Справа № 479/286/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

14 березня 2017 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді Микитей Л.Л.,

при секретарі судового засідання Шумській Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Криве Озеро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення неправомірно знятих з карткового рахунку грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2015 році на його ім'я у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» відкритий рахунок та отримана картка № 37999, на яку зараховується заробітна плата.

20.04.2015 року банк списав з його картки 317 грн. 59 коп, та в подальшому неодноразово списував кошти на загальну суму 10 844 грн. 83 коп., зазначаючи про «автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості».

Вказуючи, що рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23.04.2014 року, яке набрало законної сили, було відмовлено банку у стягненні з нього кредитної заборгованості по укладеному кредитному договору № ODXRRX11330358 від 24.08.2007 року, тому кошти з його рахунку списувались неправомірно, чим також завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10 000 грн, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10 844 грн. 83 коп. списаних із зарплатної картки коштів та моральну шкоду 10 000 грн.

В подальшому представником позивача позовні вимоги щодо стягнення неправомірно списаних грошових коштів були збільшені до 18 150 грн. 50 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив стягнути 18 150 грн.50 коп. автоматично списаних з карткового рахунку грошових коштів, відшкодувати моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та понесені витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 3 000 грн.

Представник відповідача на повторний виклик в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток, заяви про розгляд справи без участі представника банку в суд не надіслав.

У відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.

Вислухавши представника позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на ім'я ОСОБА_2 у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрита картка № 37999, на яку перераховуюється заробітна плата від ПП ОСОБА_3 Згідно виписки банку у період з 20.04.2015 року по 08.09.2016 року із вказаної зарплатної картки було списані грошові кошти, всього в сумі 18 224 грн. 87 коп., назва операції при кожному списанні "Автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості" та зазначено картки 29**81; 41**81; 41**99; 88**47.

Згідно кредитного договору № ODXRRX11330358 від 24.08.2007 року (а.с. 5), ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив на ім'я ОСОБА_2 рахунок № 1781 для зарахування коштів та видав кредитну картку № 784281, тому суд вважає, що автоматичне списання грошових коштів з карткового рахунку позивача, де зазначені картки 29**81, 41**81 проводилося саме по кредитному договору № ODXRRX11330358 від 24.08.2007 року, по якому рахується кредитна заборгованість, в примусовому стягненні якої рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23.04.2014 року відмовлено (а.с. 19-20), за сплином строку позовної давності.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно вимог ст. 1071 ЦК України банк може списати кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

За приписами п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Зазначені положення закону свідчать про можливість списання коштів з рахунка їх володільця лише за розпорядженням останнього або на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.08.2007 року позивач на підставі заяви № ODXRRX11330358 отримав строковий кредит у сумі 1 587 грн. 30 коп. на строк з 24.08.2007 року по 24.08.2008 року для чого банк відкрив рахунок № 1781 для зарахування коштів.

2

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599, 601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Отже, зобов'язання за кредитним договором можуть бути припинені виконанням, проведеним належним чином, у разі здійснення відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором.

Укладений між позивачем та Банком кредитний договір від 24 серпня 2007 року не було розірвано, припинено або виконано.

Згідно з довідкою Банку від 28.10.2016 року (а.с. 90), заборгованість по договору № ODXRRX11330358 складає 41 843 грн. 20 коп.

Відповідно до заяви позичальника ОСОБА_2 від 24.08.2007 року (а.с. 5, 116), позичальник доручає Банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом у передбачені строки за рахунок коштів , розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком та відповідно до п. 3.2.5 Умов.

Пунктом п. 3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які разом із заявою позичальника становить кредитний договір передбачено, що позичальник доручає банку списувати кошти із всіх свїх поточних рахунків у валюті кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за заявою та цими Умовами, при настанні строків платежів.

Оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобовязальним правом, а заявою позичальника № ODXRRX11330358 від 24.08.2007 року, п. 3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та ч. 2 ст. 1071 ЦК України передбачено списання коштів із зарплатної картки позивача у разі виникнення заборгованості за кредитним договором в рахунок її погашення, то списання коштів здійснювалось відповідно до встановленого законодавством порядку.

За такого суд вважає, що автоматичне списання коштів на загальну суму 13 030 грн. 69 коп. для погашення простроченої заборгованості з карток 29**81; 41**81 проведено правомірно, так як передбачено умовами кредитного договору № ODXRRX11330358 , укладеного між сторонами 24 серпня 2007 року.

Разом з тим, що стосується списання коштів на загальну суму 5 194 грн. 18 коп. із карток 41**99; 88**47 сторонами не надані докази, що вказані картки якимось

3

чином відносяться до кредитного договору № ODXRRX11330358, тому автоматичне списання зазначеної суми із вказаних карток є безпідставним.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За такого суд вважає, що позовні вимоги в частині безпідставного автоматичного списання коштів із зарплатної картки позивача для погашення заборгованості по кредитному договору№ ODXRRX11330358 , підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує положення ст. 11 ЦК України , відповідно до якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З обставин справи вбачається, що спір між сторонами виник із договірних зобов'язань. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Таких обставин позивач в позовній заяві не навів, та матеріали долучені до позовної заяви таких обставин не містять, тому підстав для покладення на відповідача обовязку з відшкодування моральної шкоди позивачу не має, в зв'язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати за надання юридичної допомоги (а.с. 24-25, 72-73), та в дохід держави витрати по сплаті судового збору , які позивач не сплачував при подачі позову в суд на підставі п. 7 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 5 194 грн. 18 коп. автоматично списаних із карткового рахунку грошових коштів та 3 000 грн. понесених витрат за надання юридичної допомоги. В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

4

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі в апеляційний суд Миколаївської області через Кривоозерський районний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя Кривоозерського Л.Л. Микитей

районного суду