АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4504/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Леонтюк Л.К.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2017 р.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,

Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія

«ОРАНТА»

про відшкодування шкоди завданої дорожньо- транспортною пригодою

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2017 р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану ДТП у розмірі 386 371 грн., судовий збір у розмірі 3 863,71 грн., суму франшизи у розмірі 510 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн.; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 168 996,09 грн., посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, внаслідок ДТП, що сталася 10 січня 2015 р. вул.Леніна, села Владиславка, Миронівського району, Київської області, було пошкоджено автомобіль марки «Honda», модель « Accord », д.н.з. НОМЕР_1., яким керував ОСОБА_3, тим самим власнику автомобіля - ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 31 березня 2016 р. у справі про адміністративне правопорушення № 371/290 /16-п ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення - штраф на у сумі 340 грн. на користь держави.

Крім того, встановлено, що власнику автомобіля ОСОБА_2 внаслідок вказаної ДТП було завдано також тілесних ушкоджень.

У зв»язку із розслідуванням обставин ДТП було порушено кримінальну справу за ч.1ст.286 КК України, яка була закрита 8.03.2016 р. у зв»язку із відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України. Матеріали було передано для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи, яка була проведена у межах досудового розслідування у кримінальній справі було визначено вартість належного позивачці автомобіля «Хонда», ринкова вартість якого становить 436 371,00 грн.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Тому, суд обґрунтовано дійшов висновку щодо покладення відповідальності за відшкодування матеріальної шкоди на відповідача ОСОБА_1, виходячи із висновків вказаної експертизи.

Згідно ст.12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/ або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Тому, суд правильно вважав, що за таких обставин, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню також сума франшизи в розмірі 510 гривень.

Щодо вимоги про стягнення з ПАТ «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 50 000,00 грн., то суд дійшов обґрунтованого висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, 28 січня 2015 р. ОСОБА_2 подала до ПАТ HACK «Оранта » письмове повідомлення про ДТП, в зв'язку з чим в подальшому отримала письмове роз'яснення № 09-03-09 /3946 від 16 березня 2015 р. з переліком документів, які окремо потерпілому необхідно додатково надати страховику для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Серед цього переліку окремим пунктом зазначено необхідність потерпілому надати заяву про страхове відшкодування із зазначенням способу його виплати, при цьому зазначено, що постанову суду повинен надати страхувальник.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, з визначеними цією нормою реквізитами та доданими документами.

Тобто, чинним законодавством передбачено повідомлення про ДТП та подачу заяви про страхове відшкодування, оскільки, повідомлення подається в стислі строки для забезпечення можливості страховика у розслідуванні причин та обставин ДТП та визначення розміру збитків (ст. ст. 33, 33 - 1, 34 вищезгаданого Закону ), а заява - є підставою для прийняття рішення про виплату та порядок виплати страхового відшкодування і складання страхового акту.

Згідно п.37. 1. 4. ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закономірно і чітко встановлює річний строк давності для подання такої заяви, і що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння ДТП є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, що мало місце і у даній справі.

Проте, протягом встановленого 30-денного строку з моменту подання повідомлення ОСОБА_2 заяви про страхове відшкодування не подала, а лише 13 травня 2015 р. подала таку заяву, тобто, пропустивши усі передбачені для цього Законом строки.

Саме це стало причиною відмови страхової компанії у здійсненні страхового відшкодування, яка була направлена позивачці 27 травня 2016 р.

06 червня 2016 р. позивачка звернулась із скаргою щодо перегляду рішення НАСК «ОРАНТА» про відмову у виплаті страхового відшкодування, на яку 05 липня 2016 р. отримала мотивовану відповідь про відсутність підстав для перегляду рішення страховика.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ПАТ НАСК «ОРАНТА» не порушило жодних законних прав позивача, а тому і відсутні причини для їх відновлення та /чи захисту в судовому порядку.

Суд також дійшов правильного висновку, що провадження по факту ДТП в кримінальній справі, то відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» провадження в цивільній, господарській чи кримінальній справі по факту ДТП дає право страховику на припинення перебігу строку врегулювання страхової справи, але не є а ні перешкодою, а ні обґрунтованою підставою для неподачі заяви про страхове відшкодування у встановлені законом строки; що необізнаність, зайнятість, як і інша можлива мотивація позивачки, жодним чином не змінює вищезазначених положень чинного законодавства та не створює права на задоволення незаконних і безпідставних вимог.

Таким чином, суд обґрунтовано дійшов висновку, що оскільки позивачка не подала впродовж одного року з моменту ДТП заяви на виплату страхового відшкодування, ПАТ НАСК «ОРАНТА» законно, на підставі відповідних норм чинного законодавства відмовила у здійсненні страхового відшкодування, а тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Що ж стосується решти позовних вимог, то суд обґрунтовано дійшов висновку щодо їх задоволення.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повно з»ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :