АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Шахової О.В.,

БіличІ.М.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останньої на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 6 210 грн. 60 коп., інфляційної складової боргу у розмірі 1 376 грн. 69 коп. та 3% річних у розмірі 231 грн. 01 коп., а всього - 7 818 грн. 30 коп. Крім того, просили стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

В подальшому, позивач зменшив розмір позовних вимог (а.с.44-45).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2017 року, позовні вимоги - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість в сумі 7 718 грн. 30 коп. та судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп.(а.с.52-54).

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції та передати питання на новий розгляд.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що з рішенням суду вона не згодна, оскільки вказане рішення ухвалене з істотними порушеннями матеріального та процесуального права, зокрема ст.59 Конституції України, а тому воно є неправильним та несправедливим.

Суд відмовив в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю прибуття її адвоката в судове засідання для надання юридичної допомоги, визнавши причину його неявки неповажною, однак адвокат ОСОБА_3 брав участь в розгляді кримінального провадження в Подільському районному суді міста Києва, де він виступає як захисник одного з підсудних.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3, доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» - ОСОБА_4, просила апеляційну скаргу відхилити.

_____________________________________________

Справа № 753/22362/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5033/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши матеріали справи і письмові докази у їх сукупності та співставленні, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В ході розгляду справи встановлено, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та є споживачем житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що з 02 грудня 2015 року, з моменту постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача, облік за фактично спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювався за показаннями лічильника (а.с.40).

Як вбачається з розрахунку ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», у зв'язку з несплатою відповідачкою наданих їй послуг з централізованого опалення, за нею утворилась заборгованість, що станом на 01.10.2016 року складала 7 718 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення - 6 210 грн. 60 коп., інфляційна складова боргу - 1 376 грн. 69 коп., 3 % річних - 231 грн. 01 коп. (а.с.4).

Разом з тим, ОСОБА_2 здійснила оплату в розмірі 495 грн. 24 коп. (листопад 2016 року) за послуги з централізованого опалення (з них 395 грн. 24 коп. зараховано як сплату поточного нарахування за жовтень 2016 року та 100 грн. 00 коп. зараховано позивачем як сплату заборгованості, що утворилась за період з 01 липня 2014 року по 01 жовтня 2016 року), у зв'язку з чим позивач зменшував розмір позовних вимог (а.с.44-45; 46).

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою не заперечувалось отримання вказаних послуг, проте не спростовано факт наявності заборгованості, крім того, не надано належних доказів помилкового розрахунку з боку позивача за фактично отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а отже суд вважав встановленим факт порушення прав позивача, у зв'язку з чим вирішив задовольнити позовні вимоги, як такі, що є законними та обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні задоволено клопотання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТУКЦІЯ» та приєднано до матеріалів справи письмові докази, зокрема, детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за надані послуги з централізованого опалення, копія бухгалтерської довідки за послугу з центрального опалення, наданого останній, розрахунок суми боргу.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов'язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов'язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідачем не заперечувалось отримання вказаних послуг, проте не спростовано факт наявної заборгованості та не надано належних доказів помилкового розрахунку з боку позивача за фактично отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Отже, колегія суддів вважає встановленим факт порушення прав позивача, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду належними доказами.

Доводи, на які посилаються ОСОБА_2 та її представник, зокрема щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, не впливають на правильність рішення, а тому відхиляються колегією суддів.

Оглянуті в суді апеляційної інстанції квитанції про сплату поточних платежів за опалення, не беруться до уваги, оскільки вони сплачувались після ухвалення рішення і за період, який не був предметом розгляду судом.

Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - відхилити, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2017 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: О.В.Шахова

І.М.Білич