АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2691/16-ц Номер провадження 22-ц/786/981/17Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

20 березня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Карпушин Г. Л., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі в спільному майні, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі в спільному майні задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 згідно Висновку №81 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 12.12.2016 року Варіанту №1 в основній частині житлового будинку літера «А-1» приміщення: коридор 1-4 площею 3,70 кв.м, кімнату №1-5 площею 6,30 кв.м, кімнату 1-6 площею 10,2 кв.м, загальною площею 20,2 кв.м; в добудові літера «а» приміщення: коридору 1-1 площею 3,8 кв.м, топочної 1-2 площею 3,5 кв.м, загальною площею 7,3 кв.м; в добудові літера «а1» приміщення: тамбур 1 площею 2,5 кв.м.

По іншим будівлям та спорудам: навіс літера «а2»; гараж літера «В»; сарай літера «Е», альтанку літера «З», частину сараю літера «Б», колодязь питний №2, частина огорожі №3.

Виділено ОСОБА_3 земельну ділянку площею 232 кв.м (на плані червоного кольору). Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земель міської ради (вул. Гетьмана Івана Виговського) довжина межової лінії складає: 0,39 м, 3,28 м, 2,15 м, 1,86 м, 4,29 м; з боку земельної ділянки, що пропонується ОСОБА_2 довжина межової лінії складає: 2,03 м, 6,14 м, 2,1 м, 1,66 м, 2, 55, 2,43 м, 1, 57 м, 3, 59 м, 2,8 м, 2,41 м, 3,42 м, 0,63 м; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_1 довжина межової лінії складає: 4,04 м; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2 довжина межової лінії складає: 0,2 м, 5,29 м, 0,31 м, 10,49 м.

Виділено ОСОБА_2 згідно Висновку №81 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 12.12.2016 року Варіанту №1 в основній частині житлового будинку літера «А-1» приміщення: кімнату 1-7 площею 21,4 кв.м, загальною площею 21,4 кв.м; в добудові літера «а» приміщення: кухня 1-3 площею 7,2 кв.м; в добудові літера «а1» приміщення: ванної 1-8 площею 2,8 кв.м.

По іншим будівлям та спорудам: частина сараю літера «Б», погріб літера «б», вбиральня літера «Д», теплиця літера «Т», навіс літера «К», навіс літера «И», огорожа №1, частина огорожі №3.

Виділено ОСОБА_2 земельну ділянку площею 368 кв.м (на плані синього кольору). Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земель міської ради (вул. Гетьмана Івана Виговського) довжина межової лінії складає: 6,23 м; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_3 довжина межової лінії складає: 14,75 м, 13,63 м, 4,57 м; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_4 довжина межової лінії складає: 5,48 м, 7,54 м, 4,96 м, 0,26 м; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_1 довжина межової лінії складає 11,65 м.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не прийняття спадщини відмовлено за безпідставністю.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що вирішуючи питання стягнення судових витрат місцевий суд невірно застосував норми законодавства, в зв'язку з чим сума судового збору при подачі позовної заяви ОСОБА_3 була стягнута з позивача не в повному обсязі. Крім того, за результатами розгляду справи судом першої інстанції залишилося не вирішеним питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що при подачі позову до суду позивачем ОСОБА_3 заявлялося три позовні вимоги немайнового характеру кожна з яких повинна бути оплачена судовим збором. Проте, позивачем ОСОБА_3 було сплачено судовий збір лише у розмірі 551,20 грн., як за одну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має дві вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено розмір ставок - за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір виходячи з 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551,20 грн. (п.1.2.).

Відповідно до п.13 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Таким чином, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення прийняте районним судом, судовий збір повинен бути достягнутий з позивача ОСОБА_3 на користь держави за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі передбаченому чинним законодавством, яке діяло на момент винесення рішення.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України, та виходити з того, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно п. 41 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Таким чином, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення прийняте районним судом, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_4 в повному обсязі судових витрат та їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі в спільному майні, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не прийняття спадщини - повернути до Київського районного суду м. Полтави для ухвалення додаткового рішення в строк до 20 квітня 2017 року.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Полтавської області З оригіналом згідно:Г. Л. Карпушин