АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4 про встановлення факту польського походження,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що громадянка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мала польське походження;

- зобов'язати Відділ ЗАГС по міському округу м. Кострома (Росія) внести зміни в актовий запис про народження, складений ГУБЗАГСом міста Кострома щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 16.07.1928, зазначивши в графі «національність» щодо матері «полька» та щодо батька «поляк»;

- зобов'язати Відділ ЗАГС по міському округу м. Кострома (Росія) внести зміни в актовий запис про шлюб № 640 від 17.05.1953, складений міським ЗАГСом міста Кострома щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши в графі «національність» «полька» замість «русская»;

-зобов'язати Відділ ЗАГС по міському округу м. Кострома (Росія) внести зміни в актовий запис про народження № 2339 від 03.10.1953, складений міським ЗАГСом міста Кострома щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши в графі «національність» щодо матері «полька» замість «русская»;

-зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис про шлюб № 357 від 07.05.1976, складений Шевченківським ЗАГСом міста Києва щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши в графі «національність» «полька» замість «русская»;

- зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис про народження № 19 від 16.01.1977, складений Печерським ЗАГСом міста Києва щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зазначивши в графі «національність» щодо матері «полька» замість «русская».

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що його мати та бабуся були за національністю польками. З метою уникнення переслідувань за національною ознакою в свідоцтві про шлюб та у свідоцтві про народження матері було зазначено «русская». Стверджує, що встановлення цього факту уможливить реалізацію його права вільно обирати та відновлювати національність та має юридичне значення для набуття відповідних прав, передбачених законодавством Республіки Польща для осіб, які є поляками за національністю (а.с. 6-9).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2017 у задоволенні заяви відмовлено (а.с. 45).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви. Вважає незаконним висновок суду про неможливість встановлення даного факту та недоведеність заявлених вимог.

В судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з її безпідставності та недоведеності.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, актовий запис № 9. Його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.01.1977 (а.с. 10).

З наданих заявником документів вбачається, що національність матері та бабусі по материнській лінії заявника вказані «русская». Заявник вказував, що зазначення національності «русская» зумовлена тим, що вони, побоюючись переслідувань в часи Радянського Союзу, не бажали заявляти про свою національну приналежність до польського народу.

Встановлення даного факту необхідне заявнику для реалізації права вільно обирати та відновлювати національність та має юридичне значення для набуття відповідних прав, передбачених законодавством Республіки Польща для осіб, які є поляками за національністю.

У відповідності з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції обґрунтованого вказав на те, що заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які в своїй сукупності, давали б підстави для висновку про належність заявника та його матері і бабусі до польської національності.

Крім цього, слід зазначити, що у відповідності до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із вимогами ст. 15 ЦПК України, суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Суди розглядають вищевказані справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений у судовому порядку, про що неодноразово роз'яснювалось Верховним Судом України.

Враховуючи вищевказані положення процесуального закону, а також з огляду на зміст поданої заяви, колегія суддів вважає цілком законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви, з огляду на те, що факт, який просить встановити заявник, не може бути встановлений у судовому порядку.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4 про встановлення факту польського походження - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва