АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 січня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно- інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельної виробничої корпорації «Укрреставрація», приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест», Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності на об'єкт нерухомості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно - інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Української спеціальної науково- реставраційної проектно-будівельної виробничої корпорації «Укрреставрація», приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест» про визнання недійсними договорів, визнання права власності на квартиру та усунення перешкод у користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що рішенням місцевого суду, яке набрало законної сили, в частині вимог сторін щодо визнання права власності на спірну квартиру відмовлено.

Рішення на час звернення заявника із заявою набрало законної сили, що є підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Справа №756/11159/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/2962/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У зв'язку з чим, просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду відповідачем ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про скасування забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема посилається на те, судом першої інстанції протиправно залишено поза увагою правову природу заходів забезпечення позову, що спричинило неправильне застосування норм процесуального права.

Крім того, вжиті судом заходи забезпечення позову стали не спеціальним тимчасовим заходом з охорони майна на час розгляду справи, тобто обмеженням прав, що має встановлені законом термін дії), а стали обтяженням речового права, що вжитий у зв'язку з ймовірним поданням ким-небудь позову у зв'язку з можливістю порушення якихось прав на де-факто не визначений час.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, який також діє на підставі довіреності в інтересах Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_5, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнень просив визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав АДРЕСА_1, укладений 07 серпня 2012 року між Українською спеціальною науково-реставраційною проектно-будівельною виробничою корпорацією «Укрреставрація» та ОСОБА_4, визнати незаконним рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь О.І. від 04 липня 2014 року № 14228392, визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 м. Києві НОМЕР_1, яке видане 04 липня 2014 року на ім'я ОСОБА_4, визнати за ним ОСОБА_5 право власності на вищезазначену квартиру.

Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на АДРЕСА_1

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_4.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь О.І. від 04 липня 2014 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на АДРЕСА_1, яке видане 04 липня 2014 року на ім'я ОСОБА_4, закрито.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2016 року, первинний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 07 серпня 2012 року № 14/29а, укладений між Українською спеціальною науково-реставраційною проектно-будівельною виробничою корпорацією «Укрреставрація» та ОСОБА_4

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 11 вересня 2012 року № 29а-14, укладений між ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» та ОСОБА_5

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечуючи даний позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_4., суд першої інстанції посилався на те, що між сторонами дійсно виник майновий спір та не накладення арешту є реальною загрозою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи, те що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року набуло законної сили, відтак відпала необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах даної цивільної справи.

Висновок суду першої інстанції про те, що скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної квартири може привести до порушення прав та інтересів інших сторін по справі, оскільки за ОСОБА_4 буде мати можливість відчужити вказану квартиру на користь третіх осіб, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки суд не вправі вирішувати питання щодо забезпечення позову в інших справах, крім тих, що знаходяться у його провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 218, 297, 303, 304, 307, 312-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року - скасувати та постановити нову, наступного змісту.

Заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: