 2013 року.

Також ОСОБА_6, як фізичною особою, були укладені з ПАТ «Міський комерційний банк» договори про банківські вклади про відкриття строкових депозитів: №2630/40/100757 від 04 січня 2013 року, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 3200,00 євро на строк 181 день, процентна ставка на вклад була встановлена 10,513% річних, залишок на якому без нарахованих відсотків складає 3200,00 євро; №2630/40/100806 від 04 січня 2013 року, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 50000,00 грн. на строк 385 днів, процентна ставка на вклад була встановлена 25% річних, залишок на якому без нарахованих відсотків складає 85000,00 грн.; №2630/40/103935 від 23 січня 2013 року, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 6000,00 доларів США на строк 385 днів, процентна ставка на вклад була встановлена 9% річних, залишок на якому без нарахованих відсотків складає 6000,00 доларів США; №2630/40/103933 від 23 січня 2013 року, відповідно до якого банк прийняв у ОСОБА_6 5000,00 грн. на строк 385 днів, процентна ставка на вклад була встановлена 24,2%, залишок на якому без нарахованих відсотків складає 55000,00 грн. в ПАТ «Міський комерційний банк» відділення №40; договір про надання в оренду індивідуального сейфу №521 від 12 березня 2013 року, який був укладений з ПАТ «Міський комерційний банк» відділення №40.

Відповідно до ст. ст. 60, 70 СК України та ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Положеннями ст. 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217, 1222, 1228 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкування права на вклад у банку (фінансовій установі) входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Пунктами 20-30 Постанови Пленуму 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, приймав до уваги рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 02 серпня 2013 року, яке є належним доказом в порядку вимог ст. 60 ЦПК України, та виходив із того, що спірні договори з банками було укладено спадкодавцем через рік після початку ведення спільного господарства з позивачем, тобто за час сумісного проживання однією сім'єю, що дає підстави для визнання грошових коштів на вказаних вкладах спільним майном подружжя та визнання 1/2 права власності на них за ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та неправомірного рішення.

Зокрема, основним доводом апеляційної скарги відповідача є те, що матеріали справи не містять доказів щодо участі ОСОБА_3 в формуванні спірних банківських вкладів (квитанції/платіжні доручення), в договорах відсутні заповідальні розпорядження на користь позивача, не надано довіреностей на управління депозитними рахунками тощо.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, оскільки цивільним законодавством передбачено, що майно, набуте за час шлюбу, може належати дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від наявності в одного із членів сім'ї самостійного доходу.

Крім того, в ході судового розгляду, судом першої інстанції було також встановлено, що ОСОБА_3 має тривалий трудовий стаж і з 2008 року зареєстрована як фізична-особа підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дохід якої згідно податкових звітів у 2009 році складав 371961,00 грн., у 2010 - 430284,00 грн., у 2011 році - 462217,00 грн.

Водночас, апелянтом, також, не надано жодних доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо створення спірних банківських вкладів лише за кошти померлого ОСОБА_6

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду в суді першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова