09 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», поданою представником Короєдом Сергієм Олександровичем, на рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня
та за касаційною скаргою Державного підприємства матеріально технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», поданою представником Хижняком Олександром Олександровичем, на рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від
20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня
в с т а н о в и л а:
У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця»), Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (далі - ДП «Укрзалізничпостач») про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що результатами перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Укрзалізничпостач», проведеною у жовтні 2015 року Департаментом внутрішнього контролю Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця), за наслідками якої складено акт від 16 жовтня
2015 року № 54-ЦКРУ/в/19014832, не встановлено фактів порушення позивачем законодавства України під час використання фінансових ресурсів підприємства при здійсненні закупівлі товарів за державні кошти, невиконання останнім обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, а також неефективного використання та збереження позивачем державного майна, закріпленого за ДП «Укрзалізничпостач».
За таких обставин, на думку позивача, його звільнення з роботи на підставі наказу Укрзалізниці від 30 листопада 2015 року № 994/ос є незаконним.
Крім того, позивач вказував на те, що пропозиція про його звільнення з посади директора ДП «Укрзалізничпостач» не була погоджена Укрзалізницею встановленим порядком відповідно до вимог Указу Президента України від 16 квітня 2010 року № 542/2010 «Про деякі питання забезпечення здійснення повноважень місцевими державними адміністраціями» та Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 818, що також свідчить про незаконність припинення трудових відносин з ним.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати незаконним наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від
30 листопада 2015 року № 994/ос про звільнення ОСОБА_4 з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» на підставі п. 8 ч. 1
ст. 36 КЗпП України та підпунктів «б», «й», «л» пункту 27 контракту від
12 червня 2014 року № 795, поновити ОСОБА_4 на вказаній посаді, стягнути з ДП «Укрзалізничпостач» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення по день ухвалення рішення у справі.
Рішенням Соломʼянського районного суду м. Києва від 20 квітня

2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 30 листопада 2015 року

№ 994/0с про звільнення ОСОБА_4 з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та підпунктів «б», «й», «л» пункту 27 контракту від 12 червня 2014 року № 795. Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач». Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, розмір якого станом на 20 квітня

2016 року становить 52 701 грн 60 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» та стягнення з

ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» а користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Додатковим рішенням Соломʼянського районного суду м. Києва від

20 квітня 2016 року стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Українська залізниця» -

Короєд С.О. просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі представник Державного підприємства матеріально технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» - Хижняк О.О. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до статуту ДП «Укрзалізничпостач», затвердженого наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України від 22 грудня 2011 року, вказане підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України.

Згідно п. п. 7.2-7.3 статуту ДП «Укрзалізничпостач» управління підприємством здійснюється його директором, який призначається Укрзалізницею. Призначення директора підприємства на роботу здійснюється Укрзалізницею на умовах, визначених у контракті, в якому зазначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

22 травня 2014 року наказом Укрзалізниці № 576/ос ОСОБА_4 призначено виконуючим обов'язки директора ДП «Укрзалізничпостач» з

23 травня 2014 року

28 травня 2014 року наказом Укрзалізниці № 627/ос за погодженням з головою Київської міської державної адміністрації ОСОБА_4 з

29 травня 2014 року призначено на посаду директора ДП «Укрзалізничпостач».

12 червня 2014 року між Укрзалізницею та ОСОБА_4 укладено контракт № 795, який є трудовим договором строком дії з 12 червня

2014 року до 11 червня 2019 року включно.

30 листопада 2015 року наказом Укрзалізниці № 994/ос на підставі

п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та підпунктів «б», «й», «л» пункту 27 контракту № 795 від 12 червня 2014 року за невиконання умов контракту позивача звільнено з посади директора ДП «Укрзалізничпостач», а дію контракту з

30 листопада 2015 року припинено.

Зі змісту наказу від 30 листопада 2015 року № 994/ос вбачається, що у жовтні 2015 року відповідно до вимог наказу Укрзалізниці від 15 жовтня 2015 року № 426-Ц/од проведено перевірку діяльності ДП «Укрзалізничпостач» за період з 01 вересня 2014 року по 01 жовтня

2015 року з питань виконання договору з ТОВ «Новабуд-Інвест» від

23 вересня 2014 року № ЦХП-07-01914-01 та ведення претензійно-позовної роботи по ньому.

Із матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної перевірки відповідачем встановлено грубе порушення позивачем законодавства України під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти, невиконання обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для ДП «Укрзалізничпостач» настали значні негативні наслідки, а саме збитки (пеня, три проценти річних, інфляційні втрати та судовий збір), призначені до сплати рішенням суду у сумі 1 140 600 грн, а також неефективне використання та збереження державного майна, закріпленого за ДП «Укрзалізничпостач».

Судами ретельно перевірено матеріали щодо порушення позивачем наказу ДП «Укрзалізничпостач» від 01 серпня 2014 року № 180, згідно якого питання укладання та виконання договору поставки від 23 вересня 2014 року № ЦХП-07-01914-01, а також ведення претензійно-позовної роботи за цим договором відносилися до компетенції заступника директора цього підприємства, ОСОБА_9, а не позивача.

Покладені до стягнення з ДП «Укрзалізничпостач» штрафні санкції у сумі 5 477 076 грн 70 коп. повʼязані з неналежним розрахунком за поставлену продукцію, а не з діями керівництва ДП «Укрзалізничпостач» щодо продовження термінів дії рознарядок на поставку продукції.

Факт виникнення заборгованості ДП «Укрзалізничпостач» за зазначеним у акті договором поставки жодним чином не залежав від дій та/або бездіяльності керівництва даного підприємства, а пов'язаний з обʼєктивними причинами, а саме з відсутністю належного фінансування Укрзалізниці та її структурних підрозділів.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно п. 11 контракту № 795 від 12 червня 2014 року Укрзалізниця має право звільнити керівника ДП «Укрзалізничпостач» у разі закінчення терміну дії контракту, достроково на його вимогу, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту.

Згідно пп. «в» п. 26 контракту № 795 від 12 червня 2014 року цей контракт припиняється до закінчення терміну його дії у випадках передбачених пунктами 27 і 28 цього контракту.

Згідно пп. «б» п. 27 контракту № 795 від 12 червня 2014 року керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Укрзалізниці, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи); пп. «й»- у разі неефективного використання та збереження державного майна; пп. «л»- у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно розʼяснень викладених в п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», із змінами, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що ОСОБА_4 не вчиняв і не міг вчиняти дії, внаслідок яких під час виконання договору поставки від 23 вересня 2014 року № ЦХП-07-01914-01, укладеного між ТОВ «Новабуд-Інвест» та ДП «Укрзалізничпостач», для останнього настали негативні наслідки у вигляді збитків. Факти порушення позивачем умов п. 27 контракту № 795 від 12 червня 2014 року, які б свідчили про неефективне використання та збереження ним державного майна, які поряд з іншими стали б підставою для дострокового припинення трудових відносин з ним, судами не встановлено, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження у акті Укрзалізниці від 16 жовтня 2015 року

№ 54-ЦКРУ/в/19014832, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки умови припинення контракту, які стали підставою для видання Укрзалізницею наказу № 994/ос від 30 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з роботи, не відповідають дійсним обставинам.

При цьому суди дійшли правильного висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку ст. 235 КЗпП України з ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва», оскільки ДП «Укрзалізничпостач» ввійшло до переліку підприємств, на базі яких утворено ПАТ «Українська залізниця», і з

01 грудня 2015 всі права і обовʼязки за договорами, укладеними ДП «Укрзалізничпостач», перейшли до ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва».

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», подану представником Короєдом Сергієм Олександровичем, відхилити.

Касаційну скаргу Державного підприємства матеріально технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», подану представником Хижняком Олександром Олександровичем, відхилити

Рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 20 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня

2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова