З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Цуранова А. Ю. ,
при секретарі Солом'яна Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву 1) ОСОБА_1 2) ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,
Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зазначеним позовом.
Вказували, що разом з відповідачем являються співвласниками квартири АДРЕСА_1.
Посилаючись на те, що між ними виник спір по порядок користування житлом, по сплаті комунальних платежів та в зв'язку з відмововю відповідача на встановлення порядку користування житлом, просили встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 між співвласниками цієї квартири, виділивши в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату площею 11.4 кв.м. та житлову кімнату площею 17,3 кв.м. з лоджією - 2,2 кв. м., ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату площею 12,9 кв. м., а всі підсобні приміщення квартири, а саме: кухню площею 8,2 кв.м., коридори площею 8,0 кв.м. та 3,6 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м. та вбудовані шафи 0,2 та 0,2 кв.м. залишити у спільному користуванні.
Позивачі в судове засідання не зявились, звернулись до суду із заявами, в яких просили справу розглядати без їх участі, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, а саме 1/2 частка відповідачу та по 1/4 частці кожному позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 23.10.2001 року, копією договору дарування частини квартири від 16.10.2006 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.10.2006 року.
З копії технічного паспорту на зазначену квартиру вбачається, що квартира має три кімнати площею: 11.4 кв.м., 17,3 кв.м., 12,9 кв.м. та підсобні приміщення серед яких з лоджія - 2,2 кв.м., кухня - 8,2 кв.м., два коридори - 8,0 кв.м. та 3,6 кв.м, ванна - 2,6 кв.м., туалет - 1,0 кв.м та вбудовані шафи 0,2 та 0,2 кв.м.
Згідно довідки про місце проживання та склад сімї від 18.11.2016 року № 3958, сторони по справі зареєстровані у спірній квартирі.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року №20 роз'яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
В судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини зазначені в позовній заяві, а доказів на їх спростування суду не надано.
Таким чином, враховуючи надані сторонами докази у їх сукупності, а також за відсутності будь-якого іншого запропонованого порядку користування квартирою, суд вважає за можливе задовольнити заявлений позов.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити повністю.
Встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 між співвласниками цієї квартири, виділивши в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2, житлову кімнату площею 11.4 кв.м. та житлову кімнату площею 17,3 кв.м. з лоджією 2,2 кв.м, а ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату площею 12,9 кв.м.
Всі підсобні приміщення квартири, а саме: кухню площею 8,2 кв.м., коридори площею 8,0 кв.м. та 3,6 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м. та вбудовані шафи 0,2 та 0,2 кв.м. залишити у спільному користуванні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Суддя ОСОБА_5