У х в а л а

16 березня 2017 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» про визнання недійсним кредитних зобов'язань та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

3 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою.

Заява про перегляд судового рішення не відповідала вимогам статей 357, 358 ЦПК України.

Так, в порушення пунктів 4, 6 частини першої, та частини третьої статті 357 ЦПК в заяві містилися дві прохальні частини, одна із яких не підписана представником заявниці та зазначено два різних переліки матеріалів, що додаються до заяви.

Крім того, підставою перегляду судового рішення суду касаційної інстанції заявниця зазначала пункти 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, однак в порушення пункту 3 частини другої статті 357 цього Кодексу не зазначала які норми права неоднаково застосовані судом касаційної інстанції та в чому саме полягає таке їх неоднакове застосування.

В порушення пункту 2 частини першої статті 358 ЦПК України до заяви не було додано належно завірених копій судових рішень, про перегляд яких подано заяву.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2017 року ОСОБА_1 надано строк до 2 березня 2017 року для усунення недоліків заяви.

На виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_1 надіслала уточнену заяву, яка не відповідає вимогам статті 357 ЦПК України.

Так, підставою перегляду заявниця зазначає пункт 4 частини першої статті 355 ЦПК України, однак в порушення пункту 3 частини другої статті 357 ЦПК України не зазначає норми матеріального права щодо невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України рішення щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Крім того, на підтвердження обґрунтування підстави перегляду, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заявниця надає як приклад ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2014 року. Однак зазначена ухвала не є судовим рішення, на яке слід посилатись як на приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України рішення щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Отже заявниці слід уточнити підставу перегляду судового рішення суду касаційної інстанції та зазначити, які саме норми матеріального права свідчать про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції про перегляд якого ставиться питання, викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах, та які саме копії судових рішень додані до заяви є прикладами з цієї підстави.

Ураховуючи наведене слід продовжити строк для усунення недоліків заяви відповідно до статті 73 ЦПК України.

Керуючись статтями 73, 359 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Надати ОСОБА_1 строк до 5 квітня 2017 року для усунення недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.М. Сімоненко