НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 183/7218/16
№ 2/183/1010/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

встановив
подано позов, в якому позивача просила розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року по цивільній справі 0427/5217/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини збільшити з 1/4 до 1/3 частини з усіх ви заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 23 листопада 2002 року між, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Личаківського міськрайонного управління юстиції у м. Львові видано свідоцтво про одруження НОМЕР_1 та, цього ж числа, зроблено запис в книзі реєстрації актів про одруження за № 223. Від цього шлюбу в сторін народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає і перебуває на повному утриманні позивача. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частин від доходів відповідача. 04 лютого 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Новомосковського міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 . З часу відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з відповідача, його матеріальне становище суттєво покращилося, а матеріальне становище відповідача погіршилося, а саме 06 липня 2008 року автомобіль марки відповідач продав DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, ринкова вартість якого на час продажу становила близько 7 000 доларів США, який було придбано за спільні гроші подружжя в кредит. Від цього продажу позивач від відповідача не отримала частини коштів. Відповідач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (без серії та номеру), видане 26 травня 2015 року, з якого вбачається факт приватизації ним спільної квартири в особисту приватну власність, в якій проживає маючі суттєві пільги на оплату комунальних послуг (статус «учасника АТО») залишивши позивача з дитиною ні з чим. Обіймаючи посаду Начальника оркестру відповідач має численні закордонні відрядження в країни Західної Європи (зокрема в країни «Бенілюксу), а також очолюваний ним оркестр бере участь в численних творчих комерційних заходах на території України, з яких отримує суттєву додаткову грошову винагороду, яку він використав на купівлю рухомого майна, а саме автомобіля «Volkswagen Passat» 2010 року випуску, ринкова вартість якого біля 350 000 грн. Позивач з дитиною таких доходів не мають. Працюючи на посаді Солістки вокалісти першої категорії Дніпропетровського академічного театру опери та балету позивач має невеличку державну заробітну плату, від того, що відповідач залишив її з дитиною без житла позивач змушена щомісяця платити за оренду нежитлового приміщення біля 2000 грн., оплачувати навчання сина в балетній школі Дніпропетровського академічного театру опери та балету. Школа приймає участь у багатьох Міжнародних та Всеукраїнських конкурсах і фестивалях, на яких здобуто велика кількість перших місць та Гран-Прі. Від такого матеріального становища позивач змушена брати кредити в комерційних банках та у знайомих їй людей. Сума боргових зобов`язань позивача постійно збільшується.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала на те, що наявні в справі докази вказують на зміну матеріального стану сторін, погіршення матеріального стану позивача та наявності у відповідача можливості надавати більшу допомогу синові. Пояснила, що внаслідок дій відповідача, позивач змушена була залишити належну їй на праві користування квартиру, переїхавши до м. Дніпро, де знімає квартиру. Позивач отримала повідомлення про зменшення її заробітної плати на 30 % через обставини в країні. Позивач вимушена придбавати речі дитині зі знижкою, шукати додаткові кошти на забезпечення потреб дитини. Грошей, які позивач отримує від відповідача в якості аліментів не достатньо для утримання дитини, забезпечення їй належного розвитку, харчування.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову. Вказав, що всі доводи позивача, викладені в позовній заяві є лише припущеннями, які не відповідають як обставинам справи так і правовим нормам законодавства України. Військовослужбовець підполковник ОСОБА_4 з 2004 року і до цього часу проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту) на посаді начальника оркестру - військового диригента. Він отримує єдиний вид доходу - грошове забезпечення військовослужбовця. В силу займаної посади інших доходів, окрім як від основного місця роботи, не має та не має можливості в силу законодавства України займатися іншою діяльністю. 28 липня 2014 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_3 шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4 було розірвано. 11 січня 2013 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини. З часу, коли позивач ОСОБА_3 без відома та згоди відповідача ОСОБА_4 забрала дитину, речі, побутову техніку та добровільно виїхала з м. Новомосковська Дніпропетровської області проживати до іншого населеного пункту, а саме до м. Дніпро, ОСОБА_4 постійно сплачував їй грошові кошти на утримання дитини, незважаючи на відсутність рішення суду з цього приводу та виходячи саме із 1/4 частки свого щомісячного доходу. ОСОБА_3 претензій до відповідача з цього приводу не мала. Навіть сплачуючи призначені судом аліменти на утримання дитини, відповідач із тих грошових коштів, які в нього залишаються після сплати аліментів матеріально допомагає дитині, в тому числі переказуючи грошові кошти на платіжну картку ОСОБА_3 . Лише після цього позивач ОСОБА_3 надавала дитину для спілкування своєму батькові відповідачу ОСОБА_4 . Відповідачу не відомо, щоб позивач ці гроші витрачала саме на дитину. Відповідач ОСОБА_4 звернувся до Центральної районної у місті Дніпрі ради - служби у справах дітей з проханням перевірки витрачання аліментів саме на потреби дитини. При цьому позивач ухиляється від цієї перевірки, на засідання відповідної комісії умисно та без будь-якої причини не з`являється. Взагалі позивач жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, як підстав для можливого збільшення розмірів аліментів на утримання дитини не надала у зв`язку із їх відсутністю. Твердження позивача ОСОБА_3 про те, що відповідач ОСОБА_4 купив собі на додаткові доходи (з комерційного використання з військового оркестру) рухоме майно, а саме автомобіль «Volkswagen Passat» 2010 року випуску, ринкова вартість якого нібито біля 350000 грн. є наклепом. Ніколи відповідач зазначений автомобіль не купував та не був його власником з інших підстав. Дійсно, відповідачем в кредит було придбано автомобіль «DAEWOO LANOS». Заборгованість за цим кредитом виплачувалась саме відповідачем, тому, що позивач ОСОБА_3 в листопаді 2012 року перестала вести спільне господарство з відповідачем, про що заявила також і в цій позовній заяві. В теперішній час Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині поділу зазначеного майна, автомобіля, придбаного під час шлюбу. Зазначений автомобіль жодного відношення до предмету цієї позовної заяви не має. Твердження позивача про приватизацію квартири не стосується жодним чином предмету позовної заяви. 26 травня 2015 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , де власниками зазначені: відповідач ОСОБА_4 та член його сім`ї - син ОСОБА_5 . Тобто, матеріальне становище дитини, завдяки саме відповідачу ОСОБА_4 - поліпшилося. Крім того, в позовній заяві позивач ОСОБА_3 зазначила обставини справи та обставини особистого життя відповідача ОСОБА_4 , які не відповідають дійсності та ганьблять його честь та гідність. Протягом всього часу відповідач ОСОБА_4 піклується про свого сина, всі вихідні, шкільні канікули дитина проводила за місцем його проживання та місцем знаходження нерухомої власності дитини, відповідач ОСОБА_4 своєчасно сплачує аліменти на утримання дитини, крім того додатково допомагає матеріально дитині, купує речі, шкільні приладдя, продукти харчування, іграшки, планшет, поповнює рахунки мобільного телефону, тощо. Дії позивача щодо маніпулювання дитиною на думку відповідача є неправомірними.

