Справа № 686/4386/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

співвідповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника співвідповідача Хмельницької міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_6, ОСОБА_2, Хмельницької міської ради про визнання права власності, виділ частки з майна, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням остаточно уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, просить:

-визнати за ним право власності на частку у новоствореному майні, а саме 3/5 частки у праві власності на реконструйований ним без дозволу на виконання будівельних робіт житловий будинок «А-1» по проїзду Проскурівського підпілля, 7 у м. Хмельницький, які складають частину цього будинку загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, і яка складається з коридору 1-1 площею 3,4 кв.м, кухні 1-2 площею 11,8 кв.м, коридору 1-3 площею 5,0 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 15,8 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 7,7 кв.м, кладової 1-6 площею 4,5 кв.м, котельні 1-7 площею 3,1 кв.м, господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г», приміщеннями «г» та «г1»;

-виділити йому в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, 3/5 частки житлового будинку «А-1» по проїзду Проскурівського підпілля, 7 у м. Хмельницький, які складаються з коридору 1-1 площею 3,4 кв.м, кухні 1-2 площею 11,8 кв.м, коридору 1-3 площею 5,0 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 15,8 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 7,7 кв.м, кладової 1-6 площею 4,5 кв.м, загальною площею 48,2 кв.м, та господарську надвірну будівлю, яка утворена гаражем «Г»;

-припинити право спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_2 на належну на праві власності ОСОБА_5 3/5 частки житлового будинку «А-1» по проїзду Проскурівського підпілля, 7 у м. Хмельницький, які складаються з коридору 1-1 площею 3,4 кв.м, кухні 1-2 площею 11,8 кв.м, коридору 1-3 площею 5,0 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 15,8 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 7,7 кв.м, кладової 1-6 площею 4,5 кв.м, загальною площею 48,2 кв.м, та господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г»;

-визнати за ним право приватної власності на окреме домоволодіння, що являється єдиним цілим, а саме житловий будинок, який складається з 1-1 коридору площею 3,4 кв.м, 1-2 кухні площею 11,8 кв.м, 1-3 коридору площею 5,0 кв.м, 1-4 житлової кімнати площею 15,8 кв.м, 1-5 житлової кімнати площею 7,7 кв.м, 1-6 кладової площею 4,5 кв.м, загальною площею 48,2 кв.м, та господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г».

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити, пояснивши, що позивач самочинно, без дозволу побудував в 2007 році до належної йому частини спільного з відповідачами домоволодіння добудову до гаража, добудову а-3 до будинку (котельну) і з метою реєстрації свого права на добудову звернувся в 2012 році до Хмельницької міської ради щодо збереження самочинного будівництва. Первинне виділення земельної ділянки відбулося за цією адресою в 1957 році рішенням міськвиконкому, тому право користування земельною ділянкою збереглося за позивачем в силу ст. 120 ЗК України. Вважає укладений в 1958 році договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки договором суперфіцію, права за котрим як відчужуються, так і спадкуються. Всі необхідні будівельні, санітарні норми та правила щодо будівництва були дотримані позивачем. Дозвіл на збереження самочинного будівництва було надано, однак в квітні 2014 року скасовано за скаргами відповідачів, які вважає необґрунтованими. Зокрема, витяжна труба знаходиться на території позивача і влаштувати належний димохід можливо лише зі сторони відповідачів. Крім того, пічним опаленням позивач не користується.

В судове засідання відповідач ОСОБА_7 архітектурно-будівельна інспекція України свого представника не направила, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності представника зазначеного відповідача.

В судовому засіданні співвідповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_2 та їх представник проти позову заперечили, пояснивши, що 2/5 частки спірного домоволодіння дійсно належать ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а також належали ОСОБА_8, після смерті котрої спадкував ОСОБА_9, який на даний час визнаний померлим і за ним заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_2 Земельна ділянка для обслуговування домоволодіння знаходиться у спільному користуванні його співвласників, однак не оформлена; до встановлення порядку користування земельною ділянкою, а також до прийняття усіх будівель в експлуатацію даний позов не може бути задоволений. Санітарні норми при самочинній добудові насправді були порушені позивачем, а в разі виділу йому частки згідно заявлених позовних вимог стане неможливим також доступ до димовентиляційних каналів будинку для їх очищення.

Представник співвідповідача Хмельницької міської ради в судовому засіданні проти позову в частині визнання права власності на самочинне будівництво заперечила, пояснивши, що земельна ділянка, на якій позивач міг би здійснювати будівництво, у нього відсутня. Щодо позовних вимог про виділення частки будинку в натурі покладається на думку суду, однак вважає, що такий виділ також є неможливим.

Судовий експерт ОСОБА_10, заслуханий в судовому засіданні з приводу розяснення наданого ним експертного висновку, пояснив, що у висновку ним зазначено про межі земельної ділянки, взяті як фактичні межі по встановленій огорожі всього подвіря, оскільки документально підтверджена межа відсутня. Добудови «г» і «Г1» є самочинними будівлями, належать до реконструйованих і фактично складають один обєкт. Можливість виділення частки позивача в натурі існує в тому разі, якщо не враховувати самочинних прибудов. Горища, димохід не обстежував, оскільки сторони не звертали на це уваги під час огляду обєкта. В частині будинку позивача встановлено водяне опалення. Не розібрана піч також наявна, однак чи може вона використовуватись, експерту невідомо. Невідповідність гаража окремим нормам створює незручності більшою мірою для самого власника гаража, а не для інших осіб.

Заслухавши пояснення представника позивача, співвідповідачів та їх представників, судового експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що 18.11.1957 року рішенням № 844 виконкому Хмельницької міської ради вирішено переоформити земельну ділянку по проїзду Котовського 7 площею 432 кв.м на ОСОБА_11 (а.с. 17). В матеріалах справи (а.с. 103) міститься копія плану ділянки землі в. м. Хмельницький по проїзду Котовського 7, складеного для передачі її під забудову в безстрокове користування ОСОБА_11

07.02.1958 року між Відділом комунального господарства виконкому Хмельницької міської ради депутатів трудящих на підставі вище вказаного рішення про відведення земельної ділянки було укладено з ОСОБА_11 договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно, згідно котрого ОСОБА_11 як забудовнику було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку № 7 по проїзду Котовського загальною площею 432 кв.м (а.с. 214 215).

Рішенням виконкому міської ради депутатів трудящих № 325 від 12.10.1960 року затверджено акт приймання індивідуального будівництва по проїзду Котовського 7 (а.с. 104).

09.11.1960 року Хмельницьким МБТІ домоволодіння по проїзду Котовського 7 у м. Хмельницький, розташоване на земельній ділянці площею 432 кв.м, було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_11, що підтверджується висновком Хмельницького МБТІ про реєстрацію домоволодіння (а.с. 102).

14.12.1960 року ОСОБА_11 продала ОСОБА_12 за нотаріально засвідченим договором купівлі-продажу 2/5 вище вказаного домоволодіння. Копія зазначеного договору купівлі-продажу міститься на арк. 32 33 інвентаризаційної справи на домоволодіння.

31.05.1961 року ОСОБА_11 продала ОСОБА_13 за нотаріально засвідченим договором купівлі-продажу решту 3/5 вище вказаного домоволодіння. Копія зазначеного договору купівлі-продажу міститься на арк. 35 36 інвентаризаційної справи на домоволодіння.

12.06.1962 року ОСОБА_12 померла, належну їй частку в будинку в розмірі 2/5 успадкували її матір ОСОБА_8 та неповнолітні діти ОСОБА_14 (в подальшому змінив прізвище на ОСОБА_6) та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 13.12.1962 року (арк. 37, 130, 131 інвентаризаційної справи на домоволодіння).

8.09.1976 року ОСОБА_13 продала придбану нею частку в розмірі 3/5 в домоволодінні за нотаріально засвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_15 Копія зазначеного договору купівлі-продажу міститься на арк. 58 59 інвентаризаційної справи на домоволодіння.

21.12.1991 року ОСОБА_16 померла (а.с. 114), єдиним спадкоємцем за заповітом належної їй частки в будинку 7 по проїзду Котовського став її правнук ОСОБА_9 (а.с. 115 116).

3.05.1994 року ОСОБА_15 за нотаріально засвідченим договором дарування подарував належну йому частку в розмірі 3/5 у вказаному домоволодінні ОСОБА_17 Копія зазначеного договору дарування міститься на арк. 106 107 інвентаризаційної справи на домоволодіння.

11.12.1999 року ОСОБА_17 за нотаріально засвідченим договором купівлі-продажу продала належну їй частку в розмірі 3/5 в зазначеному домоволодінні ОСОБА_5, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу, копія котрого наявна у справі (а.с. 9). Договором визначено, що покупець набув у власність 3/5 житлового будинку № 7 житловою площею 58,3 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель, які розташовані в м. Хмельницький по проїзду Котовського. На земельній ділянці розташовані: житловий цегляний будинок А-1, гараж Г. 3/5 частини житлового будинку складаються з 1-1 коридору площею 3,4 кв.м, кухні площею 11,8 кв.м, 1-3 коридору площею 5 кв.м, 1-4 житлової кімнати площею 15,8 кв.м, 1-5 житлової кімнати площею 7,7 кв.м, 1-6 топочної площею 4,5 кв.м та гаражу «Г». Загальна площа складала 92,8 кв.м, що підтверджується техпаспортом на 3/5 домоволодіння від 27.12.1999 року (а.с. 71 73).

Право спільної часткової власності позивача на придбану ним частку житлового будинку в установленому порядку зареєстровано, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 40487878 від 11.07.2015 року, і належить йому на час розгляду справи, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, індексний номер 59048760 від 13.05.2016 року, 81614847 від 2.03.2017 року, 81625395 від 2.03.2017 року, наявними у справі.

В 2007 році позивачем було самочинно побудовано прибудову до будинку «а3» (котельну загальною площею 3,1 кв.м), господарську будівлю «г» обємом 39 куб.м, господарську будівлю «г1» обємом 108 куб.м, що підтверджується технічним паспортом на 3/5 житлового будинку по проїзду Котовського 7 (а.с. 12 14).

05.04.2012 року постійно діюча комісія з питань самочинного будівництва при Хмельницькій міській раді прийняла рішення про надання позивачу дозволу на збереження самовільного будівництва вказаних прибудови та господарських споруд, що підтверджується витягом з протоколу від 5.04.2012 року № 05, копія котрого наявна у справі (а.с. 15).

Однак після надходження скарги ОСОБА_18 та ОСОБА_2 від 16.12.2014 року постійно діюча комісія з питань самочинного будівництва при Хмельницькій міській раді 9.04.2015 року скасувала раніше прийняте нею рішення про збереження самочинного будівництва вище вказаних прибудови та господарських споруд в звязку з відсутністю погоджень співвласників житлового будинку по проїзду Котовського 7 (а.с. 19 20).

В 2015 році позивач звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області з декларацією про готовність обєкта до експлуатації, яка була повернута йому на доопрацювання з посиланням на те, що ним не додано документа на право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено обєкт, а також в звязку з помилкою в заповненні декларації (а.с. 18).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння, оглянутої судом, адреса будинку змінилася з проїзду Котовського 7 на проїзд Проскурівського підпілля 7.

Як вбачається з листів Управління земельних ресурсів та земельної реформи від 03.03.2015 року за вих. № 719/02-01-14 та від 6.03.2017 року за вих. № 681/0201-11, земельна ділянка по проїзду Проскурівського підпілля 7 у м. Хмельницький належить до земель комунальної власності, у власність та оренду не надавалася.

Позивачем на підтвердження користування ним земельною ділянкою надано податкові повідомлення-рішення від 8.05.2008 року № НОМЕР_1, від 19.05.2011 року № НОМЕР_2, від 30.04.2013 року № НОМЕР_3 про сплату ним земельного податку з фізичних осіб, однак на запит суду ДПІ у м. Хмельницькому листом від 1.03.2017 року за вих. № 3593/10/22-25-13-03 повідомила про те відсутність документів, які стали підставою для винесення позивачу перелічених податкових повідомлень-рішень.

Як вбачається з висновку експертного дослідження 3070ед/014 від 15.08.2014 року (а.с. 26 30), технічний стан несучих та огороджувальних конструкцій житлового будинку та належних до нього надвірних будівель за адресою: м. Хмельницький, проїзд Котовського 7, в цілому розцінюється як задовільний; 3/5 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належить ОСОБА_5, загальною площею житлового будинку «А-1» 51,3 кв.м, з господарськими будівлями цегляним гаражем «Г», цегляною господарською будівлею «г» та цегляною господарською будівлею «г1», розташованими за адресою м. Хмельницький, проїзд Котовського 7, станом на 15.08.2014 року фактично виділена в натурі і експлуатується як окремий самостійний обєкт.

Наданий позивачем лист Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 12.11.2015 року за вих. № 4517/030114 (а.с. 67а), в якому зазначено, що відображені на схемах, наданих ФОП ОСОБА_19 (а.с. 21 25), будівлі і споруди на земельній ділянці землекористувача ОСОБА_5 за своїм розміщенням відповідають вимогам ДБН 360-92**, суд не бере до уваги, оскільки у справі наявний висновок експерта № 422/016 від 23.12.2016 року, згідно котрого виконані ОСОБА_5 з 2007 року по даний час будівельні роботи щодо житлового будинку та надвірних будівель (прибудова приміщення 1-7 до житлового будинку та будівництво господарських будівель «г» та «г1») по проїзду Проскурівського підпілля 7 в м. Хмельницький та збудовані обєкти не повністю відповідають вимогам державних будівельних, а саме п. 3.25* ДБН 360-92** (а.с. 172).

Також згідно вище зазначеного висновку експерта проведені позивачем з 2007 року по даний час будівельні роботи щодо житлового будинку та надвірних будівель (прибудова приміщення 1-7 до житлового будинку та будівництво господарських будівель «г» та «г1») по проїзду Проскурівського підпілля 7 в м. Хмельницький відносяться до реконструкції; господарські будівлі «г» та «г1» разом з гаражем «Г» утворюють одну господарську надвірну будівлю.

Експерт, з урахуванням наданих ним в судовому засіданні усних розяснень, визначив, що виділ в натурі у власність ОСОБА_5 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями по проїзду Проскурівського підпілля 7 у м. Хмельницький відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва є технічно можливим за умови, якщо здійснювати виділ без урахування самочинних добудов. Запропонований експертом варіант виділу є наступним: 1-1 коридор 3,4 кв.м, 1-2 кухня 11,8 кв.м, 1-3 коридор 5 кв.м, 1-4 житлова кімната 15,8 кв.м, 1-5 житлова кімната 7,7 кв.м, 1-6 кладова 4,5 кв.м, загальною площею 48,2 кв.м та житловою площею 23,5 кв.м, а також цегляний гараж «Г». такий варіант не передбачає відступу від ідеальних часток співвласників.

20.01.2017 року було виявлено, що в частині житлового будинку, займаній ОСОБА_6, в результаті неправильного влаштування та несправності нагрівальних печей та димарів відбувся викид сажі, що підтверджується висновком ХВП ГУНП в Хмельницькій області від 3.02.2017 року (а.с. 217), листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 17.02.2017 року за вих. № В-4. В зазначеному листі також повідомлено, що пічне опалення використовувалося протягом року в обох квартирах будинку, в яких був спільний димохід.

Актом № 15 СПБ «Вітрило» від 8.02.2017 року встановлено, зокрема, що димові та димовідвідні канали, які виходять із квартири № 1 про проїзду Проскурівського підпілля 7, не придатні для експлуатації, наявне засмічення сажею. Також актом № 45 на приховані роботи будівельної частини печі на природному паливі, димоходів та лежухів від 20.02.2017 року СПБ «Вітрило» зафіксовано, що загальна довжина лежухів перевищує допустимі норми, димоходи та димові труби не очищені від будівельного бруду та сажі, обовязковим є влаштування очисних ревізійних дверцях біля підключення в загальний димохід.

Верховним Судом України в постанові від 18.11.2015 року у справі за № 6-1858цс15 висловлено наступну правову позицію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Також Верховним Судом України в постанові від 18.02.2015 року у справі за № 6-244цс14 висловлено правову позицію про те, що стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію; нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений обєкт нерухомості на підставі судового рішення.

Крім того, Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі за № 6-265цс16 висловлено правову позицію про те, що згідно зі статтею 331 ЦК України право власності на новостворене майно та обєкти незавершеного будівництва реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію права на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постановах від 2.12.2015 року у справі № 6-1328цс15, від 10.02.2016 року у справі № 6-2124цс15.

Реконструкція будинку та господарських споруд здійснювалася позивачем без отримання належних дозволів, реконструйовані обєкти в експлуатацію не прийняті, зведені на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності і право користування котрою в установленому законом порядку оформлено не було.

Так, позивач стверджує, що його право на земельну ділянку походить від укладеного в 1958 році договору виділення земельної ділянки забудовнику ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Перехід права користування земельною ділянкою при відчуженні права власності на розташовані на ній будівлі був законодавчо врегульований з того часу, а також станом на момент останнього переходу права власності на 3/5 домоволодіння (1999 р.) і дотепер наступним чином.

Згідно ст. 33 Основ земельного законодавства СРСР і союзних республік від 13.12.1968 року, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною в порядку, встановленому законодавством союзних республік.

Згідно частин 1, 2 ст. 90 ЗК УРСР 1970 року, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 20, ст. 22 ЗК УРСР 1970 року, відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються ОСОБА_11 Міністрів СРСР. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Згідно частин 1 2, 4 ст. 30 ЗК України 1990 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується ОСОБА_11 народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_11 народних депутатів.

Згідно абз. 1 п. 6 Перехідних положень ЗК України 2001 року, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Таким чином, право користування позивача земельною ділянкою в установленому порядку не оформлено, а права власності на неї він не набув.

За вище наведених обставин в їх сукупності визначені законом підстави для задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на частку у новоствореному майні, а саме 3/5 частки у праві власності на реконструйований ним без дозволу на виконання будівельних робіт житловий будинок «А-1» по проїзду Проскурівського підпілля, 7 у м. Хмельницький та господарську надвірну будівлю, яка утворена гаражем «Г», приміщеннями «г» та «г1», - відсутні; оскільки його право власності на самочинно реконструйовані обєкти не виникло, захисту воно не підлягає.

Верховним Судом України в постанові від 30.09.2015 року у справі за № 6-286цс15 висловлено наступну правову позицію.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна.

У даній справі позивач бажає виділу в натурі 3/5 будинку та господарської будівлі, до складу яких (як будинку, так і гаража) входять самочинні добудови.

Крім того, при виділі позивачу частки зі спільного нерухомого майна відповідачам як співвласникам, що залишаються, на даний час немає змоги залишити частку будинку таку, яка мала б окрему систему життєзабезпечення в частині опалення та вентиляції, що вбачається з наданих сторонами вище перелічених матеріалів щодо факту та причин задимлення в помешканні ОСОБА_18, виявленого ним 20.01.2017 року. Як пояснив в судовому засіданні судовий експерт, обстеження димовентиляційних каналів, димаря, горища будинку він не здійснював, з чого вбачається, що висновок експерта є неповним, однак жодна зі сторін не побажала заявити суду клопотання про призначення у справі додаткової експертизи.

За таких обставин не підлягають до задоволення і позовні вимоги про виділ позивачу частки з майна, припинення права спільної часткової власності та визнання за позивачем права власності на окреме домоволодіння, сформоване внаслідок такого виділу.

Отже, в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 181, 316, 317, 328, 331,364, 376, 392 ЦК України,ст. 33 Основ земельного законодавства СРСР і союзних республік від 13.12.1968 року, ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч.ч. 1, 2 ст. 90 ЗК УРСР 1970 року, ч. 1 ст. 23, ч.ч. 1 2, 4 ст. 30 ЗК України 1990 року, абз. 1 п. 6 Перехідних положень ЗК України 2001 року, суд -

ви р і ш и в :

В позові ОСОБА_5 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_6, ОСОБА_2, Хмельницької міської ради про визнання права власності, виділ частки з майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: