Справа № 473/2638/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1, заінтересованих осіб - державного виконавця Фурдуй П.В., стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про опис та арешт майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з такою скаргою в якій вказувала, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року з неї на користь ОСОБА_2 було стягнуто 31 169,95 грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати.

На підставі рішення стягувач отримав виконавчий лист та пред'явив його до примусового виконання.

На підставі виконавчого документа 04 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження в процесі здійснення якого 25 квітня 2017 року державним виконавцем Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській ОСОБА_4 було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої проведено опис та накладено арешт на належну заявнику корову «Полтавку» ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме п. 9 Додатку переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, оскільки виконавцем не прийнято до уваги, що описана та арештована корова є єдиною в господарстві ОСОБА_3 та використовується нею для особистих потреб.

В зв'язку з цим заявник просила про визнання оскаржуваної постанови незаконною та її скасування.

В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі заявника ОСОБА_3, її представник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа - державний виконавець Фурдуй П.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважаючи оскаржувану постанову законною. При цьому просив врахувати, що на час проведення опису та накладення арешту в його розпорядженні знаходився офіційний документ (витяг з Реєстру тварин), згідно якого ОСОБА_3 була власником великої рогатої худоби в кількості чотирьох одиниць. Під час проведення виконавчих дій остання вказану інформацію не спростувала, а навпаки, частково підтвердила, будь-яких зауважень не подавала, а тому проведення опису та накладення арешту, а також складання оскаржуваної постанови відбулося у повній відповідності до вимог закону, в тому числі й п. 9 Додатку переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами Закону України «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вказуючи на те, що задоволення скарги призведе до порушення його прав стягувача, а саме права на повне та своєчасне виконання судового рішення.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявника, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_1, заінтересованих осіб - державного виконавця Фурдуй П.В., стягувача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження №ЄДРВП 51830890, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 31 169,95 грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати.

На підставі рішення стягувач отримав виконавчий лист та пред'явив його до примусового виконання.

На підставі виконавчого документа 04 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження в процесі здійснення якого 25 квітня 2017 року державним виконавцем Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській ОСОБА_4 було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої проведено опис та накладено арешт на належну заявнику корову «Полтавку» ІНФОРМАЦІЯ_1.

Аналізуючи доводи та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону).

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону (ч. 7 ст. 27 Закону).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 56 Закону).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 48 Закону).

Згідно п. 9 Додатку переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами не може бути звернено на таке майно, що належить боржникові - фізичній особі на праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідне для боржника, членів його сімї та осіб, які перебувають на його утриманні (крім майна та речей, що належать до предметів мистецтва, колекціонування та антикваріату, дорогоцінних металів та дорогоцінного, напівдорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах), зокрема на використовувані для цілей, не повязаних із провадженням підприємницької діяльності, племінну, молочну і робочу худобу (по одній одиниці), кроликів (дві пари), птиці (пять штук), кормів, необхідних для їхнього утримання до вигону на пасовища.

З матеріалів справи (а.с. 14) та виконавчого провадження в судовому засіданні встановлено, що на час проведення опису та накладення арешту на належну заявнику корову виконавець здійснив належну перевірку та отримав інформацію з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», згідно якої станом на 28 березня 2017 року в Реєстрі тварин за ОСОБА_3 значиться зареєстрованими чотири одиниці великої рогатої худоби, а саме корови «Полтавка», «Рябушка», телиця «Красавка», бичок «Яшка».

Як вбачається з пояснень державного виконавця Фурдуй П.В. під час проведення опису та накладення арешту боржник надавала пояснення про наявність в неї декількох одиниць великої рогатої худоби, зазначену в Реєстрі тварин інформацію не спростувала, зауважень з приводу опису та арешту «Полтавки» в оскаржуваній постанові не висловила.

Водночас в судовому засіданні сторона заявника не надала достатніх доказів, що б підтвердили наявність на час проведення опису та накладення арешту в господарстві ОСОБА_3 лише однієї одиниці великої рогатої худоби, зокрема доказів наявності недостовірної інформації у виписці з Реєстру тварин від 28 березня 2017 року або доказів, що б свідчили про фактичне зменшення поголівя тварин (їх реалізацію заявником, смерть тварин тощо) на час проведення виконавчих дій.

Не може бути прийнята до уваги судом й надана представником заявника виписка Вознесенської районної державної лікарні ветеринарної медицини з Реєстру тварин (в якій за ОСОБА_3 значиться тільки одна зареєстрована одиниця великої рогатої худоби), оскільки цей документ не містить усіх необхідних реквізитів (підпису особи, яка його видала), містить суперечливу інформацію (дата формування виписки 17 травня 2017 року, в той же час інформація чинна станом на 18 травня 2017 року). Водночас вказаний документ містить інформацію станом на дату вже після проведення опису та накладення арешту та жодним чином не спростовує відомості, зазначені у виписці з Реєстру тварин від 28 березня 2017 року.

Таким чином стороною заявника в судовому засіданні не доведено, а судом не встановлено, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог закону та прав боржника, зокрема п. 9 Додатку переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами Закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-210, 218, 383-387 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про опис та арешт майна боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участь в розгляді справи протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.В.Вуїв