Справа № 361/2188/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/2450/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 54 23.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Приходька К.П.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» про стягнення недонарахованої заробітної плати, зобовязання вчинити певні дії, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні та травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про належне нарахування та виплату недоотриманої заробітної плати та поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, що були обєднані ухвалою суду в одне провадження. Свій позов обґрунтував тим, що в липні 2015 року був прийнятий на посаду оперативного чергового пульту централізованого спостереження, а 28 квітня 2016 року наказом № 166-ос звільнений із займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Таке звільнення вважає незаконним та безпідставним, оскільки у своїй заяві від 18.04.2016 р. про звільнення з займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП просив звільнити його з 20.04.2016 р. та направити трудову книжку на адресу свого проживання. 3 20 по 27 квітня 2016 р. позивач перебував на лікарняному, а 28 квітня 2016 року в офісі компанії дізнався, що відповідачем в односторонньому порядку була змінена дата звільнення з 20.04.2016 р. на дату виходу з лікарняного. Крім того, при нарахуванні заробітної плати не враховано законодавство щодо оплати роботи в надурочний та нічний час, до того ж щомісячно відраховували 90 грн. на навчання, однак позивач згоди на навчання не давав а з ним не проводились ніякі навчання. Остаточно просив: стягнути з відповідача недонараховану зарплатню у сумі 48 882,33 грн; зобовязати відповідача повернути вирахування із заробітної плати за навчання у розмірі 900 гривень; зобовязати відповідача надати розрахунковий лист згідно ст. 110 КЗпП за весь період роботи на підприємстві; поновити позивача на посаді оперативного чергового пульту централізованого спостереження у СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД»; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 70 250, 04 грн; зобовязати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень.

Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального права, не взято до уваги усі доводи по справі та докази які мають значення для її вирішення, а тому просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 06 липня 2015 року між СП «Група 4 Секурітас ЛТД» та ОСОБА_2 було укладено безстроковий трудовий договір від 06 липня 2015 року на підставі особистої заяви позивача від 06 липня 2015 року про виконання обов'язків оперативного чергового пульту централізованого спостереження. ( том 1 а.с. 154,155 )

Відповідно до наказу №236-ос від 06.07.2015 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду оперативного чергового пульту централізованого спостереження СП «Група 4 Секурітас ЛТД», з оплатою праці згідно штатного розпису з 06.07.2015 року. ( том 1 а.с. 156)

Із розписки, підписаної 06.07.2015 року ОСОБА_2, видно, що йому: роз'яснено його права і обов'язки та проінформовано про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, відсутність небезпечних і шкідливих виробничих факторів, його права; ознайомлено працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором. ( том 1 а.с. 157 )

Згідно з протоколом №15 засідання представників трудового колективу від 24.12.2013 року ухвалено погодити запровадження та умови застосування для працівників служби фізичної охорони підприємства режиму підсумованого обліку робочого часу з обліковим періодом рік. ( том 1 а.с. 160 )

Відповідно до Наказу № 195 від 25.12.2013 року запроваджується з 01 січня 2014 року працівникам відділу фізичної охорони СП «Група 4 Секурітас ЛТД» підсумований облік робочого часу. Також вказаним наказом встановлено, що робота працівників відділу фізичної охорони здійснюється за затвердженими щомісячними графіками оперативного чергування. Рік вважається обліковим періодом у підсумованому обліку робочого часу. ( том 1 с.а. 161)

На підтвердження відпрацьованих днів/часів ОСОБА_2 у справі міститься відповідний графік виходів на роботу позивача за період з липня 2015 року по 30 квітня 2016 року із підписами про ознайомлення із графіком ОСОБА_2 ( том 1 а.с. 34-43).

У матеріалах справи знаходиться заява датована 18 квітня 2016 року, де ОСОБА_2 просить звільнити його з посади оперативного чергового обєкту ПЦС за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України з 20.04.2016 року. ( том 1 а.с. 133)

Відповідно до копії листка непрацездатності, виписаного КЗ БМР «БМЦ ПМСД», ОСОБА_2 проходив амбулаторне лікування з 20 квітня 2016 року по 27 квітня 2016 року ( включно) ( том 2 а.с. 135)

Наказом №166-ос від 28 квітня 2016 року ОСОБА_2 звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з 28 квітня 2016 року. З наказом позивач ознайомлений під підпис, при звільненні отримав трудову книжку, сертифікат нарколога, психіатра, медичну довідку, свідоцтво охоронника. ( том 1 а.с. 138, том 2 а.с. 136)

Крім того, встановлено, що згідно відомостей відпрацьованих годин ОСОБА_2 та нарахованого грошового утримання за період з 07/2015-04/2016 останньому нараховано 50 247, 50 грн.( том 2 а.с. 157)

Крім того, при прийнятті на роботу ОСОБА_2 не мав свідоцтва про отримання робітничої професії «Охоронник».

Відповідно до договору №8 про навчання спеціалістів підприємства, укладеного 01 жовтня 2015 року між ДП «Інститут підготовки кадрів промисловості» ( виконавець ) та СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД» (замовник), виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити навчання з підвищення кваліфікації спеціалістів замовника за спеціальністю охоронник 3 розряд.( том 2 а.с. 184)

ОСОБА_2 надав згоду на навчання в розписці від 06.07.2015 року, при прийомі на роботу та згоду на відрахування вартості навчання у розмірі 900 грн. із заробітної плати та поставив свій підпис про зазначене. ( том 2 а.с. 123 ).

ОСОБА_2 отримав свідоцтво державного зразка за професією «Охоронник», серія 12СВ №779420, від 02 листопада 2015 року, на підставі акту здачі-приймання від 02 листопада 2015 року між СП ТОВ «Група 4 Секурітас Лтд» та ДП «Інститут підготовки кадрів промисловості». ( том 2 а.с. 185-187)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що звільнення позивача відбулось згідно вимог чинного законодавства за волею позивача, його права відповідачем не порушувались, на навчання та на відшкодування підприємству понесених витрат (а саме у вигляді поступового відрахування з його заробітної плати) позивач надав свою згоду.

Колегія суддів вважає, що вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи та дослідив надані докази, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :