Провадження № 22ц/790/2123/17 Головуючий 1-ї інстанції - Зінченко Ю.Є.
Справа № 643/3258/14-ц Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Малінської С.М., Карімової Л.В.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 травня 2014 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 19 квітня 2016 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 120000 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідач неналежним чином виконувала договірні зобов'язання, внаслідок чого станом на 22 липня 2013 року 22 липня 2013 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту складає 163944 грн. 99 коп.

В порядку досудового врегулювання спорів позивачем на адресу відповідача були направлені повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою щодо погашення заборгованості за договором кредиту, але відповідачем не було вжито заходів щодо погашення заборгованості.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 травня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 805/16/21-1/6-186 від 19 квітня 2006 року та додатковими угодами №1 від 31 серпня 2006 року та №1 від 31 липня 2008 року в розмірі 163944 грн. 99 коп., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 86759 грн. 70 коп.; сума заборгованості за простроченими відсотками 61650 грн. 94 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 7157 грн. 73 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 7790 грн. 56 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом 281 грн. 14 коп., розмір інфляційних витрати за відсотками 304 грн. 91 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 19 квітня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 805/16/21-1/6-186 на споживчі цілі. До даного договору вносились зміни додатковою угодою №1 від 31 серпня 2006 року та додатковою угодою №1 від 31 липня 2008 року (а.с. 4-12).

Відповідно до п. п. 1.1 кредитного договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 31 серпня 2006 року та додаткової угоди №1 від 31 липня 2008 року, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 120000 грн. зі сплатою 21 проценту річних за користування кредитними коштами з щомісячним погашенням основної заборгованості з 10 травня 2006 року по 10 вересня 2006 року по 833 грн. 33 коп., а з 10 вересня 2006 року по 1005 грн. 74 коп. та кінцевим терміном погашення кредиту 10 квітня року.

Згідно з умовами кредитного договору (п.п. 3.3.8-3.3.10), відповідач взяв на себе обов'язки сплатити проценти за використання кредиту та повернути у повному обсязі кредит з нарахованими відсотками та можливими штрафним санкціями у визначені термін.

Відповідно до п. 2.4 договору кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в гривні в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця. Відповідно до п. 2 договору кредиту сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту на рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. У разі, якщо десяте число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих відсотків, згідно з п. 2.4. цього договору попередній робочий день (а.с. 4-12).

Всі свої зобов'язання за договором кредиту кредитор виконав повністю відповідно до умов, визначених договором кредиту. Факт отримання грошових коштів позичальником підтверджується заявами на видачу готівки № 1 від 19 квітня 2006 року і від 31 серпня 2006 року (а.с. 16,17).

Порушуючи виконання умов договору кредиту в односторонньому порядку, а саме: п.п. 1.1, 2.4, 2.4.1, 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10 договору кредиту, відповідач припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотка користування кредитом.

У зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) відповідачем обов'язків, визначених п.п. 1.1, 2.4, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 договору кредиту та відповідно до п. 4.2 договору кредиту, позичальнику нараховувалась пеня за прострочення позичальником строків сплати нарахованих процентів та прострочення строків повернення кредиту, визначених у відповідності до умов договору кредиту.

У зв'язку з порушенням відповідачем вимог п. п. 3.3.2-3.3.15 (4.3) договору кредиту, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 3 відсотків суми кредиту, визначеного п. 1.1 договору за кожний випадок.

В порядку досудового врегулювання спорів позивачем на адресу відповідача були направлені повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою щодо погашення заборгованості за договором кредиту (а.с. 18-19).

06 березня 2012 року ОСОБА_1 зверталася до виконуючого обов'язки керуючого ПАТ «Укрсоцбанк» з заявою не проводити претензійно-позовну роботу та примусове стягнення, оскільки на цей час оформлює узаконення землі під належною їй нерухомістю для подальшого продажу та направлення коштів на погашення кредиту № 805/16/21-1/6-186 від 19 квітня 2006 року повністю до 01 жовтня 2012 року. Для оформлення документів і продажу їй потрібні 6 місяців (а.с.83).

Станом на 22 липня 2013 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту складає 163944 грн. 99 коп., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 86759 грн. 70 коп., з яких: сума строкового кредиту 33190,26 грн., сума простроченого кредиту 53569 грн. 44 коп., сума заборгованості за простроченими відсотками 61650 грн. 94 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 7157 грн. 73 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 7790 грн. 56 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом 281 грн. 14 коп., розмір інфляційних витрати за відсотками 304 грн. 91 коп.

Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що суд не врахував, що позивачем пропущено строк позовної давності, безпідставні, оскільки клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності міститься у заяві про перегляд заочного рішення, тобто після ухвалення судом рішення. Норма ст. 267 ЦК України є нормою матеріального права, тому суд апеляційної інстанції не вправі розглядати клопотання про застосування строку позовної давності на стадії апеляційного перегляду (ст. 303 ЦПК України).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-780цс15 від 30 вересня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи апеляційної скарги, що пункт 3.1.1 кредитного договору не відповідає вимогам законодавства, висновків суду не спростовують, оскільки з позовними вимогами про визнання окремих пунктів договору недійсними відповідач не звертався та зазначені вимоги не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Твердження апелянта, що заява про видачу готівки не містить реквізитів поточного рахунку ОСОБА_1, внаслідок чого не підтверджує факт здійснення відповідної господарської операції, є помилковими та спростовуються матеріалами справи. Згідно заяв на видачу готівки № 1 від 19 квітня 2006 року та № 2 від 31 серпня 2006 року, грошові кошти у розмірі 120000 грн. було надано ОСОБА_1 відповідно до умов договору № 805/16/21-1/6-186 від 19 квітня 2006 року, що підтверджується підписом отримувача. Належних та допустимих доказів підтверджуючих, що ОСОБА_1 не отримувала грошові кошти та не розписувалась у заявах на видачу готівки, матеріали справи не містять.

Аналогічним чином є помилковими та спростовуються матеріалами справи посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо невірних відомостей про суми та дати отримання кредиту у розрахунку заборгованості наданого банком.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -