233 Справа № 233/366/17
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: Головуючого судді Каліуш О. В. , за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа, заінтересована особа ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду зі скаргою, Публічне акціонерне товариство « Кредобанк» просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04.11.2016 року винесену у виконавчому проваджені №51464384;

- зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 відновити виконавче провадження №51464384;

- зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського уравління юстиції ОСОБА_1 звернуться до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника ОСОБА_2;

- зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 здійснити законні та необхідні дії в межах відновленого виконавчого провадження № 51464384 з метою своєчасного та повного виконання судового рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецького області.

В обґрунтовування скарги заявник вказує, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції знаходився виконавчий лист Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.10.2015 року, виданий на виконання рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.08.2015 року по справі № 233/4447/15-ц.

31.05.2016 року представником стягувача надіслано на адресу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження вих. №2016/05/26-2 від 25.05.2016 року.

Державним виконавцем Пєгарєвою А.А. було відкрито провадження №51464384 стосовно боржника ОСОБА_2.

04.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій державний виконавець зазначає, що виконавчий документ повертається без виконання, так як боржник за вказаною у виконавчому документі адресою не мешкає, місце його мешкання не відоме та розрахункові рахунки, на яке може бути звернуто стягнення відсутні.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві разом із супровідним листом та виконавчим листом була отримана стягувачем 17 січня 2017 року. Акт державного виконавця стосовно вчинених дій щодо зясування місця проживання, перебування боржника ОСОБА_2 стягувачем не отримано.

Постанову про повернення виконавчого документа заявник вважає передчасною, оскільки державним виконавцем не здійснено всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо перевірки майнового стану боржника.

Представник заявника ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про повне підтримання вимог ПАТ « Кредобанк» та про розгляд скарги у її відсутність.

Представник Лиманського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області у судове засідання не зявився, надавши суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність, а також заперечення на скаргу ПАТ «Кредобанк», у яких зазначив, що 15.06.2016 року до Лиманського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області надійшла заява про примусове виконання від ПАТ «Кредобанк» про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 судового збору та судових витрат у загальній сумі 1141,57 грн.

16.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Здійснити дії у відповідності до ст. 18 ЗУ « Про виконавче провадження» державний виконавць не має можливості, оскільки згідно відповіді Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби інформація щодо боржника відсутня, перевірити майновий стан боржника не має можливості, оскільки за виконавчим листом боржник мешкає за адресою: вул. Гайдара, 35, м. Макіївка, що на теперішній час непідконтрольна територія України, боржник не отримував постанови державного виконавця, оскільки «Укрпошта» не здійснює відправлення не тимчасово окуповану територію. Державний виконавець провів всі можливі виконавчі дії для реального виконання рішення суду. Просив скаргу залишити без задоволення.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 25 травня 2016 року заявник звернувся до Краснолиманського (Лиманського) міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 233/4447/15-ц, виданим 12.10.2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» суми відшкодування сплати судового збору в розмірі 1021,57 грн. (а.с.8-9).

Постановою державного виконавця Лиманського міського відділу ДВС ОСОБА_1 було винесено постанову про повернення виконавчого документа № 233/4447/15-ц, виданого 12.10.2015 року Костянтинівським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» судового збору в сумі 1021, 57 грн. на підставі п. 5 ч.1 ст. 37, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.11).

Даючи оцінку оскаржуємій постанові суд дістає таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституційне положення коментована стаття розтлумачує як по суб'єктах, так і по території, на яку розповсюджується обов'язковість судових рішень. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень, коментована стаття вважає всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуємої постанови) виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст. 24 цього ж Закону, виконавець має право вчиняти виконавчі дії, щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявленні та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Пунктом 5 ч.1 ст. 37 цього Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у разі вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особи боржника, зясувати місцезнаходження боржника юридичної особі, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що виконавчий документ повернуто стягувачеві, оскільки боржник за вказаною у виконавчому документі адресою не мешкає, місце його мешкання не відоме та розрахункові рахунки, на яке може бути звернуто стягнення відсутні.

Відповідно до п.п 3,21 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу формацію, в тому числі конфеденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Крім того, за ч.5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, в тому числі електронних.

Проте, доказів на підтвердження факту не мешкання боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, відсутності інформації щодо місця мешкання боржника, а також відсутності розрахункових рахунків державним виконавцем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

За таких обставин, суд вважає постанову державного виконавця від 04.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірною.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Отже, постанова від 04.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає скасуванню із зобовязанням державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби м. Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецької області у відповідності до ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 233/4447/15-ц, виданого 12 жовтня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» суми витрат повязаних зі сплатою судового збору у розмірі 1021,57 грн.

Вимога ПАТ «Кредобанк» щодо зобовязання державного виконавця звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки на теперішній час виконавче провадження фактично ще не відновлено, а отже зазначена вимога є передчасною.

Вимога ПАТ «Кредобанк» щодо зобовязання державного виконавця здійснити всі законні та необхідні дії в межах відновленого виконавчого провадження з метою своєчасного та повного виконання судового рішення також задоволенню не підлягають, оскільки такий обовязок покладений на державного виконавця ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до вимог чинного законодавства судового закріплення не потребує.

За таких обставин, скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу № 233/4447/15-ц стягувачеві від 04.11.2016 року визнати неправомірною, скасувавши її.

Зобовязати державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби м. Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецької області відновити виконавче провадження № 51464384 з примусового виконання виконавчого листа № 233/4447/15-ц, виданого 12 жовтня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» суми витрат повязаних зі сплатою судового збору у розмірі 1021,57 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.В. Каліуш