17.03.2017 227/500/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.

при секретарі Сухіна О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьку від 19.08.2005 року, актовий запис №265. В обґрунтування позову посилається на те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначає, що на теперішній час шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, шлюб носить формальний характер. Вважає примирення не можливим, з відповідачем ніяких відносин не підтримує, останній покинув родину та намагається створити іншу сімю. Від сумісного шлюбу мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Остапенко».

Сторони у судове засідання не зявилися, звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, наполягають на розірванні шлюбу.

Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 19 серпня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьку, зроблено відповідний актовий запис №265 та видано свідоцтво про шлюб серії І-НО №018242. (а.с.3).

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчать долучені до матеріалів справи копії свідоцтв про їх народження серії І-НО №060639 від 09.03.2006 р. та серії І-НО №270234 від 06.07.2009 р. (а.с.4,5).

Судом встановлено, що фактично подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, зберігати сім`ю сторони не бажають, наполягають на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 21 СК України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, сумісного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, наполягають на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ч.3 ст.105, 110-115 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 19 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №265, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Остапенко».

Згідно зі ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва