Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», ОСОБА_4 про визнання поруки такою, що припинена,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати такою, що припинена, його поруку, встановлену договором від 12 лютого 2008 року № 10/2/120208/2, укладеним між ТОВ «БМ Банк» як кредитором, ОСОБА_3 як поручителем та ОСОБА_4 як боржником, за умовами якого ОСОБА_3 зобовязується перед кредитором відповідати за зобовязання боржника, що випливають з кредитного договору від 12 лютого 2008 року № 10/2/120208.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 12 лютого 2008 року між ним, ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається за виконання позичальником ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором № 10/2/120208 від 12 лютого 2008 року. 18 червня 2014 року банк надіслав позичальнику вимогу про погашення заборгованості, в звязку з порушення нею виконання умов кредитного договору. Однак, відповідач не предявив в судовому порядку вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, а тому порука ОСОБА_3 є припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Крім того, банком в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором до 14 % річних. Оскільки відповідачем не було повідомлено його як поручителя про збільшення розміру відсоткової ставки, внаслідок чого збільшено обсяг відповідальності поручителя, договір поруки є припиненим в силу дії положень ч.1 ст.559 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що направлене банком на адресу позичальника повідомлення про наявність заборгованості від 29 січня 2014 року та вимога від 18 червня 2014 року не свідчать про настання строку виконання основного зобовязання, оскільки у вказаних листах йшла мова лише про необхідність оплати саме простроченої заборгованості за кредитом. Повідомлення про дострокове припинення зобовязань, як і вимоги про необхідність сплати всієї суми боргу, в листах немає. У письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача заявив про застосування позовної давності до вимоги про визнання поруки припиненою з підстав зміни відсоткової ставки, оскільки додатковий договір про зміну відсоткової ставки був укладений 5 листопада 2008 року. Однак, в судовому засіданні представник відповідача ствердив, що додаткова угода про зміну відсоткової ставки за кредитним договором між сторонами договору не укладалася. Вважає, що підвищення відсоткової ставки не відбулося, оскільки дії банку щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором рішенням суду визнані неправомірними. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 12 лютого 2008 року ТОВ «БМ Банк» ( нині ПАТ «БМ Банк» ) на підставі кредитного договору № 10/2/120208 позичальнику ОСОБА_4 було надано кредит в розмірі 170000 доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами із терміном повернення кредиту не пізніше 11 лютого 2033 року.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором 12 лютого 2008 року між ТОВ «БМ Банк», позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ( боржником ) ОСОБА_4 укладено договір поруки № 10/2/120208/2 ( далі - договір поруки ).

Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за зобовязаннями боржника, що випливають з кредитного договору № 10/2/120208 від 12 лютого 2008 року.

Згідно із п.4, п.5 договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає за зобовязаннями боржника в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За правилами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного строку від дня укладення договору поруки.

Умовами договору поруки, укладеного між сторонами, передбачено дію договору до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником чи поручителем.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові № 6-33цс12 від 23 травня 2012 року, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З огляду на викладене, до укладеного між сторонами договору поруки підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України, які передбачають, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно із п.3.5 кредитного договору № 10/2/120208 від 12 лютого 2008 року сплата позичальником заборгованості за кредитним договором здійснюється щомісячно не пізніше останнього календарного дня кожного місяця відповідно до графіка погашення заборгованості за кредитом, який є невідємною частиною цього договору.

29 січня 2014 року листом № 30-35/14 ТОВ «БМ Банк» повідомив відповідача ОСОБА_4 - позичальника за кредитним договором - про наявність за укладеним з нею кредитним договором прострочення платежів за кредитом в сумі 4486,10 доларів США. 18 червня 2014 року ТОВ «БМ Банк» направив на адресу боржника вимогу про дострокове та в повному обсязі погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2680,53 доларів США.

Отже, станом на 30 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_4 порушила зобовязання за кредитним договором та допустила прострочення погашення чергового платежу.

Згідно із п.3 договору поруки відповідальність поручителя настає, якщо боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобовязання за кредитним договором.

Таким чином, оскільки ТОВ «БМ Банк» не предявив у судовому порядку вимогу до позивача як поручителя за кредитним договором про виконання зобовязання протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, порука ОСОБА_3 припинилася на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. Обсяг зобовязання поручителя визначається як за умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Укладений між сторонами договір поруки містить передбачені п.11 застереження, за якими всі зміни та доповнення до договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2012 року у справі № 1715/16346/12ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «БМ Банк» про визнання неправомірними дії щодо одностороннього підвищення відсоткової ставки за кредитним договором встановлено факт здійснення кредитором 5 листопада 2008 року підвищення відсоткової ставки за кредитом з 13 % річних до 14 % річних.

Покликання представника відповідача ПАТ «БМ Банк» на відсутність фактичної зміни зобовязання, оскільки банк не нараховував позичальнику відсотки за новою ставкою, суд до уваги не приймає, так як порука вважається припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитного договору обсягу відповідальності поручителя.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, за яким підставою застосування норми ч.1 ст.559 ЦК України про припинення поруки за наявності факту зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, достатнім є встановлення таких змін в основному зобовязанні. Тому обставини щодо подальшого фактичного виконання зобовязання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобовязання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту ( збільшення розміру основного зобовязання ).

Оскільки підвищення відсоткової ставки за кредитним договором № 10/2/120208 від 12 лютого 2008 року відбулося без згоди поручителя, що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні, порука ОСОБА_3 припинилася на підставі ч.1 ст.559 ЦК України.

За змістом постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним ( припиняючим ), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

З огляду на викладене заява представника відповідача ПАТ «БМ Банк» про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

За правилами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.559 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», ОСОБА_4 про визнання поруки такою, що припинена, - задовольнити.

Визнати припиненою поруку, встановлену договором поруки № 10/2/120208/2 від 12 лютого 2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :