26 травня 2017 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/4347/17
Провадження № 2/243/2643/2017
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.
при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
12.05.2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником ? частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 03 листопада 2015 року. На момент купівлі продажу квартири, в ній були зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її співмешканець ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зобовязались знятись з реєстрації та повністю звільнити квартиру до 03.12.2015 року. На теперішній час вони з квартири виїхали, однак не знялись з реєстрації. Позивачу невідомо де зараз проживають відповідачі, звязок з ними втрачений. Позивач та відповідачі мешкають окремо, спільним побутом не повязані, взаємних прав та обовязків не мають, їх речей у належній їй квартирі немає. ОСОБА_1 має намір розпоряджатися своєю власністю, але реєстрація місця проживання відповідачів їй заважає.
Посилаючись на ст. 405 ЦК України, позивач просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування квартирою № 18 в будинку № 22 по пров. Трунова м. Словянська Донецької області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не надали.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до договору купівлі продажу частки квартири від 03 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 2675, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила ? частку квартири АДРЕСА_1. (а. с. 10)
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 46833965 від 03.11.2015 року, власником ? частки АДРЕСА_2 є позивач ОСОБА_1 (а. с. 11)
У відповідності до довідки, виданої директором ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД» ОСОБА_5, окрім ОСОБА_1, у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 5)
Відповідно до розписки від 23.06.2015 року, ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_3 зобовязались знятись з реєстрації та повністю звільнити квартиру АДРЕСА_1 до 03 грудня 2015 року. (а. с. 6)
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2015 року, вони не є членами сімї позивача, а також не є особами, які можуть бути прирівняні до членів сімї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому вони мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 18 в будинку № 22 по пров. Трунова м. Словянська Донецької області, оскільки їх право користування даною квартирою перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі абзацу шостого п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 640,00 грн. (а. с. 1), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останнього та вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., в рівних частках з кожного, тобто по 320,00 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 18 в будинку № 22 по провулку Трунова міста Словянська Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_2,судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) в рівних частках з кожного, а саме по 320,00 грн. (триста двадцять грн. 00 коп.) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_6