ухвала

іменем україни

01 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності, відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 03 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, розташований по АДРЕСА_1, що функціонує як кафе-бар, продовольчий магазин, промтоварний магазин та кондитерський цех. Відповідач є власником квартири № 42, розташованої на другому поверсі будинку по АДРЕСА_1 та має вихід на дах нежитлових будівель, що перебувають у власності позивача. 01 березня 2010 року вона надала відповідачу дозвіл на будівництво літньої тераси над складом супермаркету «Ювілейний». Після отримання дозволу, ОСОБА_4 на місці колишнього розташування віконного блока квартири було облаштовано вихід зі своєї квартири на дах нежитлової будівлі через встановлений металопластиковий дверний блок та на частині даху магазину були виконані роботи по укладенню керамічної плитки. При цьому відповідачем не було передбачено достатніх інженерних заходів щодо водовідведення атмосферних опадів, які б унеможливили замокання даху, карнизної частини стіни магазину та протікання рідини у середину нежитлової будівлі № 216/2. Позивач вказувала, що свої дії при облаштуванні літньої тераси відповідач з нею як власником нежитлових приміщень не погоджував, та, обгородивши терасу металевою огорожею (профнастилом), обмежив їй доступ до даху нежитлової будівлі № 216/2. Посилаючись на викладене, позивач просила усунути їй перешкоди у користуванні належним їй нежитловим приміщенням розташованим по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача за власний рахунок відновити попередній стан будівлі, з проведенням демонтажу металевого огородження з профнастилу, який перешкоджає доступу на дах нежитлового приміщення, та керамічної плитки, яка перешкоджає водовідведенню та призводить до затікання з покрівлі даху, а також стягнути на її користь з відповідача 8 784 грн на відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року позов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні належним їй нежитловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_4 за власний рахунок відновити попередній стан будівлі, провівши демонтаж металевого огородження з профнастилу, який перешкоджає доступу на дах нежитлового приміщення, та керамічної плитки, яка перешкоджає водовідведенню й призводить до затікання покрівлі даху. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 8 784 грн на відшкодування майнової шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 03 серпня 2016 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні належним їй нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_4 за власний рахунок демонтувати керамічну плитку на даху вказаного нежитлового приміщення. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 8 784 грн на відшкодування майнової шкоди. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26 червня 2007 року (а. с. 8).

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02 жовтня 2009 року. Зазначена квартира розташована над належним ОСОБА_3 нежилим приміщенням.

ОСОБА_3 було надано згоду ОСОБА_4 на облаштування тераси на даху належної їй нежитлової будівлі (магазина).

30 липня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до Прилуцького міського голови із заявою про допомогу у вирішенні питання щодо протікання даху магазину, на якій облаштовано терасу у зв'язку із проведенням ОСОБА_4 відповідних робіт (а. с. 15).

Відповідно до акта від 11 серпня 2010 року № Т921П комісія Прилуцької міської ради у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що на частині даху магазину «Ювілейний», площею 40 кв. м, виконані роботи по укладенню керамічної плитки. Облаштовуючи дах плиткою ОСОБА_4 не передбачив достатніх заходів щодо водовідведення атмосферних опадів, які б унеможливили затікання даху та карнизної частини стін магазину, в результаті чого внутрішній кут частини приміщення магазину на висоту від перекриття 1,20-1,50 м має ознаки замокання конструкцій.(а. с. 16, 17).

Згідно з актом обстеження нежитлової будівлі від 06 лютого 2015 року по АДРЕСА_1 та житлової квартири АДРЕСА_1 комісією виконавчого комітету Прилуцької міської ради проведено візуальне обстеження зазначених приміщень щодо правомірності встановлення тераси. Встановлено, що на частині даху нежитлової будівлі орієнтовною площею 40 кв. м виконані роботі по укладанню керамічної плитки. На час обстеження виявлено часткове скупчення рідини (холодної води - опади) в окремих місцях облаштованої тераси. Конструкції приміщень нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, що розташовані над терасою мають ознаки тривалого впливу залиття, внаслідок якого виникли їх характерні пошкодження: плями, потьоки на стелі та на стінах відшарування покриття стін (а. с. 48, 49).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи експерта Чернігівської регіональної торгово-промислової палати С-315 від 21 листопада 2014 року, проведеної за ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2014 року, ознаки залиття на поверхні опоряджувального покриття та конструктивних елементів у приміщеннях 13 та 14 нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 виникли внаслідок неналежної експлуатації користувачами частини даху площею 40 кв. м, в результаті чого пошкоджено покриття даху, від кута до місця встановлення дверей в стіні квартири № 42, що призвело до потрапляння рідини з покрівлі даху до нежитлових приміщень 13 та 14, у яких було пошкоджено стелі та стіни. Із висновку вбачається що проведені роботи по монтажу дверного блока в спільній стіні між житловим будинком № 216 та нежитловою будівлею № 216/2 не спричинили до протікання покрівлі і пошкодження стелі та стін в нежитлових приміщеннях 13 та 14, які знаходяться поверхом нижче квартири № 42 (а. с. 9-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК Українивизначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

Статтею 1192 ЦК Українипередбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212, 303, 316 ЦК України повно та всебічно встановивши фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, обґрунтовано виходив із положень ст. 1166 ЦК України та висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 листопада 2014 року, відповідно до якого залиття належних ОСОБА_3 приміщень виникло внаслідок неналежної експлуатації відповідачем частини даху, оскільки облаштовуючи дах керамічною плиткою, відповідач не передбачив достатніх заходів щодо водовідведення атмосферних опадів, яке б унеможливило затікання даху та карнизної частини магазину, тому дійшов правильного висновку про те, що шкода, завдана позивачу залиттям належних їй приміщень, підлягає відшкодуванню відповідачем.

При цьому, при визначенні розміру майнової шкоди, суд правильно дослідив та оцінив надані сторонами докази, зокрема, вищевказаний висновок судової будівельно-технічної експертизи, які відповідачем не спростовані, інший розмір ним не доведено, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), оскільки він заперечував визначений експертизою розмір шкоди.

Крім того, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Установивши, що укладенням керамічної плитки на даху нежитлового приміщення, яке належить позивачу, порушено її право на користування та розпорядження своїм майном, апеляційний суд дійшов правильного висновку про зобов'язання відповідача усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні належним їй нежитловим приміщенням шляхом демонтажу за власний рахунок керамічної плитки на його даху.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик