АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1287/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

Зазначає, що нею пред'явлено позов до ОСОБА_2 з інших підстав.

В обґрунтування позову, за результатом розгляду якого 05 липня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення, вона просила встановити режим спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 на підставі положень СК України.

В позовній заяві, що є предметом розгляду, в обґрунтування позовних вимог, вона посилається на положення Закону України «Про власність», відповідно якого громадянин набуває права власності на доходи від участі в спільному виробництві.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що питання щодо визнання за позивачкою права власності на 44/100 частин квартири АДРЕСА_1 вже було предметом судового розгляду, за наслідком якого ухвалено судове рішення.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-1133цс15.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2009 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус ХМНО Хотенець Ю.А., КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання, визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, визнання права власності на частину квартири, в якому просила, поміж інших вимог, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як на частку у спільній сумісній власності подружжя.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 липня 2011 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2012 року рішення суду від 05 липня 2011 року в частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку скасовано і у задоволенні цих вимог відмовлено; в частині позову ОСОБА_1 рішення суду залишено без змін.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 пред'явлено позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 44/100 спірної квартири, посилаючись на те, що квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, а є спільною частковою власністю на підставі Закону України «Про власність» у редакції станом на 1991 рік.

За таких обставин вважати, що позов ОСОБА_1 є тотожним позову про визнання права спільної сумісної власності подружжя, що був предметом розгляду, що є таким, що поданий з тих самих підстав як позов у 2009 році - не можна.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2016 року - скасувати , справу повернути до того ж суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: