Справа №576/1821/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Демченко О. С.
Номер провадження 22-ц/788/524/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Глухівської міської ради Сумської області про визнання звільненою за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 05 серпня 2016 року, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, в якому просила визнати її звільненою з Комунальної організації Глухівської міської ради Сумської області « Редакція газети « Народна Трибуна » ( далі, відповідно, - Рада та КО ) з 05 серпня 2016 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією організації, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період з 23 березня по 05 серпня 2016 року та вихідну допомогу при звільненні у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

ОСОБА_3 визнано звільненою з посади коректора КО з 05 серпня 2016 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зобовязано Раду виплатити ОСОБА_3 2173 грн. 22 коп. як суму вихідної допомоги при звільненні у розмірі її середнього місячного заробітку на посаді коректора КО.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю. При цьому зазначає, що ліквідаційною комісією не виконано вимоги ст. 29 КЗпП України щодо визначення робочого місця після поновлення її на роботі. Окрім того, судом першої інстанції не взято до уваги факт виконання нею посадових обов'язків по підготовці випуску номерів газети « Народна трибуна». Вказує, що про припинення КО їй стало відомо з Єдиного

державного реєстру юридичних осіб. Зазначає, що про звільнення її з займаної посади у зв'язку з ліквідацією її попереджено не було, з наказом про звільнення не ознайомлювалася, трудова книжка з відповідними записами їй не видавалася, розрахунки при звільненні у зв'язку з ліквідацією з нею не проведені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду відповідає не повному обсязі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 05 серпня 2016 року КО ліквідовано, а тому ОСОБА_3 вважається звільненою з посади коректора на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та, у зв'язку з цим, на її користь з відповідача підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 2173 грн. 22 коп.

Проте, колегія суддів не можу погодитися з такими висновками суду, так як вони зроблені наслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається зі змісту пунктів 1.1 - 1.2, 4.1 - 4.5 та 5.1 Статуту КО ( далі - Статут ), КО створена рішенням Ради. Редакція заснована на комунальній власності територіальної громади міста Глухова і підпорядкована Раді в межах, встановлених законодавством України та цим Статутом.

Рішеннями Ради від 24 грудня 2015 року за №№33 та 34, було ліквідовано КО, створено ліквідаційну комісію з ліквідації юридичної особи та затверджено її персональний склад ( а.с. 51-53 ).

Наказом ліквідатора (голови ліквідаційної комісії) редакції Лукянова П.Ф. від 30 грудня 2015 року № 12/15Л всі наявні штатні посади редакції були скорочені, а наказом від 30 грудня 2015 року № 9/15Л коректор редакції ОСОБА_3 була звільнена з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку з ліквідацією організації.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2016 року визнано незаконним наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади коректора КО, позивачку поновлено на роботі, стягнуто 6002 грн. 28 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу ( а.с. 7-8 ).

На виконання вказаного рішення суду наказом голови ліквідаційної комісії редакції Лукянова П.Ф. від 23 березня 2016 року ОСОБА_3 була поновлена на роботі та виплачено їй середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у вказаному трудовому спорі виступила належна сторона - роботодавець, а позивачці було достеменно відомо про запровадження процедури ліквідації КО та про особу голови ліквідаційної комісії.

Рішенням Ради за №78 від 01 квітня 2016 року затверджено ліквідаційний баланс КО та вирішено провести належні виплати її працівникам за рахунок коштів місцевого бюджету, відповідно до вимог чинного трудового законодавства України, у зв'язку з ліквідацією організації, згідно отриманих від ліквідаційної комісії даних та інші належно підтверджені платежі ( а.с. 12-13 ).

Проте дане рішення не свідчить про відповідальність засновника ( Ради ) за зобов'язаннями створеної ним юридичної особи ( КО ), а лише пояснюється відсутністю достатніх коштів у останньої, а також бажанням Ради провести належні розрахунки з працівниками за рахунок коштів місцевого бюджету. В згаданих вище рішеннях Ради від 24 грудня 2015 року йдеться про неефективну роботу КО, що і потягло її ліквідацію за рішенням засновника ( а.с. 51-53 ).

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до положень ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 та ч. 5 ст. 111 ЦК України, з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана повідомити учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надати відомості про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється.

05 серпня 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб внесена інформація про ліквідацію КО як юридичної особи.

З даним позовом ОСОБА_3 звернулася до суду 22 серпня 2016 року, тобто вже після внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи, з якою позивачка перебувала в трудових правовідносинах. Відповідачем вона зазначила засновника - Раду, не обґрунтувавши свою позицію на законодавстві та не вказавши, яким чином відповідач порушує, не визнає чи оспорює її трудові права.

Згідно положень цивільного процесуального законодавства, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами. Відповідно, неналежний відповідач - особа, яка була притягнута позивачем та щодо якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом.

За змістом ст.ст. 96, 101, 105, 110-112 ЦК України, а також п. 4.1, 4.4, 12.4 - 12.7 Статуту КО, відповідач - Рада, як засновник, не відповідає за зобов'язаннями створеної ним юридичної особи ( КО ) та не може бути належним відповідачем у даному трудовому спорі.

У відповідності до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в т.ч. і такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Також, як передбачено ст. 215 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення суду повинні бути зазначені, окрім іншого, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, брав до уваги або відхиляв докази, застосовував нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

На вказані обставини та вимоги закону суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Отже, за встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про можливість розгляду справи з таким суб'єктним складом учасників процесу та про часткове задоволення позову, поданого до відповідача - Ради.

Остання не має правових підстав видавати накази про те, що ОСОБА_3 слід звільняти з посади коректора КО саме з 05 серпня 2016 року та саме за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки це було компетенцією роботодавця.

Позивачка, в свою чергу, знаючи про запровадження ліквідаційної процедури, не цікавилася питанням, чи припинені з нею трудові відносини, якщо так, то коли саме та з яких підстав. Жодних доказів з цього приводу позивачка до матеріалів справи не надала.

Відповідач також не є зобов'язаною особою і у питанні виплати позивачці вихідної допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції не повно встановлені обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, в порядку ч. 3 ст. 303 ЦПК України, вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги, скасувавши рішення суду першої інстанції в повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Глухівської міської ради Сумської області про визнання звільненою за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 05 серпня 2016 року, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги при звільненні відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Головуючий -

Судді -