АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/543/17 Справа № 201/9870/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Наумова О. С. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз) про стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі проживала та була зареєстрована разом з нею її донька ОСОБА_3

Вказували, що 13 жовтня 2007 року внаслідок вибуху побутового газу будинок АДРЕСА_1 пошкоджено. За фактом вибуху побутового газу 15 жовтня 2007 року було порушено кримінальну справу за ч.2 ст.367 КК України відносно посадових осіб ПАТ «Дніпрогаз» ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а в подальшому змінено обвинувачення та кваліфіковано дії осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.272 КК України. Вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року у справі №809/2/2012, який набрав законної сили 06 грудня 2013 року, працівники ПАТ «Дніпрогаз» визнані винними у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та їм призначено відповідне покарання.

Зазначали, що вони були зареєстровані та фактично проживали у належній їм квартирі на момент вибуху, тому є постраждалими від наслідків аварії, їх визнано потерпілими у вказаній кримінальній справі №70079148, що підтверджується довідкою заступника начальника СВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області Трояна І.І.

В рамках розгляду кримінальної справи ними було подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, проте він залишений без розгляду у зв'язку з їх неявкою в судове засідання, так як кримінальна справа розглядалася в іншому місті, тому позивачі не мали змоги з'являтись у судові засідання в Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Посилаючись на те, що в результаті неправомірних дій посадових осіб ПАТ «Дніпрогаз» їм завдано моральну шкоду, яка виразилась у стресовому стані в момент вибуху, коли життю та здоров'я позивачів загрожувала реальна небезпека, у непоправній втраті часу, пов'язаного як із відновленням нормального ритму життя, так із налагодженням всіх необхідних формальностей та оформленням (відновленням) всіх необхідних документів, пошуком нового житла, просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на їх користь у рахунок відшкодування моральної шкоди по 30.000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дніпрогаз» на їх користь у рахунок відшкодування моральної шкоди по 10.000 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дніпрогаз», зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.16).

У вказаній квартирі ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала разом із своєю донькою ОСОБА_3, що підтверджується копіями паспортів з відміткою про місце реєстрації, копією реєстраційного посвідчення та копією довідки №122 від 14 жовтня 2007 року, виданої ВГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.9-10,12-13).

13 жовтня 2007 року внаслідок вибуху побутового газу вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 було пошкоджено.

За фактом вибуху побутового газу 15 жовтня 2007 року порушено кримінальну справу.

Позивачі були зареєстровані та фактично проживали у належній їм квартирі на момент вибуху, та є постраждалими від наслідків аварії - вибуху природного газу в будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано потерпілими у кримінальній справі №70079148 (а.с.18).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №9/25-08 від 30 жовтня 2008 року за позовом прокуратури в інтересах держави до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» стягнуто з останнього 96.615.199 грн., з яких на користь позивачів 481.600 грн. компенсації за втрачене житло (а.с.43-55).

На підставі угод про надання благодійної матеріальної допомоги від 23 жовтня 2007 року та від 31 жовтня 2007 року, укладених між т.в.о. голови Дніпропетровської облдержадміністрації Бондарем В.В. та ТОВ «Газекс-Україна» (акціонером ПАТ «Дніпрогаз», у 2007 році - секретарем наглядової ради товариства), здійснені цільові виплати грошових коштів потерпілим на загальну суму 23.237.755 грн. 28 коп. (а.с.76-77).

ОСОБА_2 було виплачено в якості відшкодування матеріальної шкоди за втрачене житло 456.000 грн. та за втрачене майно 25.600 грн.

Також родина ОСОБА_2 отримала благодійну допомогу в сумі 57.893 грн.83 коп. (а.с.78-79).

Вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року у справі №809/2/2012, який набрав законної сили 06 грудня 2013 року, працівники ПАТ «Дніпрогаз» визнані винними у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та їм призначено відповідне покарання (а.с.107-167).

Цивільні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цим вироком були залишені без розгляду у зв'язку з їх неявкою в судове засідання.

Стаття 61 ЦПК України окреслює підстави звільнення від доказування. Відповідно до п.4 указаної статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вина відповідача у заподіянні позивачам шкоді встановлена вироком Заводського районного суду м.Дніпропетровська від 11-14 листопада 2013 року та в силу вимог ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вони законні, обґрунтовані, та підтверджені належними та допустимими доказами, а тому з урахуванням засад розумності та справедливості прийшов до висновку про стягнення у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди по 10.000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як роз'яснено у п.п.3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди судова колегія приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Діями/бездіяльністю співробітників ПАТ "Дніпрогаз" було завдано моральної шкоди позивачам, яка полягала у порушенні нормальних життєвих зв'язків, стресовому стані в момент вибуху, коли життю та здоров'я позивачів реально загрожувала реальна небезпека, у непоправній втраті часу, пов'язаного як із відновленням нормального ритму життя, так із налагодженням всіх необхідних формальностей та оформленням (відновленням) всіх необхідних документів, пошуком нового життя, при цьому заподіяння моральної шкоди позивачу відповідачем не спростовується.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дніпрогаз» про те, що ними в повному обсязі виплачено компенсацію за понесені матеріальні збитки позивачам, а тому немає підстав для стягнення моральної шкоди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виплата компенсації та іншої допомоги не звільняє відповідача від відповідальності за спричинену моральну шкоду.

Посилання ПАТ «Дніпрогаз» на пропуск позивачами строку позовної давності є хибними та також до уваги не приймаються, оскільки остаточно винними посадові особи відповідача були визнані вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року, який набрав законної сили 06 грудня 2013 року, а з позовом позивачі звернулися 05 липня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги на необґрунтованість оцінки спричиненої моральної шкоди, так як завдану моральну шкоду позивачі спочатку оцінили в 200.000 грн., потім оцінили в 10.000 грн., а в подальшому, з урахуванням курсу долару, збільшили до 30.000 грн., не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не свідчать про незаконність та неправильність рішення суду.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.