У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01 січня 2009 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр» (далі - ТОВ «Прем'єр») за сумісництвом. 17 грудня 2015 року нею подана заява про звільнення з роботи з 18 грудня 2015 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України внаслідок порушення відповідачем законодавства про працю, яке полягало у ненаданні їй щорічних відпусток протягом 2012-2015 років. Натомість наказом від 30 грудня 2015 року її було звільнено з посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України за винні дії працівника, які дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

В ході розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги, доповнивши позов вимогою про зміну дати та формулювання причин звільнення та просила суд визначити, що її звільнено з 18 грудня 2015 року за ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням адміністрацією ТОВ «Прем'єр» вимог законодавства про працю, стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 1 339 грн 10 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 94 грн 84 коп., компенсацію за невикористані щорічні відпустки у сумі 6 074 грн 88 коп. та компенсацію за додаткові відпустки, як одинокій матері у сумі 1 265 грн 60 коп.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості із заробітної плати в апеляційному порядку не переглядалось, тому не є предметом перегляду у суді касаційної інстанції в цій частині.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем трудового законодавства при її звільненні. Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_4 щорічно протягом спірного періоду 2012-2015 років визначала зручні для неї дні відпусток та їх період, які були задоволені відповідачем у повному обсязі, а тому суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зміну дати та формулювання причин звільнення та стягнення у зв'язку із цим середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Прем'єр» систематично порушувало законодавство України про працю, що полягало у ненаданні позивачеві щорічних планових та додаткових відпусток протягом чотирьох років, не підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
Л.М. Мазур
О.В. Попович