УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Джерело страхування» про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня

2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Джерело страхування» (далі - ПАТ «Джерело страхування») суму невідшкодованих витрат на відновлення застрахованого транспортного засобу у розмірі 114 838 грн 41 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 17 лютого 2014 року о 10:10 год. по вул. Подина в с. Поляниці Яремчанського району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу «VolkswagenTouareg», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням позивача, а саме у зв'язку з неприбраним дорожнім покриттям вказаний автомобіль занесло в кювет, що зафіксовано довідкою ДАІ Яремчанського МВ УМВС в Івано-Франківській області від 17 лютого 2014 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2014 року встановлено відсутність у діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Також позивач вказував, що вартість відновлювальних робіт застрахованого транспортного засобу «VolkswagenTouareg» склала 354 373 грн 63 коп., а саме: 214 853 грн 32 коп. за нарядом-замовленням № КН00003502 від 28 лютого 2014 року; 124 137 грн 02 коп. за нарядом-замовленням №КН00003753 від 18 червня 2014 року (приховані пошкодження); 4 224 грн 48 коп. за нарядом-замовленням № СН00066299 від 30 липня 2014 року (приховані пошкодження) та 11 158 грн 81 коп. за нарядом-замовленням № СН 00067183 від 08 вересня 2014 року (приховані пошкодження).

Посилаючись на те, що відповідачем відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 0964-ДСТ, було відшкодовано лише 226 046 грн 96 коп., у зв'язку із чим станом на 02 березня 2016 року сума невідшкодованих витрат на відновлення застрахованого транспортного засобу становить 114 838 грн 41 коп. (132 356 грн 11 коп. - 9 000 грн - 8 517 грн 70 коп.), ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Джерело страхування» на користь ОСОБА_4 невиплачену частину страхового відшкодування за договором страхування

№ 0964-ДСТ від 09 січня 2013 року в сумі 114 838 грн 41 коп., пеню в сумі

6 276 грн 31 коп., інфляційні збитки в сумі 64 353 грн 01 коп., 3% річних в сумі 5 158 грн 62 коп., відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн 00 коп., а всього - 195 625 грн 35 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня

2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Джерело страхування» задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ПАТ «Джерело страхування», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що позивачем було надано страховику документи, які підтверджували витрати на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, зокрема, й на усунення прихованих пошкоджень, а заява на виплату страхового відшкодування була подана ним 22 вересня 2014 року, а тому врахувавши, що договором страхування не встановлено строки виплати страхових відшкодувань, пов'язаних з усуненням прихованих пошкоджень і дефектів, суд дійшов висновку, що останнім днем виконання страховиком зобов'язання з виплати решти страхового відшкодування у сумі 132 356 грн 11 коп. відповідно до положень ч. 2 ст.530 ЦК України було 29 вересня 2014 року, дійшовши висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача невиплаченої частини страхового відшкодування за договором страхування, пені, інфляційних збитків, 3% річних та відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та виходив з того, що відповідно до висновку судового експерта від 07 березня 2014 року № 2623 та додаткового висновку експерта від 20 серпня 2014 року № 2707 загальна вартість відновлювального ремонту становила 283 803 грн 14 коп. (а. с. 67-72, 98-99, т. 1), а страховиком було виплачено 252 365 грн 62 коп., у зв'язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку, що різниця фактичної вартості ремонту перевищує вартість, визначену експертом, більш 10 %, а тому відповідно до п. 28.4 договору страхування страховою компанією правомірно здійснено відшкодування на підставі висновків експерта.

Апеляційним судом вмотивовано відхилено доводи заявника про те, що відповідно до умов п. 16.4 договору страхування здійснення страхового відшкодування визначено саме на підставі сервісної гарантійної СТО, оскільки умови п. 28.4 цього договору, який не визнавався недійсним у встановленому законом порядку, конкретизують п. 16.4 договору.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович