Справа № 638/3916/17
Провадження № 2-о/638/129/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Наумової С.М.,

при секретарі Крупенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту смерті. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27 лютого 2017 року в смт. Стіжківське Донецької області помер його батько, ОСОБА_2, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 62 .

Він звернувся до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою щодо реєстрації смерті батька, однак йому було відмовлено та розяснено, що єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті.

Тому позивач просить встановити факт смерті 27 лютого 2017 року ОСОБА_2 (дата народження: 22 липня1962 року, місце народження м. Шахтарськ, громадянина України, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.)

Заявник в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2статті 256 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 частини 1статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 257-1 ЦПК України.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано лікарської свідоцтва про смерть № 62 про причину смерті ( до форми № 106/у № 62, виданої для реєстрації в державних органах реєстрації актів цивільного стану, згідно якої ОСОБА_2, помер 27.02.2017 року, смерть настала внаслідок постінфарктний, місце смерті вказано м. Шахтарськ пгт. Стожківське Донецька область.

Відповідно до частин 2, 3статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, заява ОСОБА_3, заінтересована особа: Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 27.02.2017 року, місце смерті: м. Шахтарськ, пгт. Стіжківське, мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212-215,234,256,257-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 27.02.2017 року, місце смерті: м. Шахтарськ, пгт. Стіжківське, мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий: С.М. Наумова