Номер провадження 2/554/3/2017
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2017 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі :
головуючого судді - Січиокно Т.О.
за участю: секретаря - Ромахової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, встановлення порядку користування квартирою, -
у грудні 2017 року позивач звернулася з вказаним вище позовом до суду та просить:
визначити розмір розмір часток співвласників квартири АДРЕСА_1 у рівних частках, а саме по ? частці кожному;
визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2;
визначити порядок користування квартирою № 89 по вул Нікітченка, 6 у м.Полтава між її співвласниками, а саме у володіння та користування ОСОБА_1 передати кімнату (2) пл. 8,5 кв.м.;
-у володіння та користування ОСОБА_3 передати кімнату (8) пл. 13,8 кв.м., кладову (9) площею 1,6 кв.м;
-у спільне володіння та користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передати лоджію (з к=0,5) пл..1,9 кв.м;
-у володіння та користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 передати кімнату (2) пл..15,8 кв.м. та балкон (з к = 0,3) площею 0,9 кв.м.;
-у спільне володіння та користування ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишити кухню (5) пл. 8,7 кв.м., ванну кімнату (6) пл. 2,8 кв.м., вбиральню (7) пл. 1,4 кв.м., коридор (1) пл. 11,7 кв.м., кладову (10) пл. 2,6 кв.м.
Позов позивачем мотивовано тим, що їй та співвідповідачу на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2. На даний час вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування та володіння даною квартирою, у звязку з чим між ними постійно виникають сварки та непорозуміння.
Так, 12.09.2016 року судом розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2, у звязку з чим сімейні відносини між ними було припинено. Окрім цього, у квартирі проживає донька ОСОБА_3 із малолітньою дитиною ОСОБА_5. Друга донька ОСОБА_4 у 2012 році переїхала на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 та у спірній квартирі не проживає.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що підстав для визначення порядку користування квартирою немає.
Відповідач ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що порядок користування квартирою запропонований позивачем є найбільш прийнятним для неї, оскільки батьки розлучені і як подружжя не проживають. Вона проживає разом з малолітньою дитиною і їй потрібна окрема ізольована кімната, а саме кімната (8) пл. 13,8 кв.м. та кладову (9) площею 1,6 кв.м., яка примикає до неї. Її сестра ОСОБА_4 із 2012 року не проживає у квартирі, а тому в її користування та володіння доцільно виділити кімнату (2) пл.15,8 кв.м. та балкон (з к = 0,3) площею 0,9 кв.м., яка є найбільшою за розмірами та якою також користується батько ОСОБА_2
Відповідач ОСОБА_4 заперечила проти задоволення позову, оскільки позивач ніколи не зверталася до відповідачів з пропозицією добровільно визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру. На даний час у квартирі проживають її батько ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_5. Позивач ОСОБА_1 у квартирі не проживає, однак має вільний доступ до неї. Жодних конфліктних ситуацій з приводу користування квартирою у сімї немає, а порядок користування запропонований позивачем є неприйнятним для неї. Так, не допускається заселення однієї кімнати особами різної статті, окрім цього вона має для себе потребу у користуванні окремою кімнатою.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку:
відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла від 13.03.1998 року - ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3. (а.с.8).
Відповідно до даних технічного паспорта, виготовленого 23.11.2016 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» квартира АДРЕСА_3 розташована на 4 поверсі, 5-ти поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 38,1 кв.м., у тому числі: 1-а кімната (2) площею 15,8 кв.м., 2-а кімната (5) площею 8,5 кв.м., 3-я кімната (8) площею 13,8 кв.м., коридору (1) площею 11,7 кв.м., кухні (3) площею 8,7 кв.м., ванної (6) площею 2,8 кв.м., вбиральні (7) площею 1,4 кв.м., кладової (9) площею 1,6 кв.м., кладової (10) площею 2,6 кв.м.
Квартира обладнана лоджією (з к= 0,5) площею 1,9 кв.м., балконом (з к =0,3) площею 0,9 кв.м. Загальна площа квартири 69,7 кв.м. (а.с. 9-10).
12.09.2016 року заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтава шлюб, зареєстрований 12.08.1978 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Корсунівською сільською радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис № 3 розірвано. (а.с.12-13).
ОСОБА_3 являється матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено даними свідоцтва про народження серії І-КЕ № 154767, виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. (а.с.19).
Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 цієї ж статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема визнання права, зміна правовідношення.
Із матеріалів справи вбачається, що між співвласниками квартири існує спір щодо порядку користування та володіння квартирою, визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, який у позасудовому порядку не врегульовано, а тому не інакше як у судовому порядку він вирішений бути не може.
При чому співвідповідач ОСОБА_4, стверджуючи у поданих запереченнях про відсутність спору між сторонами з приводу заявлених позовних вимог, одночасно заперечила проти його задоволення та не погодилася із запропонованим позивачем порядком користування квартирою, що вказує на наявність спору між сторонами.
В силу ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно з вимогами ч. 1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.
Відповідно до 1 та ч. 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Частиною 3 даної статті передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Таким чином, суд при вирішення позовної вимоги щодо визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності виходить із їх рівності, приймає до уваги, що іншої домовленості з цього приводу між позивачем та відповідачами не було, а тому вважає за необхідне визначити розмір часток співвласників у рівних частках, а саме по ? частці кожному.
Відповідно до ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
З огляду на положення ч. 2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Оскільки право власності позивача ОСОБА_1 на вказану вище квартиру вже є зареєстровано, то підстав для повторного визнання за нею права власності на ? частку цієї ж квартири немає, оскільки визначення розміру часток співвласників є наслідком для припинення права спільної сумісної власності і виникнення права спільної часткової власності.
У відповідності до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
У судовому засіданні встановлено, що сторони не досягли згоди у визначенні порядку володіння та користування спірною квартирою, письмовий договір з цього приводу не укладався.
Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні позивач заявила про недоцільність призначення у справі судової будівельно технічної експертизи і запропонувала прийнятний для неї порядок користування та володіння спірною квартирою. Інші сторони клопотань про призначення даної експертизи не заявляли.
З урахуванням викладеного, наявних матеріалів справи, з метою врегулювання спору, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування та володіння квартирою № 89 по вул. Нікітченка, 6 у м.Полтава між її співвласниками.
При прийнятті даного рішення суд враховує інтереси кожного співвласника квартири, його потреби, відносини між ними.
Так, судом встановлено, що із 12.09.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, а тому останні не є подружжям та потребують окремого проживання у різних кімнатах.
Частиною 2 статті 50 ЖК України визначено, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.
З урахуванням вищевказаних положень Житлового кодексу України суд приймає до уваги в цій частині доводи відповідача ОСОБА_4 та вважає недопустимим виділення у її користування і володіння та відповідача ОСОБА_2 кімнату (2) площею 15,8 кв.м., оскільки останні є особами різної статті.
Факт не проживання в даний час у квартирі ОСОБА_4 не може останню позбавляти її права вільно користуватися та володіти належним їй на праві власності майном на прийнятних для неї умовах.
При цьому слід прийняти до уваги, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є особами однієї статті, окрім цього малолітня дитина ОСОБА_5 також є особою жіночої статті, а тому у їхнє користування та володіння суд вважає за необхідне виділити найбільшу у квартирі за площею кімнату (2) площею 15,8 кв.м.
Таким чином, виділенню у володіння та користування позивача ОСОБА_1 підлягає 2-га кімната (5) пл. 8,5 кв.м., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1-ша кімната (2) площею 15,8 кв.м., ОСОБА_2 3-тя кімната (8) площею 13, 8 кв.м.
Оскільки кладова (9) площею 1,6 кв.м. примикає до 3-ї кімнати (8) площею 13, 8 кв.м., яка виділена у користування та володіння ОСОБА_2, то це допоміжне приміщення суд вважає за необхідне також виділити у його володіння та користування.
Звідси слідує, що іншу кладову (10) площею 2,6 кв.м. необхідно виділити у спільне користування співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Окрім цього, судом встановлено, що дана квартира обладнана лоджією (з к= 0,5) площею 1,9 кв.м., балконом (з к =0,3) площею 0,9 кв.м.
Так як суд виділив у спільне користування та володіння ОСОБА_3, ОСОБА_4 1-шу кімнату (2) площею 15,8 кв.м., до якої примикає балкон (з к =0,3) пл. 0,9 кв.м., то його необхідно виділити у спільне користування та володіння останніх.
При цьому у спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 необхідно виділити лоджію (з к =0,5) пл. 1,9 кв.м..
У спільному користуванні всіх співвласників слід залишити кухню (3) площею 8,7 кв.м., ванну кімнату (6) площею 2,8 кв.м., вбиральню (7) площею1,4 кв.м., коридор (1) площею 11,7 кв.м.
Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.
Судові витрати суд вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.
При подачі позову до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі у розмірі 2397,40 грн. (551,20 грн., 551,20 грн., 1295 грн. окремо за кожну позовну вимогу).
Судом задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру, що становить
551, 20 грн., які підлягають стягненню із співвідповідачів на користь позивача у рівних частках, а саме по 183, 73 грн. з кожного.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної власності на квартиру, визнання права власності на частку квартири, встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.
Визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у квартирі № 89 по вул Нікітченка, 6 у м.Полтава становить по ? (одна четверта) частині кожному.
Визначити порядок користування квартирою № 89 по вул. Нікітченка, 6 у м.Полтава між її співвласниками, виходячи з даних технічного паспорта на дану квартиру, виготовленого 23.11.2016 року, а саме:
-у користування та володіння ОСОБА_1 виділити 2-гу кімнату (5) пл. 8,5 кв.м.;
-у користування та володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділити виділити 1-шу кімнату (2) площею 15,8 кв.м.;
-у користування та володіння ОСОБА_2 виділити 3-тю кімнату (8) площею 13, 8 кв.м., кладову (9) площею 1,6 кв.м.
У спільному користуванні та володінні співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити кухню (3) площею 8,7 кв.м., ванну кімнату (6) площею 2,8 кв.м., вбиральню (7) площею1,4 кв.м., коридор (1) площею 11,7 кв.м.
У спільне користування та володіння співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 виділити кладову (10) площею 2,6 кв.м.
У спільне користування та володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_7 виділити лоджію (з к =0,5) пл. 1,9 кв.м.;
У спільне користування та володіння ОСОБА_3, ОСОБА_4 виділити балкон (з к =0,3) пл. 0,9 кв.м.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_1 у розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 73 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею 05.04.2017 року.