Провадження № 2/752/1023/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про стягнення суми страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 51 641 грн. 24 коп. В подальшому позивач змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на користь вигодо набувача за договором - третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» суму страхового відшкодування у розмірі 51 641 грн. 24 коп.

В обґрунтування позову зазначила про те, що між сторонами у справі 05.04.2016 року укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2-01, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є позивач. 12.05.2016 року із забезпечувальним транспортним засобом стався страховий випадок за наступних обставин: 12.05.2016 року о 21 год. 10 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по прилеглій території вул. Я. Коласа, 1-Б в м. Києві, при виникненні перешкоди, яку об'єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів до зупинки транспортного засобу, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Про настання страхового випадку відповідач був повідомлений позивачем належним чином, остання надала всі необхідні документи на розгляд страховику, однак, отримала відмову у виплаті страхового відшкодування, обґрунтовуючи таку відмову наданням неправдивих відомостей про час, місце та обставини настання страхового випадку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з наведених у позові підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування заперечень зазначив про те, що страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 17.1.5 договору від 05.01.2016 року. Так, відповідно до висновку експертного дослідження, комплекс механічних пошкоджень, які зафіксовано 12.05.2016 року не транспортному засобу «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, не могли утворитись внаслідок описаного водієм ОСОБА_2 механізму пригоди, так як не співпадають по локації, направленню, розташуванню та характеру утворення.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, також просив позов задовольнити.

Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого Центром 5041 (а.с. 25).

05.04.2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -10-01 (а.с. 6-11), предметом якого є майнові інтереси ОСОБА_1 (вигодо набувача - ПАТ «Укрсоцбанк»), що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 (далі - Договір).

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 7 Договору, страховик зобов'язаний відшкодувати страхувальнику або вигодонабувачу прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у цьому Договорі як прийняті під страховий захист.

Статтею 16 Договору врегульовано умови виплати страхового відшкодування. Так, страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акту про визнання випадку страховим, який складається страховиком на підставі документів, що підтверджують факт настання страхового випадку і розмір заподіяного збитку.

Згідно положень п.п. 17.1.5 п. 17.1 ст. 17 Договору, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо, зокрема, заявлені обставини страхової події не відповідають характеру пошкоджень транспортного засобу або є недостовірними.

Судом встановлено, що 12.05.2016 року о 21 год. 10 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по прилеглій території вул. Я. Коласа, 1-Б в м. Києві, при появі перешкоди, яку об'єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів до зупинки транспортного засобу, що призвело до пошкодження транспортного.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 91933059 від 12.05.2016 року, зовнішнім оглядом встановлено, що транспортний засіб марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, отримав наступні механічні пошкодження: передня центральна частина.

Згідно даних схеми дорожньо-транспортної пригоди, що міститься у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, транспортний засіб марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, отримав наступні пошкодження: передній бампер та захист двигуна.

Відповідно до резолютивної частини висновку № 79 експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля НОМЕР_1, складеного 14.06.2016 року судовим експертом ТОВ «Українська експертна компанія» ОСОБА_4, комплекс механічних пошкоджень, наявність яких зафіксована 12.05.2016 року в м. Київ по вул. Якуба Коласа, 1-Б на автомобілі НОМЕР_1, не могли утворитись внаслідок описаного механізму пригоди водієм ОСОБА_2, так як пошкодження не співпадають по локалізації, направленню, розташуванню та характеру утворення.

Вказаним дослідженням встановлено, що порівнюючи пошкодження на транспортному засобі, заявлені його водієм, з елементами дороги в місці, вказаному водієм та зафіксованому в схемі ДТП від 12.05.2016 року, встановлено, що вони не співпадають по локалізації, направленню та характеру утворення. Оскільки пошкодження та траси на автомобілі від контакту з слідообразуючим об'єктом виникли при русі автомобіля вперед, а водій вказує про рух транспортного засобу спочатку заднім ходом. Також не співпадають по загальній ширині, так як на автомобілі пошкодження містяться по всій ширині переднього бамперу, а на бордюрі відсутня частина шириною 1,0 м. Пошкодження на автомобілі характерні для контакту з ґрунтовим об'єктом з трав'яним покриттям, а в місці зафіксованому на схемі ДТП від 12.05.2016 року з переді та позаду бордюрного каменю виступаючих об'єктів з ґрунтовим покриттям, які були б на висоті бамперу автомобіля «Хюндай» не міститься. Також при переїзді бордюрного каменю в даному місці не було б пошкоджень центральної частини днища автомобіля «Хюндай». На основі проведеного дослідження можливо зробити висновок, що комплекс механічних пошкоджень, наявність яких зафіксована 12.05.2016 року в м. Києві по вул. Якуба Коласа, 1-Б, на автомобілі НОМЕР_1, не могли утворитись внаслідок описаного механізму пригоди водієм ОСОБА_2

Наведений висновок узгоджується і з іншими доказами, наявними в матеріалах цивільної справи, зокрема, з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, копії якої витребувано судом зі Святошинського районного суду м. Києва, даними акту (протоколу) огляду транспортного засобу, складеного 17.05.2016 року оцінювачем ПрАТ «СК «ВУСО» ОСОБА_5, фотододатками із зображенням пошкодженого транспортного засобу.

За змістом положень ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом положень ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи належність, допустимість та достовірність окремо кожного доказу, дослідженого під час розгляду справи судом, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд погоджується з доводами відповідача, а також приймає докази, надані в їх обґрунтування, про те, що останнім обґрунтовано відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених п.п. 17.1.5 укладеного між сторонами договору, та ст. 26 ч. 3 Закону України «Про страхування».

Суд зазначає, що позивачем в ході розгляду справи не спростовано належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України вказаних обставин.

Оцінюючи вказані обставини, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя