АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа №645/5696/16-ц. Головуючий І інстанції: - Шрамко Л.Л.
Провадження №22-ц/790/1965/17. Суддя-доповідач:- Кокоша В.В.
Категорія: оскарження дій державного
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря: - Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року справі за позовом ОСОБА_6 до Другої Харківської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10 - про визнання неправомірними дій державного нотаріуса по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_6 в особі свого представника ОСОБА_7, звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії державного нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І. по видачі 14 вересня 1995 року ОСОБА_11 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованому по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що при розгляді Ленінським районним судом м. Харкова його позову до ОСОБА_10 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_12, виданого 14 вересня 1995 року Другою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_11, а також при розгляді скарги апеляційним судом Харківської області, встановлені обставини які мають ознаки неправомірних дій державного нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І. при оформленні спадщини за законом на користь дружини спадкодавця ОСОБА_12 - ОСОБА_11

Так, за життя 28 квітня 1992 року ОСОБА_12 склав заповіт, яким заповів належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 в 1/4 частині своєму сину ОСОБА_10 та в 3/4 частинах своїй дочці, а його матері ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_12 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його донька ОСОБА_13

14 вересня 1995 року ОСОБА_11 неправомірно видано державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 після смерті її чоловіка.

Видаючи свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_12, державний нотаріус Мороз Г.І. не перевірила та не врахувала наявність заповіту, складеного ним на користь ОСОБА_13, пославшись на законодавство, що діяло на час видачі свідоцтва про право власності, а саме положення ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР, п. п. 100, 102, 103 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР №45/5 від 21 жовтня 1975 року та п. 86 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №18/5 від 14 червня 1994 року, що свідчить про неправомірність дій держаного нотаріуса.

Представник Другої Харківської державної нотаріальної контори позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Третя особа: Мороз Г.І. в судове засідання не з'явилась.

В письмових заперечення поданих до суду позов не визнала.

При цьому посилалась на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_12 на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель, видано нею дружині спадкодавця ОСОБА_11 з додержанням вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» від 2 серпня 1993 року та п. 114 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18 червня 1994 року № 18/5, обов'язком нотаріусів при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було перевіряти факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

В подальшому наказом Міністерства юстиції України №51/5 від 17 жовтня 2000 року Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18 червня 1994 року № 18/5 доповнено п. 111-1, згідно з яким при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Єдиного реєстру перевіряє наявність або відсутність заповіту, складеного спадкодавцем у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ.

Третя особа: ОСОБА_10 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 22 травня 1949 року ( а. с.58,59).

Від сумісного проживання в подружжя народився син ОСОБА_10, дочка ОСОБА_13

За час шлюбу ОСОБА_12, ОСОБА_11 збудували житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, право власності на який документально оформили в КП Харківське МБТІ на ім'я ОСОБА_12 (а. с. 60).

28 квітня 1992 року ОСОБА_12 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори за р. №4-2371, згідно з яким заповів належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 таким чином: 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель сину - ОСОБА_10, 3 /4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель дочці - ОСОБА_13.( а. с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_12 помер (а. с. 9).

Спадкоємцями за законом першої черги на майно ОСОБА_12 були дружина померлого - ОСОБА_11, син - ОСОБА_10, дочка - ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_13 померла.

Спадкоємцями за законом першої черги на майно ОСОБА_13 були її діти ОСОБА_14, ОСОБА_6, мати померлої - ОСОБА_11 (а. с.10).

25 липня 1995 року ОСОБА_10 звернувся з заявою до Другої Харківської державної нотаріальної контори, в якій повідомив про неприйняття ним спадщини після смерті свого батька ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а. с. 57).

14 вересня 1995 року ОСОБА_11 звернулась з заявою до Другої Харківської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право власності на 1 /2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, як спільного майно набутого подружжя за час шлюбу та 1/2 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а. с. 53).

14 вересня 1995 року Другою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_11 видано свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, як спільне майно набуте подружжя за час шлюбу (а. с.61).

Крім того, 14 вересня 1995 року Другою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_11 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с.62).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_10, ОСОБА_14, третя особа: Друга Харківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, виданого 14 вересня 1995 року Другою Харківською державною нотаріальною конторою спадкоємцю ОСОБА_11 смерті чоловіка ОСОБА_11

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 9 серпня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що ОСОБА_6 спадщини після смерті матері ОСОБА_13 не прийняв. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с.17-18).

Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на час видачі свідоцтва), державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. п. 109, 114 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18 червня 1994 року №18/5 (в редакції, яка діяла на час видачі свідоцтва), свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи.

При видачі 14 вересня 1995 року ОСОБА_11 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_11, державний нотаріус Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І., перевірила факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину та правомірно видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом.

Факт правомірності дій державного нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І. при видачі ОСОБА_11 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11, підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 відмовлено у визнання недійним спірного свідоцтва з посиланням на те, що за життя його мати ОСОБА_13 у визначеному законом порядку не прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_12

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм найдену оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що при вирішенні спору суд безпідставно не взяв до уваги положення п. 108 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій від 18 червня 1994 року, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Відповідно до п.108 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18 червня 1994 року №18/5 (в редакції, яка діяла на час видачі свідоцтва), на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Матеріали справи свідчать, що державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І. здійснено видачу ОСОБА_11 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_11 за місцем відкриття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину проведено у строки, встановлені ст. 561 ЦК УРСР.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: