1 із 4 Справа № 303/7698/16-ц
Провадження №2/303/490/17
Номер рядка статистичного звіту 4
РІШЕННЯ

21 березня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої Маргитич О.І.

при секретарі Білак Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про виділ часток та визнання права власності на частку квартири взамін відмови від права на аліменти,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про виділ часток та визнання права власності на частку квартири взамін відмови від права на аліменти.

Мотивує свої вимог тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який наразі є розірваним. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивач зазначає, що батько самоусунувся від виконання своїх обов'язків, тому у 2015 році вона звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав, внаслідок чого рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Довідкою, виданою Шевченківським районним ВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві №446/2 від 14 вересня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_3 з квітня 2013 року ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини.

Одночасно, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року придбала квартиру АДРЕСА_1. Пунктом 12 цього Договору визначено - покупець ствердила, що квартира придбана за власні грошові кошти подружжя. Вартість квартири АДРЕСА_1 згідно висновку станом 2016 рік становить 582878 гривень.

Таким чином позивач просить визначити частки в квартирі АДРЕСА_1, яка є об'єктом спільної сумісної власності, у розмірі по ? частині кожному та визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, взамін відмови ОСОБА_1 від права одержання аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина, призначених рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2013 року.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи в їх відсутності. Просили позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач, також не з'явився в судове засідання, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

2 із 4

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляду справи без участі представника, не заперечили проти задоволення позову.

За таких обставин, на підставі частини 4 статті 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який наразі є розірваним. Від даного шлюбу народися син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

За відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться в судовому порядку, з урахуванням основних правил - це захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності , збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. Проте, довідкою, виданою Шевченківським районним ВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві №446/2 від 14 вересня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_3 з квітня 2013 року ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, як встановлено в судовому засіданні, ухиляється від матеріальної допомоги дитині, що підтверджується вказаною вище довідкою та ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року про оголошення в розшук боржника ОСОБА_3.

Крім того, слід зазначити, що дитина, яка перебуває на утриманні позивача є інвалідом з дитинства, і має діагноз - цукровий діабет, важка форми тип 1, що характеризується значним коливанням рівня глюкози і крові протягом доби.

У зв'язку з тим, що батько самоусунувся від виконання своїх обов'язків, позивач у 2015 році звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав, внаслідок чого рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Одночасно, наданими суду доказами підтверджується, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року придбала квартиру АДРЕСА_1. При цьому пунктом 12 цього Договору визначено - покупець ствердила, що квартира придбана за власні грошові кошти подружжя.

Вартість квартири АДРЕСА_1 згідно висновку станом 2016 рік становить 582878 гривень.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

3 із 4

Частина 1 статті 70 Сімейного кодексу України зазначає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктами 20,23 постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь - які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи зі змісту статтей 57, 60 Сімейного кодексу України, майно може належати дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності або на праві особистої приватної власності дружини, чоловіка, в залежності від часу та джерела набуття права власності.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки майна чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст.58,59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст.ст. 10,60 ЦПК України).

Відповідно до частин 3,4 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру є рівними - по 1/2 частині.

Щодо заявленої вимоги про визнання права власності, взамін відмови від права на одержання аліментів суд приходить до наступного.

Статтею 190 Сімейного кодексу України визначено , що той з батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за рішенням суду» роз'яснено, що батьки мають право з дозволу органу опіки та піклування укласти між собою договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), який підлягає нотаріальному посвідченню й державній реєстрації (статті 190 СК України).

4 із 4

Проте, сторони позбавлені можливості укласти такий договір про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, оскільки місцезнаходження та проживання відповідача невідоме, по місцю реєстрації він фактично не проживає, що підтверджується наданими суду доказами, а вжиті заходи щодо його розшуку результатів не дали.

Відповідно до статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язанням власника. Крім цього, право власності може бути припинене в інших випадках встановлених законом.

Таким чином, враховуючи що місце проживання та перебування відповідача не відоме, з сім'єю він не проживає, матеріально дитину, яка потребує лікування, не утримує, ухиляється від сплати аліментів - перебуває в розшуку, позбавлений батьківських прав відносно дитини, тому суд вважає за можливе передати належну йому частину нерухомого майна, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_1, в порядку погашення боргу та відмови ОСОБА_1 від права одержання аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина, призначено рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2013 року.

Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що заявлений позов слід задоволити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовом ОСОБА_1 - задоволити.

Визначити частку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, яка є об'єктом спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 червня 2006 року, у розмірі по ? частині кожному.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, в порядку погашення боргу та відмови ОСОБА_1 від права одержання аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина, призначених рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2013 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча О.І.Маргитич