АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Полірем Київ» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Державна служба інтелектуальної власності України про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1, третя особа Державна служба інтелектуальної власності України про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння фізичної особи ОСОБА_1 знак для товарів і послуг за свідоцтвами України: № НОМЕР_1, заявка №m98020730 від 24.02.1998 р.; № НОМЕР_2, заявка №m від 18.10.2001 р.; № НОМЕР_3, заявка №m від 18.10.2001 р.; № НОМЕР_4, заявка №m від 18.10.2001 р.; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України здійснити перереєстрацію права власності на знаки для товарів та послуг за свідоцтвами № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, №НОМЕР_5 на ТОВ «Полірем»; стягнути з відповідача збитки у розмірі 2 588 199,00; а також витрати на оплату судового збору 7 250,00 грн. та витрати на оплату за банківські послуги на оплату судового збору - 72,50 грн.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2016 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Справа № 757/36333/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3421/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Витребувано у ТОВ «Полірем Київ» копії договорів за якими відповідач ОСОБА_1 надав дозвіл на використання знаків для товарів та послуг за свідоцтвами України: №НОМЕР_1 заявка №m98020730 від 24.02.1998 р.; № НОМЕР_2, заявка №m від 18.10.2001 р.; свідоцтвом № НОМЕР_3, заявка №m від 18.10.2001 р.; свідоцтвом № НОМЕР_4, заявка №m від 18.10.2001 р.

Витребувано у ТОВ «Полірем Київ» копії договорів купівлі-продажу (виготовлення) продукції під торгівельною маркою «Полірем», укладених між ТОВ «Полірем Київ» та реалізаторами виготовленої продукції під торгівельними знаками для товарів та послуг за свідоцтвами України: № НОМЕР_1 заявка №m98020730 від 24.02.1998 р.; № НОМЕР_2, заявка №m від 18.10.2001 р.; № НОМЕР_3, заявка №m від 18.10.2001 р.; свідоцтвом № НОМЕР_4, заявка №m від 18.10.2001 р.

Зобов'язано ТОВ «Полірем Київ» протягом п'яти днів з дня отримання ухвали подати безпосередньо до канцелярії Печерського районного суду м. Києва вказані документи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати зазначену ухвалу, посилаючись на те, що витребувані судом докази не стосуються предмету доказування та, що суд в порушення п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України в мотивувальній частині не навів обґрунтування задоволення клопотання позивача з огляду на те, що позов заявлено до фізичної особи ОСОБА_1, тоді як судом витребувані докази у ТОВ «Полірем Київ», що не залучено до участі у справі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Полірем Київ» вказувало на те, що оскаржувана ухвала порушує права ТОВ «Полірем Київ», оскільки товариство не є стороною у справі, а витребувані у нього документи про обсяги виготовленої продукції, ціни, постачальників та покупців продукції товариства містять комерційну таємницю, а відтак порушує його права.

Інші доводи апеляційної скарги є тотожними з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційні скарги з наведених у них підстав, а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Представники ОСОБА_2 просили апеляційні скарги відхилити, посилаючись на те, що їх доводи є безпідставними, а ухвала суду законною та обґрунтованою, оскільки постановлена для забезпечення доказів на підтвердження вимог ОСОБА_2 про відшкодування заподіяних збитків.

Представник ТОВ «Полімер Київ» та представник Державної служби інтелектуальної власності в судове засідання не зЧявилися. Про час та місце розгляду справи зазначені юридичні особи були повідомлені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням.

Згідно з ч. 2 ст. 135 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається протягом п'яти днів з дня її надходження з повідомленням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10 ЦПК України).

Клопотання про витребування доказів розглянуто 22.11.2016 р. за відсутності сторін, при цьому, всупереч вимогам процесуального закону в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення сторін про розгляд зазначеного клопотання.

Таким чином, розглянувши заяву (клопотання) про забезпечення доказів без належного повідомлення сторін у справі, суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви про забезпечення доказів, встановлений процесуальним законом, а також закріплений в цивільному судочинстві принцип змагальності сторін, що вплинуло на право учасників процесу висловити свої міркування стосовно заявленого клопотання або надати суду заперечення проти його задоволення.

Забезпечуючи докази у цивільній справі шляхом витребування з ТОВ «Полірем Київ» копій документів, суд першої інстанції виходив з того, що позивач самостійно не має можливості отримати відповідні відомості.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, оскільки ТОВ «Полірем Київ» не є стороною у справі, а витребувані у нього документи містять відомості, що є комерційною таємницею, а отже порушують його права.

Крім того за правилом ч. 1 ст. 134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені, зокрема обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Разом з тим у клопотанні про витребування доказів представником позивача не наведено обставин, які б свідчили про те, що подання потрібних доказів є неможливим або ускладненим, а також не додано доказів на підтвердження таких обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

В контексті зазначених вимог закону, колегія суддів зауважує наступне.

З позовної заяви ОСОБА_2 убачається, що він є засновником ТОВ «Полірем», яке було власником спірних торгівельних марок, однак його вимоги неконкретизовані, зокрема позивач не вказує в чиїх інтересах ним подано позов та на користь кого необхідно витребувати знаки для товарів і послуг, а також відшкодувати заподіяні збитки.

Відповідно до п.п. 28.1 п. 28 статуту ТОВ «Полірем», директор без окремої довіреності представляє товариство у стосунках з державними установами, юридичними та фізичними особами. Статут не містить положень про наділення засновника (учасника) повноваженнями на представництво інтересів товариства в суді чи у відносинах з іншими підприємствами, установами, організаціями.

Статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» визначені права учасників товариства, зокрема право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі товариства, цінних паперах, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом; а також інші права передбачені законодавством та установчими документами товариства.

Відповідно до розЧяснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства.

Пунктом 51 цієї постанови передбачено, що Законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що діючим законодавством не передбачено право учасника товариства звертатися до суду за захистом прав акціонерного товариства, крім випадків коли він уповноважений на це акціонерним товариством, або якщо таке право йому надається статутом товариства, а відтак суду першої інстанції належить уточнить позовні вимоги ОСОБА_2

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з передачею питання про забезпечення доказів на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги представника ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат з урахуванням положень ст.88 ЦПК України задоволенню не підлягають, оскільки такі питання підлягають вирішенню за результатами ухваленого рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Полірем Київ» задовольнити частково, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 р. скасувати і передати питання на новий розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: