Номер провадження 2/756/1390/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 26 136,64 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 26.06.2015 становить 553 835,40 грн, посилаючись на те, що 14.08.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач) та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в сумі 5 443,00 долари США терміном користування до 11.08.2011 зі сплатою встановлених договором відсотків. Відповідач свої зобов'язання за даним договором не виконує належним чином, не здійснює платежів в рахунок погашення сум кредитів та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 26.06.2015 року складає 26 136,64 доларів США та складається з: 2 845,40 доларів США - заборгованість за кредитом; 6 094,77 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 514,50 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 16 681,97 доларів США - пеня.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №K2U4AU01770128, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в сумі 5 443,00 долари США терміном користування до 11.08.2011 (а.с.9-10).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20.12.2010 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №K2U4AU01770128 від 14.08.20016 в сумі 6 486,74 доларів США звернено стягнення на автомобіль ЗАЗ, модель 110307, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 Судом також надано право позивачу продати зазначений автомобіль зі всіма необхідними правами продавця (а.с.74-77).

Зазначене рішення набрало законної сили 31 грудня 2010 року (а.с.74-77).

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З вищенаведеного судом вбачається, що за кредитним договором №K2U4AU01770128 від 14.08.20016 в рахунок погашення заборгованості з відповідача вже стягнуто автомобіль ЗАЗ, модель 110307, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що зверненням до суду позивач змінив термін виконання договору.

Відповідно до листа ВССУ від 16.01.2013 № 10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності» визначено, що пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-15565св15 зазначив, що суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку про те, що оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором виконано, тобто мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, то нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, внаслідок того дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо автоматичного списання з рахунку позивача грошових коштів є неправомірними.

Також Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-4841св15 дійшов висновку, що із ухваленням судовою рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13 що аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки позовна давність складає 3 роки, то платежі, що знаходяться у цих межах є, відповідно до графіку, не можуть бути стягнуті з відповідача, так як позивач пред'являє вимоги поза межами строків позовної давності.

Враховуючи, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2010 набрало законної сили 31.12.2010, відповідно до якого достроково стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом звернення стягнення на заставлене майно, суд доходить висновку, що перебіг позовної давності про стягнення заборгованості за кредитним договором №K2U4AU01770128 починається з дати набрання законної сили зазначеного рішення.

Беручи до уваги вищенаведене та ті обставини, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до суду шляхом відправлення поштової кореспонденції 10.09.2015, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності (а.с.18-а).

З урахуванням вказаного вище, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 257-267, 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 217 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: