УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Висоцької В.С.,
суддів: Євграфової Є.П., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до кредитної спілки «Кредит-Союз» про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 та касаційною скаргою кредитної спілки «Кредит-Союз» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 лютого 2016 року, рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи та просив визнати недійсною угоду про кредит від 25 квітня 2008 року, укладену між ОСОБА_6 та кредитною спілкою «Кредит Союз» (далі КС «Кредит Союз», кредитна спілка) та стягнути з відповідача на його користь збитки на загальну суму 105 625 грн 82 коп.

Позов мотивовано тим, що 25 квітня 2008 року між позивачем та КС «Кредит Союз» було укладено угоду про надання споживчого кредиту в сумі 25 000 грн терміном до 25 квітня 2009 року. На етапі виконання зобов'язань було виявлено, що відповідач порушив право позивача на справедливі умови в кредитній угоді, шляхом внесення в умови угоди таких умов визначення плати за кредит, які є подвійними.

Відповідно до п.3 кредитного договору загальна вартість кредиту становить 24,97% від суми виданого кредиту, що складає 6 243 грн 61 коп. та плата за користування кредитом виходячи з денної відсоткової ставки 0,12603 % складає 46% річних від суми залишку кредиту.

На виконання кредитного договору ОСОБА_6 було сплачено 36 470 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2013 року визнано недійсними пункти 3.1, 3.2 п. 3 «Плата за кредит» договору від 25 квітня 2008 року з підстав порушення прав споживача шляхом визначення розміру відсоткової ставки за кредитним договором у двозначний спосіб.

Після набрання законної сили даного судового рішення в порядку застосування наслідків недійсності правочину відповідач не повернув 27 386,30 грн оплачених позивачем відсотків та не зарахував їх в рахунок сплати кредиту, продовжуючи безпідставно їх утримувати, чим завдає позивачу матеріальної шкоди. Крім того, позивач вказує на те, що відповідач в момент укладення кредитного договору ввів позичальника в оману двозначним способом надання інформації про вартість кредиту, тому на підставі ст.230 ЦК України, ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» просить визнати правочин недійсним в цілому, в порядку застосування наслідків недійсності правочину стягнути завдані реальні матеріальні збитки 27 386,30 грн в подвійному розмірі з урахування інфляції за період з моменту їх сплати в 2008, 2011 роках в загальній сумі 105 625,82 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з КС «Кредит-Союз» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 48 857,15 грн в порядку застосування наслідків часткової недійсності правочину. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 лютого 2016 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року рішення районного суду і додаткове рішення суду змінено. Стягнуто з КС «Кредит-Союз» на користь ОСОБА_6 27 386,63 грн. В іншій частині рішення і додаткове рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить змінити ухвалені рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позов у повному обсязі, визнавши недійсною в цілому спірну угоду про кредит та стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у розмірі 76666,50 грн.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх змінити в оскаржуваній частині та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_6 та касаційну скаргу КС «Кредит-Союз» слід відхилити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання недійсною в цілому кредитної угоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено тих обставин, що при укладенні оспорюваного кредитного договору позичальник був введений в оману відповідачем і що такий обман дійсно мав місце, зокрема, що саме кредитною спілкою було замовчено. Позивачем не доведено наявності умислу у діях кредитної спілки в момент укладення кредитного договору щодо введення в оману позичальника, оскільки позичальник мав можливість перед підписанням ознайомитись з умовами кредитного договору, особисто підписав його, отримав кредит та примірник кредитного договору, спір з приводу неоднозначності узгоджених сторонами умов щодо розміру відсоткової ставки виник між сторонами в ході виконання договору, що мало наслідком визнання в цій частині оспорюваного правочину недійсним в судовому порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання кредитного договору від 25 квітня 2008 року недійсним на підставі ст.230 ЦК України задоволенню не підлягають.

Вимоги щодо визнання правочину недійсним в цілому відповідно до ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» позивачем заявлялись в ході розгляду у 2012-2013 роках справи за його попереднім позовом до КС «Кредит Союз» про захист прав споживачів та рішенням Канівського міськрайонного суду від 3 червня 2013 року в цій частині залишені без задоволення за недоведеністю. В ході розгляду даної справи позивачем не було надано суду нових доказів щодо наявності підстав для задоволення даних вимог. Визнання недійсним кредитного договору в частині визначення плати за кредит зумовлює відсутність юридичних наслідків в частині оплати відсотків, в іншій частині договірних зобов'язань з повернення кредиту підстави визнання кредитного договору недійсним відсутні.

В іншій частині позовних вимог місцевий суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, оскільки між сторонами виник спір щодо застосування наслідків часткової недійсності кредитного договору від 25 квітня 2008 року відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2013 року, яким визнано недійсними умови щодо встановлення відсоткової ставки з підстав порушення прав споживача, питання про застосування наслідків недійсності правочину не вирішувалось.

Суд виходив з того, що визнання кредитного договору недійсним своїм наслідком має двосторонню реституцію, передбачену ст.216 ЦК України. У разі недійсності окремих частин правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання визнаних недійсними частин правочину. Внаслідок визнання в судовому порядку кредитного договору від 25 квітня 2008 року недійсним в частині визначення відсоткової ставки позивач зобов'язаний повернути кредитній спілці лише суму тіла кредиту без виплати відсотків. Натомість кредитна спілка зобов'язана повернути всю суму сплачених позивачем відсотків за договором кредиту в сумі 27 386,30 грн, однак відповідачем вказана сума не була повернута позивачу та не була зарахована в рахунок повернення кредиту. Відповідачем в порядку застосування часткової недійсності кредитного договору від 25 квітня 2008 року підлягають поверненню 27386,63 грн оплачених позивачем відсотків.

Згідно висновків місцевого суду позовні вимоги про стягнення коштів в розмірі 27386,63 грн в порядку застосування наслідків часткової недійсності правочину з урахуванням інфляції підлягають задоволенню з розрахунку, виходячи з індексів інфляції за офіційно оприлюдненими даними Державного Комітету статистики України та періоду прострочення з 12 серпня 2013 року - дати набрання судового рішення про часткову недійсність правочину по грудень 2015 року в межах уточнених позовних вимог.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним правочину укладеного в результаті обману, суд апеляційної інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу отримання, користування та повернення кредитних коштів, а також визнання укладених правочинів недійсними з передбачених ст. 230 ЦК України підстав. При цьому позичальник під час укладення спірних правочинів був ознайомлений з їхніми умовами та погодився з ними, не заперечував факту отримання та використання кредитних коштів і заявив вимоги про визнання цих договорів недійсними лише після звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання недійсним правочину укладеного в результаті обману. Відсутня в діях КС «Кредит Союз» і нечесна підприємницька діяльність, передбачена ст. 19 Закону України «Про захист прав споживача».

В зв'язку з тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2013 року визнано частково недійсним кредитний договір в частині нарахування процентів, то сплачені за цим договором проценти підлягають поверненню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_6 27 386,63 грн, апеляційний суд виходив з того, що судом неправильно застосовано ст. 625 ЦК України. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2013 року не було стягнуто з КС «Кредит Союз» будь-які кошти, а лише визнано частково недійсним кредитний договір без застосування двохсторонньої реституції. В цьому випадку зобов'язання, виконання якого прострочив відповідач. Тому підлягає до стягнення 27 386 грн 63 коп.

Згідно висновків апеляційного суду позивач не пропустив строку позовної давності, оскільки рішення суду про визнання частково недійсним кредитного договору було ухвалене 3 червня 2013 року, набрало законної сили 12 серпня 2013 року, а з позовом позивач звернувся до суду 13 листопада 2015 року, тобто в межах трьохрічного строку.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції та висновки місцевого суду у незміненій апеляційним судом частині відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами встановлено, що 25 квітня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 25000 грн строком до 25 квітня 2009 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі згідно з п.3 «Плата за кредит» договору від 25 квітня 2008 року.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору загальна вартість кредиту становить 24,97 % від суми виданого кредиту, що складає 6 243,61 грн та плата за користування кредитом виходячи з денної відсоткової ставки 0,12603% складає 46% річних від суми залишку кредиту.

Згідно особової картки КС «Кредит Союз», копій квитанцій в матеріалах справи, на виконання кредитного договору позивачем сплачувались наступні суми: 4 червня 2008 року - 3469,30 грн, 8 вересня 2008 року - 2000 грн, 24 січня 2011 року - 24 000 грн, 31 січня 2011 року - 7000 грн, всього сплачено 36470 грн, з яких на повернення кредиту - 9083,70 грн, на погашення відсотків - 27386,30 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2013 року, залишеного без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 серпня 2013 року, визнано частково недійсним кредитний договір від 25 квітня 2008 року. Витлумачено двозначні умови договору кредиту від 25 квітня 2008 року п.3.1. речення 1 і 2 плату за кредит. Визнано умови договору про визначення плати за послугу (двозначна процентна ставка, зміна денної процентної ставки, подвоєння процентної ставки), а саме п.3.1 речення 1 і 2 та п.3.2 недійсними.

Положення кредитного договору про встановлення відсоткової ставки по кредитному договору були визнані недійсними з підстав порушення прав споживача, яке виразилось у визначенні розміру відсоткової ставки за кредитним договором у двозначний спосіб. У вимогах про визнання кредитного договору в іншій частині відмовлено.

Між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу отримання, користування та повернення кредитних коштів, а також визнання укладених правочинів недійсними з передбачених ст. 230 ЦК України підстав.

При цьому позичальник під час укладення спірних правочинів був ознайомлений з їхніми умовами та погодився з ними, не заперечував факту отримання та використання кредитних коштів і заявив вимоги про визнання цих договорів недійсними лише після звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання недійсним правочину укладеного в результаті обману. При цьому, суди дійшли правильних висновків, що в діях КС «Кредит Союз» не вбачається нечесна підприємницька діяльність, передбачена ст. 19 Закону України «Про захист прав споживача». Позивачем не доведено таких фактів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушення кредитною спілкою законодавства.

Суди правильно виходили з того, що оскільки, рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2013 року визнано частково недійсним кредитний договір в частині нарахування процентів, то сплачені за цим договором проценти підлягають поверненню. Позивачем сплачено в рахунок повернення процентів 27 3386 грн 63 коп. Вказану суму сторони не оспорювали.

Доводи відповідача про те, що не був визнаний недійсним та є чинним пункт 8.5 кредитного договору, в якому зазначена сума процентів 6243,61 грн з посиланням на п.3.1, вбачаються необґрунтованими, оскільки рішенням Канівського міськрайонного суду від 3 червня 2013 року визнано недійсним пункт 3.1 речення 1 і 2 кредитного договору про те, що загальна вартість кредиту складає 6 243,61 грн. Визнані недійсними положення кредитного договору не тягнуть за собою юридичних наслідків, оскільки відповідно до п.7 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» положення, що було недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Після набрання законної сили рішення Канівського міськрайонного суду від 3 червня 2013 року про визнання недійсним кредитного договору в частині відсоткової ставки, відповідачем в порядку застосування часткової недійсності кредитного договору від 25 квітня 2008 року підлягають поверненню 27386,63 грн.

Змінюючи рішення місцевого суду в частині застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що відповідно до положень статей 524, 533, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто зобов'язання зі сплати коштів. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 3 червня 2013 року не було стягнуто з КС «Кредит Союз» будь-які кошти, а лише визнано частково недійсним кредитний договір без застосування випадку двохсторонньої реституції. В цьому випадку зобов'язання, виконання якого прострочив відповідач. Тому підлягає до стягнення 27 386 грн 63 коп.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що такий строк за позовом про застосування реституції позивачем не пропущено, оскільки рішення суду про визнання частково недійсним кредитного договору було ухвалено 3 червня 2013 року, набрало законної сили 12 серпня 2013 року, а позов подано 13 листопада 2015 року, тобто в межах загального строку позовної давності.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.625 ЦК України, у зв'язку із чим, обґрунтовано змінив рішення місцевого суду у цій частині та вирішив спір в частині цих вимог по суті. В іншій частині рішення місцевого суду відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості, тому правильно залишено без змін апеляційним судом.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції та місцевим судом у незміненій частині норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи апеляційним судом та місцевим судом у незміненій частині правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи, наведені в касаційних скаргах фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки. Посилання і доводи у касаційних скаргах, як позивача, так і відповідача були предметом оцінки та перевірки судами першої та апеляційної інстанції, які дали їм належну оцінку.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення апеляційного суду та рішення місцевого суду у незміненій частині без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та касаційну скаргу кредитної спілки «Кредит-Союз» відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 лютого 2016 року у незміненій апеляційним судом частині, рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька
Судді: Є.П. Євграфова
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська