Справа № 214/5127/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення уточненої позовної заяви

20 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, перевіривши матеріали додаткової позовної заяви та заяви на ухвалу суду від 13.03.2017 поданої ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу перебуває цивільна справа за позовом позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

13.03.2017 позивачем ОСОБА_2 у судовому засіданні надано уточнену позовну заяву, в якій збільшено кількість майнових та не майнових вимог.

Ухвалою від 13.03.2017 уточнену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Копію даної ухвали позивач отримала 13.03.2017, що підтверджено розпискою, написаною власноручно позивачем ОСОБА_2, яка міститься у матеріалах справи.

16.03.2017 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 на ухвалу про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначає, що нею не заявлено жодної вимоги немайнового характеру. Усі вимоги є майновими, містять грошову оцінку, а саме: визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитої квартири (вартість половини квартири складає 108005 грн. 50 коп. + вартість загального спільного сумісного майна, яке підлягає поділу складає 39796 грн. 10 коп., разом = 147801 грн. 60 коп., відповідно судовий збір 1% = 1478 грн. 02 коп.). При цьому нею фактично сплачено судового збору в сумі 1732 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву від 16.03.2017, уточнену позовну заяву, приходить до висновку, що позивач не виконала ухвалу від 13.03.2017.

Суд, вивчивши заяву позивача від 16.03.2017 на ухвалу суду від 13.03.2017 про залишення уточненого позову без руху, прийшов до такого висновку.

Уточнена позовна заява містить майнову вимогу щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину однокімнатної квартири № 94 будинку № 35 на м-ні Гірницький в м. Кривому Розі (вартість половини квартири складає 108006 грн. (а.с. 67). Іншою вимогою майнового характеру є визнання права власності за позивачем на 1/2 частину спільно нажитого майна (побутової техніки та ін.) на загальну суму 17100 грн. Вимогами, які витікають з цієї вимоги суд вважає визнання права власності за відповідачем на 1/2 частину спільно нажитого майна (побутової техніки та ін.) на загальну суму 17192 грн. 20 коп. та стягнення різниці у вартості майна в сумі 46 грн. 10 коп. Оскільки дані вимоги стосуються спільно нажитого майна подружжя, не повязані з набуттям права власності на нерухоме майно та не підлягають державній реєстрації на відміну від права власності на квартиру. Таким чином, суд вважає, що дані вимоги майнового характеру не можуть бути додані до суми вартості квартири, однією сумою для сплати судового збору. В звязку чим, за дану вимогу позивачу необхідно було сплатити судовий збір окремо в розмірі 551 грн. 20 коп.

Одночасно з вимогою майнового характеру про поділ спільно нажитого майна подружжя (побутової техніки та ін.) позивачем заявлено вимогу немайнового характеру зобовязати відповідача передати позивачу майно на суму 17100 грн. чи в разі його відсутності стягнути його компенсацію. За дану вимогу також необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Окрім цього, уточнена позовна заява містить вимогу немайнового характеру: зобовязати відповідача передати належне позивачу на праві особистої власності майно на загальну суму 6000 грн. Суд вважає дану вимогу окремою та такою, що не може виплавати з попередніх вимог, оскільки вона стосується особистого майна позивача, яке перебуває у володінні відповідача. За дану вимогу також слід було сплатити судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Таким чином, суд не приймає тверджень позивача щодо відсутності в уточненій позовній заяві вимог немайнового характеру та щодо доцільності сплати судового збору від загальної суми майнових вимог, дійшовши висновку, що уточнена позовна заява містить вимоги майнового та немайнового характеру, за якими судовий збір позивачем сплачено не в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Згідно п. 3 вище вказаної постанови порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно п. 10 подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

Згідно п. 12 цієї ж постанови у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до п. 13 постанови якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до п. 18 постанови у разі якщо позивач на підставі частини другої статті 31 ЦПК збільшив розмір позовних вимог, заявив нові вимоги або до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, у зв'язку з чим збільшилась ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону №3674-VI, частини третьої статті 80 ЦПК повинен сплатити до звернення до суду з відповідною заявою несплачену суму судового збору, розмір якого має відповідати ставкам, встановленим пунктом 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI. Якщо до цієї заяви не додано доказів такої доплати, заява залишається без руху на підставі статті 121 ЦПК. У цьому випадку до відповідного звернення суд здійснює розгляд раніше заявленої позовної вимоги (позовних вимог), якщо позивач у встановленому законом порядку не відмовився від неї.

З урахуванням конкретних обставин (наприклад, у разі заявлення клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судових витрат, враховуючи майновий стан сторони) справу судом може бути розглянуто та змінено вимоги позивача без доплати суми судового збору з подальшим розподілом останнього між сторонами згідно зі статтею 88 ЦПК. У разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, зазначені статтями 119 та 120 цього кодексу, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи той факт, що в зазначений строк позивач не усунула недоліки, суд вважає за необхідне повернути уточнену позовну заяву.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Законом України "Про судовий збір", ст.ст. 119-121 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Хомініч С.В.