№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3767/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: П»ятничукВ.Г.

за участю: представника позивача: Кравченка С.С.

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

30 січня 2017 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_5 і знаходяться у нього або в інших осіб, та обмежити його у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» - Щадних О.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що представником позивача не надано доказів, які б стверджували б необхідність накладення арешту на майно, крім того не вказано на яке саме майно відповідача та які грошові кошти, у якій сумі, на якому розрахунковому рахунку, в якій банківській установі, а також обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається з позовної заяви, ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» просив стягнути з відповідача 17 017, 21 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та 292 176, 02 грн. неустойки (штрафні санкції).

Разом з тим, подаючи заяву про забезпечення позову, заявник просив накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачу, не зазначивши, на яке конкретне майно необхідно накласти арешт, належність такого майна саме відповідачу, на яких розрахункових рахунках та в якій фінансовій установі перебувають грошові кошти, у зв'язку з чим неможливо визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять посилань на правовстановлюючі документи чи інші матеріали цивільної справи, якими підтверджується належність майна відповідачу.

Крім того, згідно з частиною першою статті 151 ЦПК України, суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Однак обмеження відповідача у праві виїзду за межі України не передбачене ст. 152 ЦПК України як вид забезпечення позову, тому не може бути застосоване судом до відповідача.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, постановляючи ухвалу від 31 січня 2017 року, суд першої інстанції врахував положення ст. 151-152 ЦПК України, що регулюють питання вжиття заходів забезпечення позову, а також рекомендації та роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: