Справа № 188/804/15-ц
Провадження № 2-п/188/4/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованість за кредитним договором в розмірі 104945 (сто чотири тисячі дев'ятсот сорок п'ять) грн. 94 коп., з яких: прострочена сума кредиту - 18501 грн. 33 коп.; прострочені проценти за користування кредитом - 8627 грн. 83 коп.; прострочена комісія - 10 937 грн. 50 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 66879 грн. 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 копійок.

08.02.2017 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд цього заочного рішення, в якій зазначається, що вказане рішення є необгрунтованим та незаконним з наступних підстав.

Суд вказує, що відповідач декілька разів викликався до суду, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але, стверджує представник відповідача, ОСОБА_3 жодного разу не отримував ніяких повідомлень та викликів до суду. Рішення суду було отримано тільки 20.01.2017 року, тобто строк на перегляд заочного рішення, вважає представник відповідача, не сплив.

Кредитний договір було укладено 01.06.2011року, а банк звертається до суду тільки 12.06.2015 року, тобто, на думку представника відповідача, після спливу строку позовної давності стосовно стягнення штрафу, пені, так як на підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а у даному випадку термін повернення кредиту становить 01.06.2014.

Таким чином, вважає представник відповідача, позивач звернувся до суду з пропуском річного строку позовної давності до боржника щодо вимог про стягнення штрафу та пені.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України банк зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. У зв'язку з ненаданням банком належних доказів, вказує представник відповідача, у суду не було підстав для задоволення заявлених ним позовних вимог відповідно до ст. ст. 1048, 1049, 1050, 1054,1066 ЦК України про стягнення заборгованості.

Посилаючись на ст. ст. 228,229, ЦПК України, представник відповідача просить поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення і скасувати заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2016 року у справі №188/804/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на |користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2 банк» 104 945 гривень 94 копійки.

У звязку з перебуванням судді у відпустці заява передана йому 22.02.2017 року і призначена до розгляду на 06.03.2017 року, про що 23.02.2017 року сторонам направлені судові повістки.

В судове засідання представник відповідача не зявився, подав письмову заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення у відсутність відповідача та його представника, підтримав вимоги заяви.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив письмове клопотання про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, яке надійшло до суду в пятницю 03.03.2017 року, а судді передано в понеділок 06.03.2017 року.

Відповідно до ст.158-1 ЦПК України, на яку в обґрунтування клопотання послався представник позивача, таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь (ч.1). Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за пять днів до дня проведення такого судового засідання (ч.2).

Враховуючи подання клопотання представником позивача з порушенням встановленого ч.1 ст. ст.158-1 ЦПК України строку, суд був позбавлений можливості виконати вимоги ч.2 цієї статті і своєю ухвалою відмовив позивачу в задоволенні клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, додані до неї матеріали, письмові заперечення позивача на вказану заяву та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення суду направлене відповідачу 05.01.2017 року рекомендованим поштовим відправленням за № 943 (а.с.88) і вручено не пізніше 13.01.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.90) та роздруківкою сторінки з інтернет-сайту ДП «Укрпошта».

Відповідно до ч.2 ст.228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Представник відповідача направив заяву про перегляд заочного рішення до суду 27.01.2017 року рекомендованим поштовим відправленням за № 519 і надійшла вона до суду 03.02.2017 року, що підтверджується поштовим конвертом з номером рекомендованого поштового відправлення та роздруківкою сторінки з інтернет-сайту ДП «Укрпошта».

Таким чином, відповідач та його представник пропустили строк для подання заяви про перегляд заочного рішення і не вбачається поважних причин його пропуску, які були б підставою для поновлення строку, про що просить представник відповідача у заяві.

Суд вважає, що пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення без поважних причин є підставою для залишення заяви без задоволення.

Крім того, згідно з ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач, належним чином повідомлений, не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України в узагальненні «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» зазначав, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач та його представник неодноразово були повідомлені про місце, день та час судових засідань належним чином в порядку, передбаченому статтями 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток відповідачу (а.с.40, 44, 60, 63, 72, 73), але не зявлявся в судове засідання, що спричинило неодноразове відкладення судового розгляду.

Відповідач мав іншого представника за довіреністю ОСОБА_4 (а.с.46), який знайомився зі справою, але теж не зявлявся в судові засідання.

Представник відповідача ОСОБА_4 подавав до суду клопотання про забезпечення доказів на підставі ст.133 ЦПК України способами витребування доказів та призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій, до яких не додав документів про сплату судового збору на порушення вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, згідно з якою до клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору, тому у задоволенні цих клопотань судом відмовлено.

Відповідач і його представник ОСОБА_4 в судові засідання не з'являлися, про причини неявки суд не повідомляли, заперечень та доказів на їх підтвердження суду не надали, про розгляд справи за їхньої відсутності не просили, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач не зазначив доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Посилання в заяві на пропуск позивачем строку давності для застосування штрафних санкцій за невиконання зобовязань за договором не обґрунтоване належним розрахунком цього строку, посиланням на докази, заява про застосування позовної давності під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем та його представником ОСОБА_4 не подавалася, хоч ніяких перешкод для цього не було, і суд не може розцінювати це посилання як підставу для скасування заочного рішення, перегляду справи і відмови в частині позовних вимог, оскільки така підстава скасування заочного рішення не передбачена ст.232 ЦПК України.

На думку суду, відповідач та його представники умисно затягували розгляд справи, і подання необґрунтованої заяви про перегляд заочного рішення слугує тій же меті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 228-232, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя ОСОБА_5