Розглядаючи вимоги позову, заслухавши пояснення представників сторін та надані учасниками цивільного процесу докази, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 СК України визначено, що При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом

За ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2013 року присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, починаючи з 21 червня 2012 року. Як встановлено рішенням суду, сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року, від якого мають неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на дату розгляду справи судом перебував на утриманні матері ОСОБА_3 . Оскільки дитина проживала з матір`ю, а відповідач матеріальної допомоги не надавав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров`я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Матеріали справи вказують, що станом на дату ухвалення рішення позивач орендувала житлове приміщення для проживання, на утримання якого витрачала 1500,00 грн. щомісяця /а.с.9-11/. Станом на дату розгляду справи позивач для проживання орендує житлове приміщення, на утримання якого витрачає 2000,00 грн. щомісяця /а.с.12-13/. На момент ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач працювала на посаді Солістки вокалісти першої категорії ОКПК «Дніпропетровський академічний театр опери та балету», де і працює на час звернення з позовом /а.с.16/.

Матеріалами справи підтверджено, що 26 травня 2015 року відповідач разом із дитиною ОСОБА_5 набув право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку реалізації права громадянина України на приватизацію. 02 липня 2013 року відчужив на користь третьої особи отриманий ним 13 серпня 2008 року транспортний засіб DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

Відповідач проживає окремо від позивача за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 2014 2016 років перераховував грошові кошти на рахунок позивача /а.с.42/. Працює на посаді начальника оркестру військового диригенту 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту, є військовослужбовцем. Отримує єдиний вид доходу - грошове забезпечення військовослужбовця, з якого утримуються суми аліментів на утримання ОСОБА_5 /а.с.44-51/.

Також матеріали справи свідчать про придбання позивачем продуктів харчування та дитячого одягу /а.с.60-68/.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази обставинам, на які вона посилається як на обґрунтування або заперечення вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням досліджених судом доказів, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що матеріальний стан, стан здоров`я платника або одержувача аліментів, дитини на час розгляду справи в суді змінився порівняно із станом, врахованим судом на час визначення розміру аліментів, належних до сплати. Жодних доказів на підтвердження змін в: стані здоров`я та матеріальному становищі дитини; стані здоров`я та матеріальному становищі платника аліментів; змін в складі сім`ї чи осіб, які б знаходились на утриманні у платника аліментів; інших обставин, що мали б істотне значення для висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів суду не надано. Посилання на відчуження відповідачем автомобіля, набуття ним, в порядку реалізації права громадянина на приватизацію нерухомого майна на правах спільної із дитиною, на користь якої стягуються аліменти, сумісної власності не є підставою для висновку про наявність таких змін в матеріальному стані платника аліментів, які б стали однозначною підставою для зміни розміру аліментів. Посилання на погіршення матеріального стану позивача внаслідок збільшення розміру орендної плати за житлове приміщення, яке орендує позивач не свідчить про наявність підстав для висновку про необхідність збільшення визначеної судом частини від заробітку відповідача на утримання дитини.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за недоведеністю.

Судові витрати, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:
в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 22 березня 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов