АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2440/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: -Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2016 року з позовною заявою звернулась ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 1200 гривень на кожну дитину, до повноліття дітей.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 14.08.1998 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюб було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова 22.08.2016 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які постійно проживають разом з нею, та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у матеріальному утриманні дітей не приймає, домовленості щодо утримання дітей в них нема. В обґрунтування розміру аліментів позивач зазначає,що щомісячний розмір аліментів у сумі 1200 грн. на одну дитину відповідає фактичним витратам на утримання та розвиток дитини та забезпечить мінімальний рівень існування та розвитку дитини у теперішній час.

17.01.2017 року відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те що його неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. мешкає разом з ним та його новою сім'єю - дружиною ОСОБА_2 та ще двома дітьми - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2, та він, позивач, несе всі шкільні витрати та матеріально його забезпечує. Крім того, ним фінансуються всі витрати на його сина ОСОБА_6, а саме, на придбання комплекту захисного спорядження (екіпірування) та спецодягу, необхідного для забезпечення зручного та безпечного тренувального процесу (середня вартість комплекту 4000 грн.), він сплачує щорічний членський внесок в Федерацію тхеквондо України (розмір 200 грн.), щомісячний членський внесок в Харківській міський спортивний клуб тхеквондо ВТФ «Висота» (350 грн.), стартові внески за участь у міських, міжобласних та міжнародних змаганнях з тхеквондо ВТФ (від 250 грн.), витрати на відрядження, пов'язані з участю у цих змаганнях, включаючи харчування, проїзди, супровід та підтримку. Позивач участі у витратах на фізичний розвиток старшого сина не приймає,крім того, його дружина ОСОБА_2. перебуває на 14 неділі вагітності (а.с.33-34).

31.01.2017 року до суду надійшли письмові пояснення позивача ОСОБА_3, подані та підписані її представником ОСОБА_9, в якому позивач зазначав, що матеріальний стан відповідача дозволяє призначити аліменти у розмірі, встановленому позовними вимогами, оскільки відповідач працює та отримує дохід, наявність у відповідача іншої сім'ї не знімає з нього обов'язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, матеріальне забезпечення відповідачем спортивних занять сина ОСОБА_6 по своєї сутті не є аліментами (а.с.54).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності (а.с.24), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що суд має прийняти до уваги не місце проживання старшої дитини разом з батьком, а місце його реєстрації разом з матір'ю, крім того, позивач приймає участь в утриманні старшої дитини, а саме, сплачує за нього комунальні послуги, надає йому гроші на одяг та харчування.

Позивач в судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу без її участі, про що виклала у письмовій заяві, та надала суду письмові пояснення, згідно яких неповнолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зареєстровані та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1, та вона несе за них тягар по оплаті комунальних послуг, на теперішній час старший син ОСОБА_5 тимчасово перебуває у батька, проте періодично в неї обідає, відпочиває, користується Інтернетом, залишається ночувати, приймає душ, миє голову, що пов'язано з використанням води та її сплати, миючих засобів та засобів гігієни, які вона купує за власні кошти, вона сплачує за стрижку дитини та надає йому гроші на проїзд, купує необхідні медичні препарати.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені ним у письмових запереченнях проти позову, а саме, що старший син постійно проживає разом з ним, а також він бере участь в утриманні молодшого сина, не заперечував проти того, що позивач приймає участь в утриманні старшого сина, а саме, сплачує за нього комунальні послуги, надає гроші на одяг та харчування, джерело своїх доходів та розмір своїх доходів суду не зазначив.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2016 року, і до повноліття дитини, на користь матері дитини ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення незаконне, необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказала, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, порушив принципи диспозитивності, порушив права позивача на аліменти, оскільки відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, за відсутності постійного заробітку аліменти стягуються у твердій грошовій формі; не витребував докази щодо встановлення місця роботи відповідача, про що було заявлено в позовній заяві.

Зазначила, що відповідно до довідки про склад сім'ї яка знаходиться в матеріалах справи ОСОБА_5 мешкає разом із матір'ю, а наданий до суду акт депутата відповідачем до нього ніякого відношення немає, та надані письмові докази відповідача у ксерокопіях, і жодна з ксерокопій не містить підпису судді на підтвердження належного дослідження доказів та подання відповідачем оригіналів документів, відповідно до ст. 138 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, щосторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2016 року було між ними розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 13.06.2016 року неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. зареєстровані разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

На день розгляду справи неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., проживає разом з батьком ОСОБА_4, позивачем що не заперечується.

Неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. досяг чотирнадцятирічного ріку, та відповідно до положень ч.3 ст. 160 СК України сам визначає своє місце проживання з одним із батьків, які проживають окремо.

Неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матір'ю, позивачем у справі, ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_3 офіційно працевлаштована, отримує регулярний дохід, відповідач працездатний, джерело доходу та його розмір суду не зазначив.

Обидві сторони беруть участь в матеріальному утриманні своїх неповнолітніх дітей. Так, відповідач ОСОБА_4 повністю фінансує всі витрати сина ОСОБА_6, необхідні для заняття спортом, утримує сина ОСОБА_5, який проживає разом з ним, оплачує додаткові освітні послуги, несе витрати на страхування дитини. Позивач ОСОБА_3 утримує сина ОСОБА_6, який проживає разом з нею, частково також бере участь у витратах на сина ОСОБА_5, а саме: сплачує комунальні послуги за нього, надає гроші та одяг і харчування, що не заперечується самим відповідачем.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. за місцем своєї реєстрації разом з позивачем на теперішній час не проживає, а проживає разом з батьком, відповідачем у справі. У справі відсутні докази про нерегулярний дохід відповідача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає,вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму длядитинивідповідноговіку.

Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буда стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З огляду на те, що відповідач має регулярний, а не мінливий дохід, предметом позову є стягнення аліментів у відповідному розмірі, що визначено законом, який суд застосовує самостійно, то суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вказаних норм Кодексу, з урахуванням передбачених у ст. 182 СК України чинників стягнув аліменти у відповідній частці, а не у твердій сумі, що не є виходом поза межі заявленого позову.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При таких обставинах та відповідно до ст.ст. 141, 180, 182-183 СК України, з урахуванням майнового стану сторін, кожний з яких зобов'язаний в рівній мірі утримувати дитину, колегія суддів відхиляє доводи скарги, щодо проживання ОСОБА_5 у матері, оскільки сторони визнали факт проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1., який вправі самостійно визначати своє місце проживання, разом з батьком, а також - щодо надання відповідачем допомоги ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. і про рівні можливості сторін у виконанні обов'язків по утриманню їх спільних дітей.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії