Справа № 297/1399/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., з участю позивачки за первісним позовом ОСОБА_1, представника позивачки за угодою адвоката Інглик К.В., представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, представника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача за зустрічним позовом орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації за довіреністю Німец А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегове цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментівта зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом орган опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5,третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації,подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Первісний позов мотивований тим, що сторони проживали разом з 2009 року та одружилися 24.01.2012 року. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: сини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач покинув сім'ю і пішов жити до іншої жінки та з того часу добровільно не допомагає в утриманні синів, не займається їхнім вихованням, не підтримує з ними зв'язок. Позивачка самостійно не спроможна забезпечити належне утримання та забезпечення усім необхідним їхніх дітей, оскільки не працює та отримує лише соціальну допомогу. Крім того, син ОСОБА_8 часто хворіє та на його лікування потрібно багато грошей, тому вона, ОСОБА_1, вирішила звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання синів, в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно на кожного до досягнення ними повноліття. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату в середньому по 4500 грн., тому він спроможний сплачувати таку суму аліментів на утримання синів.

Відповідач ОСОБА_5,третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації,подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Зустрічний позов мотивований тим, що з 2014 року сімейне життя між ним та дружиною почало поступово погіршуватися та причиною цього стало те, що мати відповідачки та її бабуся часто втручалися в їхні відносини, що призводило до сварок, які проходили на очах їхніх синів. У квітні 2016 року позивач втомившись від постійних сварок та агресивної поведінки відповідачки покинув сім'ю. З того часу їхній шлюб носить формальний характер, кожний із них живе своїм життям. Позивач познайомився з іншою жінкою з якою живе, тому шлюб із ОСОБА_1 бажає розірвати.

Крім того, позивач з зустрічним позовом ОСОБА_5 просить поділити спільне майно, яке він та його дружина набули у шлюбі вказавши, що починаючи з 2009 року він проживаючи в будинку дружини, де ні вона, ані її мати та бабуся не працювали жодного дня, він був єдиним джерелом матеріального забезпечення родини, оскільки їздив на заробітки до Росії та Чехії. Так, він придбав та встановив металопластикові вікна у двох кімнатах будинку, змінив покриття підлоги, встановив нові двері, зробив косметичний ремонт у будинку, встановив нову огорожу з металу навколо будинку, зацементував подвір'я, викопав колодязь, прибудував до будинку коридор. Крім того, купував до будинку меблі, телевізор, супутникову тарілку, провів інтернет. Також за тривалий час перебування за кордоном він, ОСОБА_5, придбав та привіз додому багато обладнання та інструментів для будівництва, які необхідні йому для професійної діяльності: газонокосарку бензинову «Foresta», бетонозмішувач, бензопилу «Дружба», перфоратор «Bosh», дриль «Bosh», шліфувальну машину «Bosh», шуруповерт «Bosh», заклепочник «Bosh». Всі ці обладнання та інструменти залишились у будинку відповідачки після того, як позивач покинув його, та намагання позивача влітку 2016 року забрати свої речі призвели до чергової сварки з боку відповідачки та конфлікту між ними, у зв'язку з чим позивач вимушений був викликати працівників поліції. Позивач вважає, що слід здійснити наступний поділ спільного майна: виділивши у власність відповідачки всі покращення в будинку, зроблені ним за час спільного проживання, а також придбані меблі та речі, а позивачу виділити у власність професійне обладнання та інструменти, які на даний час перебувають у володінні відповідачки.

Також з часу окремого проживання сторін відповідачка забороняє зустрічатись позивачу зі своїми синами, відмовляється від надання йому можливості брати участь у їх вихованні та утриманні. Позивач прагне брати активну участь у вихованні своїх синів для реалізації батьківських прав. Для цього у нього є всі можливості, тому просив визначити спосіб його участі у вихованні синів, а саме систематичні побачення щотижня у суботу та неділю, вихідні та святкові дні з 10 години по 20 годину без присутності матері, а також можливість спільного відпочинку, відвідування дітьми місця проживання батька.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 первісний позов підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання синів в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно на кожного до досягнення ними повноліття та пояснила, що вона сама неспроможна утримувати двох синів. Крім того, у неї є син від першого шлюбу, який також проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, та нічим іншим також не допомагає, своїх дітей навіть не навідує.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_5 позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, а саме на старшого сина ОСОБА_9 в розмірі 600 грн. щомісячно, на молодшого сина ОСОБА_8 в розмірі 500 грн. щомісячно, зазначив, що в нього також є донька від першого шлюбу та жінка, з якою на даний час проживає, вагітна від нього і скоро в них народиться дитина. Наразі він неспроможний надавати більшу допомогу, однак в міру своїх можливостей він допомагатиме синам.

Крім того, ОСОБА_5 просив шлюб між ним та ОСОБА_1 розірвати та пояснив, що примирення між ними неможливе, вони не зійшлися характерами, тому шлюб між ними слід розірвати. Також просив поділити спільне майно між ним та відповідачкою, оскільки працюючи за кордоном на сезонних роботах він протягом кількох років придбав у будинок відповідачки меблі, техніку, робив ремонти та всі ці речі він не бажає забирати із собою, залишає своїм синам, однак бажає забрати свої інструменти, які залишись у відповідачки. Також він бажає спілкуватися зі своїми синами, а відповідачка в цьому перешкоджає, тому він просить визначити йому дні побачення із синами згідно зустрічного позову.

Відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_5 визнала частково, погодилась на розірвання шлюбу та ствердила, що причиною розпаду сім'ї стало те, що позивач знайшов іншу жінку. Щодо вимог про поділ майна, відповідачка пояснила, що все, що позивач зробив у будинку, він зробив для своїх синів, при цьому не оспорюючи перелік, який перерахований у зустрічному позові, однак де на даний час знаходяться інструменти позивача їй не відомо. Коли позивач покинув сім'ю його інструмент дійсно були у неї на подвір'ї та в дроварні, однак після того він час від часу приїжджав за щось забирав, оскільки міг заходити на подвір'я безперешкодно і вона йому цього не забороняла, тому він міг і забрати свої речі. Працівникам ДВС, які приходили до неї додому шукати речі позивача вона також пояснювала, що цих інструментів у неї не має і вона їх нікуди не ховала. Вона, ОСОБА_1, не забороняє дітям зустрічатися зі своїм батьком, не перешкоджає у їх спілкуванні, однак вона заперечує щоб батько забирав синів по місцю проживання його співмешканки, оскільки вона не знайома із цією жінкою, не знає її характер, тому хвилюється за своїх дітей.

Представник позивачки по первісному позову адвокат Інглик К.В. в судовому засідання первісний позов підтримала та пояснила, що відповідач не допомагає в утриманні дітей позивачці, тому вона вирішила звернутися до суду. Відповідач покинув сім'ю, тому він як батько зобов'язаний і надалі утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Представник відповідача по первісному позову ОСОБА_3 просив первісний позов задовольнити частково врахувавши, що у відповідача є ще донька від першого шлюбу та невдовзі народиться дитина, а зустрічний позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник третьої особи за довіреністю Німец А.П. в судовому засіданні питання щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишив на розсуд суду, щодо вимог ОСОБА_5 про визначення участі батька у вихованні дітей вважав, що батько однозначно має право на побачення із синами, спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні. Представник підтримав поданий органом опіки та піклування висновок по справі та пояснив, що краще дітям спілкуватися із батьком по місцю їх проживання в с. Н.Ремети, оскільки батько часто міняє місце свого проживання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_5 та проживають разом із жовтня 2016 року. ОСОБА_5 бажає бачитися зі своїми синами, однак його дружина у цьому робить перешкоди. Влітку вона особисто відвозила ОСОБА_5 до синів, щоб він міг з ними побачитись, однак вони закрили ворота і не пустили його навіть на подвір'я. Він залишив пакунок для дітей у воріт, а відповідачка розкидала все по вулиці, вчинила з ним сварку і розбила лобове скло на автомобілі.

Заслухав пояснення учасників процесу, допитав свідка та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Подружжя має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на утриманні позивачки (а.с. 5,6).

Крім того, було встановлено, що ОСОБА_1 має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14).

Проте, як з'ясувалось в судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 на даний час офіційно ніде не працює, також має доньку від першого шлюбу, 2006 року народження (а.с. 26, 95), та на даний час його співмешканка вагітна з їхньою спільною дитиною.

Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, враховуючи, що позивачці потрібно утримувати двох неповнолітніх синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, те, що відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, однак не має постійного місця роботи, тому суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у твердій грошовій сумі 650 гривень щомісячно, а на сина ОСОБА_8 в розмірі 550 грн. щомісячно до їх повноліття.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало не можливим. Обставини, які склалися під час подружнього життя - відсутність взаєморозуміння, суперечать їх інтересам та інтересам їхніх дітей.

Наданий сторонам судом строк для примирення також не надав результатів.

За таких обставин, шлюб у кладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 24.01.2012 року у виконавчому комітеті Нижньореметівської сільської ради слід розірвати.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частина 2 та ч. 3 ст. 157 СК України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Також встановлено, що з часу окремого проживання сторін їхні сини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишилася проживати з відповідачкою ОСОБА_1.

Як з'ясувалося в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 не надає можливість для спілкування батька ОСОБА_5 із синами, а саме можливість спілкування з ними за місцем їх проживання АДРЕСА_1, а також забороняє батькові забирати синів по місцю його проживання, однак, як ствердила в судовому засіданні вона не заперечує, щоб батько навідував синів за місцем їх проживання спілкувався з ними у її присутності.

Згідно наданого висновку Берегівської райдержадміністрації, як органу опіки і піклування, щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми від 28.10.2016 року орган опіки та піклування вважає за доцільним встановити спілкування батька ОСОБА_5 із своїми синами за місцем їх проживання АДРЕСА_1, щомісяця в першу та третю суботу, з 10-ої по 17-у годину, другу та четверту неділю з 10-ої по 18-у годину (а.с. 74-75).

Суд вважає, що батькові слід надати можливість спілкуватися із синами особисто без присутності матері, при цьому надати йому право на таке спілкування за місцем його проживання в АДРЕСА_2, а саме встановити спілкування батька із своїми синами за місцем їх проживання АДРЕСА_1, щомісяця в другу та четверту суботу, з 10-ої по 19-у годину, та третю неділю з 10-ої по 18-у годину та за місцем його проживання в АДРЕСА_2 щомісяця в першу неділю, з 10-ої по 19-у годину. Однак можливість спілкування батька з синами за місцем його проживання у святкові дні не підлягають задоволенню, оскільки сторони можуть неоднозначно визначати святкові дні і з цього приводу між ними можуть виникнути суперечки та конфлікти.

Щодо вимог ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна, шляхом виділення йому частини цього майна суд приходить до наступного. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Згідно п. 23, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо іншене встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як стверджує позивач за зустрічним позовом його обладнання та інструменти, а саме газонокосарка бензинова «Foresta», бетонозмішувач, бензопила «Дружба», перфоратор «Bosh», дриль «Bosh», шліфувальна машина «Bosh», шуруповерт «Bosh», заклепочник «Bosh» знаходяться у відповідачки за зустрічним позовом та вона вчиняє дії, які спрямовані на те, щоб позивач не міг забрати свої речі.

В той же час відповідачка за зустрічним позовом вказує на те, що позивач з часу окремого проживання кілька разів приїжджав по місцю її проживання, безперешкодно міг заходити на подвір'я та забирав якісь особисті речі звідти, однак конкретно які і коли не може пояснити, оскільки не слідкувала за його діями.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 01.09.206 року було відкрито виконавче провадження на виконання ухвали суду від 30.08.2016 про накладення арешту на майно - газонокосарка бензинова «Foresta», бетонозмішувач, бензопила «Дружба», перфоратор «Bosh», дриль «Bosh», шліфувальна машина «Bosh», шуруповерт «Bosh», заклепочник «Bosh», що знаходяться у володінні ОСОБА_1 та слідпередати на зберігання ОСОБА_5 (а.с. 56,57,111).

21.09.2016 року ОСОБА_1 у Берегівському відділі ДВС надала письмові пояснення про те, що майно вказане в ухвалі суду вона не може передати, тому що ОСОБА_5 забрав все, місцезнаходження майна їй не відоме (а.с. 113).

Вказані обставини в судовому засіданні були підтверджені ОСОБА_1, а також вона надала пояснення про те, що даного майна у неї не має, працівники ДВС також приїжджали за місцем її проживання та шукали речі, на неї був також накладений штраф за невиконання ухвали суду, однак вона не ховає інструменти позивача і вони їй не потрібні.

Ці обставини позивачем за зустрічним позовом спростовані не були.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що його інструменти знаходяться у відповідачки та вона не повертає їх йому, як власнику, а тому здійснити поділ цих речей є неможливим.

У зв'язку з наведеним, у вимозі ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна шляхом виділення йому газонокосарки бензинової «Foresta», бетонозмішувача, бензопили «Дружба», перфоратора «Bosh», дрилі «Bosh», шліфувальної машини «Bosh», шуруповерта «Bosh», заклепочника «Bosh», слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 367 ЦПК України, ст.ст. 19, 71, 110, 112, 153, 157, 159, 180, 184 СК України,

рішив:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Пятківка, Бершадського району, Вінницької області, мешканця АДРЕСА_2, Закарпатської області, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки та мешканки АДРЕСА_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 650 (шістсот п'ятдесят) гривень щомісячно, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 14 червня 2016 року і до повноліття дітей.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 24 січня 2012 року у виконкомі Н.Реметівської сільської ради Берегівського району, за актовим записом за №01, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - розірвати.

Встановити для батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця АДРЕСА_2, Закарпатської області, участь у вихованні та особистого спілкування із синами ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем його проживання в АДРЕСА_2, щомісяця в першу неділю, з 10 по 19 години, та за місцем проживання первісного позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_4, щомісяця в другу та четверту суботу і третю неділю, з 10 по 19 години.

В задоволенні вимоги ОСОБА_5 про виділ майна, що є їх спільною сумісною власністю: газонокосарки бензинової «Foresta», бетонозмішувача, бензопили «Дружба», перфоратора «Bosh», дрилі «Bosh», шліфувальної машини «Bosh», шуруповерта «Bosh», заклепочника «Bosh» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Гал Л. Л.