Провадження № 2/521/1010/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 березня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Целух А.П..
при секретарі Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , за участю третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , за участю третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення, посилаючись на підстави та обставини викладені в позові, просила суд зобовязати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1, Визнати іх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за вище зазначеною адресою, та виселити зазначених осіб з данної квартири ,зняти їх з реєстрації .
Позивачка в судові засідання не з'явилась, представник позивача надав заяву в який підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачі в судові засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідачки, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , за участю третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення підлягає задоволенню з наступних підстав.
В матеріалах цивільної справи є наявним Договір купівлі-продажу від 29 квітня 2016 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4,
Згідно з довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04 липня 2016 року та довідки ЖБК «Поліекран» № 23/16 від 25.05.2016 року, в якій зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
За домовленістю між ОСОБА_5 та зареєстрованими у квартирі, останні повинні були знятися з реєстрації протягом місяця з моменту продажу.
Відповідно п. 6 вказаного договору, Продавець ОСОБА_5 свідчила про те, що квартира , яка була предметом договору на момент його укладання боргами не обтяжена, іншому не подарована, не продана,не відчуджена іншим спсобом, не заставлена,судових спорів відносно неї не має, не встановлено сервітутів, не укладено договорів найму, а також малолітні, неповнолітні, непрацездатні діти та недієздатні чи обмежено дієздатні особи, які мають право користування вказаним нерухомим майном відсутні.
Позивачка зазначає у позові що неодноразово зверталася до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з проханням виселення та зняття з реєстрації, на що відповідачі постійно знаходила причини неможливості виконання своїх зобов'язань..
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 321 ЦКУ, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що попередній власник втратив право користування спірною квартирою, продавши її позивачці. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені на користування житлом. Права відповідачки, яка не є власницею спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності припинилося і право користування житлом відповідачів. З цих підстав суд приходить до висновку, що відповідачка, автоматично втратила право користування вказаним жилим приміщенням , оскільки її право є похідним від права власника.
Що стосується позовних вимог про скасування реєстрації, суд зазначає наступне.
Закон України від 11.12.2003 року № 1382 1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна або припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Зі змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що підставою для зняття з реєстрації є рішення про виселення особи з житлового приміщення.
Таким чином рішення суду про виселення особи житлового приміщення є підставою для зняття даних осіб з реєстрації.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 29, 317, 319, 321, 334, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 195, 196, 208, 209, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , за участю третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення - задовольнити .
Зобовязати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. Одеса, вулиця Космонавтів, будинок 10.квартира 21
Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Зняти з реєстрації ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом яких постановив його за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.
Суддя : А.П.Целух