ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи Бандерич В.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.04.2011 року. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. У зв'язку з проведенням АТО, з метою захисту життя та здоров'я дитини, позивач та його донька переїхали до міста Фастів, де проживають в будинку по пров. Озерній, 23. Дитина має власну кімнату, забезпечена необхідним одягом, іграшками, шкільним приладдям. Позивач просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 за його місцем проживання: АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним, просив позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засідання заперечували проти задоволення позову, пояснили, що ОСОБА_5 має статус внутрішньо переміщеної особи і зареєстрована в АДРЕСА_2. Ситуацією, яка виникла на Донеччині, змусила відповідачку в інтересах доньки звернутись до колишнього чоловіка - ОСОБА_1, щоб дитина тимчасово проживала у нього, тому у 2014 роцівона її привезла до батька. Оскільки бойові дії тривають, вона сама була змушена переїхати до міста Фастова, де оформила статус переміщеної особи. Відповідач вважає, що відсутні підстави визначати місце проживання дитини разом з батьком, вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні віднесла розгляд спору на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5. Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно запису в паспорті серії НОМЕР_2 ОСОБА_1, рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 06.04.2011 року шлюб із ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 8). Ця обставина не заперечується сторонами, тому доказуванню не підлягає.

Статтями 155, 157 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 2 ст. 29 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Зважаючи на те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час подання позову до суду досягла 14 років, а тому вона має право вільно обирати місце проживання.

Таким чином, вимоги позивача суд вважає необґрунтованими та такими, що підлягають відмові в задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 30 березня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова