АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого судді Кулянди М.І.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар Чубрей І.І.

за участю позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Посилався на те, що з листопада 1997 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 до 2013 рік.

25 липня 2013 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб між сторонами розірвано.

Зазначав, що за час спільного проживання, ними як подружжям, було відкладено грошові кошти (депозит) у філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Житомирі, на загальну суму із відсотками 7000 Євро. Вклад був оформлений на імя дружини ОСОБА_4.

Посилався на те, що вищезазначені грошові кошти є спільною сумісною власністю та підлягають поділу між ними в рівних частинах.

Просив суд, визнати за ним та відповідачем право спільної сумісної власності на грошові кошти в сумі 7000 Євро із процентами, які розміщувалися

№ 22ц/794/370/17 р. Головуючий у 1 інстанції Руснак А.І.

Категорія 48 Доповідач Кулянда М.І.

у філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Житомирі та виділити йому у власність ? частину від вищевказаних грошових коштів із процентами, стягнувши з відповідача ОСОБА_4 3500 Євро, що станом на 14 липня 20016 року еквівалентно 96 180 гривень та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Визнано спільним майном подружжя грошові кошти банківського строкового вкладу, які знаходились на вкладному рахунку № 0026 філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 311324, м. Житомир, вул. Перемоги, 23 відкритого на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. 59- Б АДРЕСА_1.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителем ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 частину грошових коштів банківського строкового вкладу, які знаходились на вкладному рахунку № 0026 філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 311324, м. Житомир, вул. Перемоги, 23 відкритого на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

В порядку поділу спільного сумісного майна стягнуто з відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. 59- Б АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, 1/2 частину грошових коштів банківського строкового вкладу, які знаходились на вкладному рахунку № 0026 філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 311324, м. Житомир, вул. Перемоги, 23 відкритого на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3500 Євро, що станом на 14 липня 2016 року становить 96 180 (девяносто шість тисяч сто вісімдесят) гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти за договором банківського вкладу, які були зняті та використані під час перебування сторін у шлюбі, є спільним майном подружжя та підлягають поділу в рівних частинах шляхом визнання за кожним з подружжя права власності по ? частині.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 ЦК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, N 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції 09 листопада 1997 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-МИ №088934 (а.с.3).

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4).

У 2005 році ОСОБА_4 уклала із ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» договір про банківський строковий вклад (депозит), відповідно до умов якого банк прийняв на вкладний рахунок грошові кошти у сумі 7000 Євро, які були надані відповідачці її матірю. Про зазначені обставини було відомо позивачу по справі, що підтверджується поясненнями наданими ним в суді першої та апеляційної інстанції.

У березні 2013 року ОСОБА_4 отримала вищевказані грошові кошти за вкладом, які за час спільного проживання ними було витрачено.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, N 11 розяснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне

майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що

знаходиться у третіх осіб.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог ї заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що на час розгляду справи до складу спільного майна подружжя входять 7 000 Євро і що така сума коштів є в наявності у ОСОБА_4 та може бути поділена між сторонами.

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що спірні кошти є в наявності і їх сторони за час шлюбу набули права на грошові кошти в сумі 7 000 Євро, які повинні бути поділені між ними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Також підлягає стягненню, відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1059 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2017 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1059 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6

Судді: (підписи) ОСОБА_1

ОСОБА_2

З оригіналом згідно: