Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1025/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Кіселика С.А., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.,

за участю представника позивача розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Банк зазначав, що 28 квітня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на ці обставини та неналежне виконання ОСОБА_2 зобовязань за вказаним договором, унаслідок чого станом на 30 вересня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 13730,18 грн., з яких: 607,38 грн. заборгованість за кредитом; 9092,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 630,01грн. штраф (процентна складова), позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28 квітня 2012 року в сумі 13730 грн. 18 коп. та 1378 грн. судових витрат (а.с.63-66).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с. 71).

В судове засідання апеляційної інстанції відповідач та його представник, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули, про причини неявки суд не сповістили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи підтверджується, що 28 квітня 2012 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі ОСОБА_3), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, а клієнт ознайомився та згоден з Умовами та ОСОБА_4 надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді.

Також у анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Приватбанку, він зобовязався виконувати вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Відповідно до п.1.1.1.33 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заява-анкета про надання послуг - це звернення клієнта до Банку про відкриття йому банківського рахунку та/або надання йому інших банківських послуг на умовах цих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На підставі вказаного договору відповідач

отримав кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Отримання кредитної картки «Універсальна» для розрахунків згідно заяви-анкети долученої позивачем до справи, відповідач підтвердив у своїх письмових запереченнях на позов (а.с.56).

Своїм підписом на заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення та згоди з Умовами та ОСОБА_4 надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, обовязок сплатити неустойку (пеня, штраф) в разі порушення позичальником термінів платежів та право банку в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт.

Надані позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають розміщеним на сайті Банку.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір від 28 квітня 2012 року не укладався між сторонами у письмовій формі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надавав згоду на встановлення кредитного ліміту, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п.2.1.1.2.3. ОСОБА_3, після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає своє згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4. ОСОБА_3 передбачено, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526,527 і 530, 1054 ЦК України.

Відповідно до п.2.1.112.4 ОСОБА_3 платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. Строк погашення процентів по овердрафту щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.4-5) свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував, останній платіж щодо погашення кредиту здійснив 27 січня 2014 року.

Сума заборгованості за кредитом станом на 30 вересня 2016 року становить 13730,18 грн., з яких: 607,38 грн. заборгованість за кредитом; 9092,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 630,01грн. штраф (процентна складова),що підтверджується розрахунком банку (а.с.4-5) та випискою з особового рахунку.

Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав в суді першої інстанції заяву щодо застосування строків загальної та спеціальної позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 і є обовязковою для застосування судами.

Згідно зі змістом заяви клієнта від 28 квітня 2012 року та пункту 2

розділу І ОСОБА_3 і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Строк дії картки «Універсальна», виданої Банком відповідачу, закінчується у січні 2016 року, що підтерджується довідкою Банку.

Випискою по особовому рахунку, наданою Банком підтверджується, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснив особисто 27 січня 2014 року через термінал в сумі 50 грн., після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались.

26 лютого 2014 року мало місце автоматичне, відповідно до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, списання Банком с коштів в сумі 3 грн.09 коп. із зарплатної картки відповідача.

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у жовтні 2016 року.

Тому за таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що позивачем не пропущено загальний строк позовної давності.

Проте, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь Банку пені в розмірі 2900 грн., яка обрахована за період з 28 січня 2014 року по 30 вересня 2016 року, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується.

Відповідно до частини 2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Отже аналіз норм статті 266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 ст.267 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-474цс16.

Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, пеня нарахована в межах строку позовної давності за основною вимогою, але обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням Банку до суду, тому до стягнення з відповідача на користь Банку підлягає пеня у розмірі 1200 грн. за період з 30 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року.

Крім того, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь Банку пені і штрафу (фіксована та процентна складові), суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин положення статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 21жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Відповідно до статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород (пункт 2.1.1.12.6. ОСОБА_3 і правил).

У той самий час відповідно до п.2.1.1.7.6. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання Банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Тому, позов Банку підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_5 на користь Банку підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 10 900 грн.17 коп., яка складається з: 607,38 грн. заборгованість за кредитом; 9092,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 1200 грн. - пеня.

Вимога про стягнення штрафу фіксованої та процентної складової, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що рішення суду щодо стягнення пені та штрафу, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягає до стягнення 1378 грн. витрат по сплаті судового збору при подачі позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28 квітня 2012 року в сумі 10 900 грн.17 коп., яка складається з: 607,38 грн.- заборгованість за кредитом; 9092,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1378 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді С.А.Кіселик

ОСОБА_6