Справа №442/7533/16-ц
Провадження №2/442/402/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, шляхом зняття з реєстраційного обліку -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати свого брата ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №23 по вул. Залужна в с. Биків Дрогобицького району Львівської області, знявши його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову, покликається на те, що вона є власником вищевказаного житлового будинку на підставі Договору дарування від 27.10.2016 року. У цьому будинку, крім неї, є зареєстрованими її мати ОСОБА_3 та її рідний брат ОСОБА_2 відповідач по справі. Однак, з 2005 року останній у вказаному будинку не проживає, не сплачує комунальних послуг, а протягом останніх трьох років взагалі не цікавиться життям матері, яка перенесла інсульт та стала інвалідом І групи, що стверджується відповідним актом. Жодних перешкод у користуванні будинком ні з її сторони, ні зі сторони інших осіб, відповідачу не чинилось. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки формальна реєстрація несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг.

Позивачка позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позову не визнав. Подав письмове заперечення проти позову в якому посилається на те, що не відповідає дійсності той факт, що відповідач був відсутнім по місцю його реєстрації з 2005 року, оскільки доглядав свою матір ОСОБА_3, надавав їй підтримку під час хвороби, в будинку є його речі. Вважає, що позивачка не набула права визнавати його таким, що втратив право користування житловим будинком, оскільки він, до часу укладення договору дарування будинку та земельної ділянки від 27.10.2016 року, був членом сімї власника, а тому, відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України вона має право звернутись з вказаним позовом лише після спливу строку в один рік.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку №23 по вул. Залужній в с. Биків Дрогобицького району Львівської області на підставі договору дарування, посвідченого 27.10.2016 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного територіального округу ОСОБА_5, р. №681.

Також, відповідно до даних будинкової книги на вказаний вище будинок, в такому є зареєстрований брат позивачки ОСОБА_2, однак останній не проживає у будинку з осені 2005 року (акт обстеження фактичного проживання від 17.11.2016 року).

Свідок ОСОБА_3, мати позивачки і відповідача, підтвердила факт не проживання ОСОБА_2 у спірному будинку з 2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Беручи до уваги наведене та те, що відповідач фактично добровільно залишив спірне житло і в ньому не проживає понад встановлені законом терміни, його особисте майно в будинку відсутнє, не бере участі в утриманні житла, має інше постійне місце проживання, суд приходить до висновку про те, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що він самостійно залишив жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись у таке, тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним будинком.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком №23 по вул. Залужній в с. Биків Дрогобицького району Львівської області, шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя Хомик А.П.