Справа №303/7574/16-ц
Номер рядка стат.звіту - 45
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді Камінського С.Е.

при секретарі Чудіна В.М.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Степанової О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання втратившими право на проживання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання відповідачів втратившими право на проживання у АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно Свідоцтва про право власності на житло вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками даної квартири є її онука ОСОБА_3 та правнук ОСОБА_6. Відповідачі не проживають в даній квартирі з 1995 року. Вони були зареєстровані по даній адресі незаконно і без її відому коли вона їздила в Крим на лікування. Крім цього, за комунальні послуги та квартиру вони жодного разу не сплачували, а сплачує вона сама. Факт непроживання в даній квартирі підтверджено сусідами їхнього будинку, про що було складено відповідний акт від 18.08.2016 р., на прохання позивача зняти реєстрацію з даної квартири і зареєструватися по місцю постійного проживання вони категорично відмовляються.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, пояснила, що 4 червня 1995 року вона відлетіла до Криму на лікування, де пробула до жовтня 1995 року. За цей час донька її колишньої невістки ОСОБА_3 незаконно зареєструвалася у її (позивача) квартирі. Вважає, що вказана квартира є її особистою власністю і жодні інші особи не мають право на неї.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав і просив його задоволити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позов не визнав, заперечив проти його задоволення, пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_7, є малолітньою особою, яка має право проживати там, де має право власності його мама - ОСОБА_3.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлялені належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Степанова О.Р. вважає позов необгрунтованим, безпідставним, тому задоволенню не підлягає..

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються відповідними нормами Конституції України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен тає право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності, право власності є непорушним.

Згідно із частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Згідно частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину.

У відповідності до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до вимог ч.2 ст.18 Закону України "Про охорону дитинства", діти - члени сім'ї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2008 року, виданого Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради, квартира за адресою : АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6.

Згідно довідки №1-016227 від 10.08.2016 року, виданої ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та разом з нею зареєстровані ОСОБА_3, 1979 р.н., - онука, ОСОБА_6, 2006 р.н., - правнук, ОСОБА_7, 2013 р.н., правнук.

Згідно Акту № 116 від 18.08.2016 року складеного сусідами вказаного домоволодіння, у присутності уповноваженої особи паспортиста ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», ОСОБА_3, 1979 р.н., та її сини ОСОБА_6, 2006 р.н., ОСОБА_7, 2013 р.н., не проживають по даній адресі з 1995 року.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.12.2008 року квартира за адресою АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_3,

Стр. 3 із 3

ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.11.2008 року.

Також малолітній ОСОБА_7 має право користування майном, власником якого є його мати - ОСОБА_3.

Посилання у позовній заяві, як на підставу вимог, на статті 71 та 72 Житлового кодексу України не є обгрунтованими, оскільки вказані норми закону не регулюють правовідносини між власниками (співвласниками) житла.

Таким чином, не можуть бути визнані втратившими право на проживання у житловому приміщенні власники (співвласники) цього житла, а також малолітня дитина одного із співвласників.

З врахуванням наведених обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

З додержанням вимог ст.88 ЦПК України судові витрати (сплачений судовий збір) слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 316, 319, 321, 328 ЦК України, ст.18 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.60, 88, 213-218 ЦПК України, суд

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання втратившими право на проживання у АДРЕСА_1 - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий С.Е. Камінський