УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № U 075 від 24 вересня 2007 року в загальній сумі 703375 грн.

Позов мотивовано тим, що позичальник взяті на себе зобов'язання не виконувала належним чином, порушила умови повернення платежів, у зв'язку із чим утворилась заборгованість.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № U 075 від 24 вересня 2007 року станом на 21 серпня 2015 року звернення позивача до суду з позовом, борг за відсотками 8 644,30 доларів США, що еквівалентно 190433,93 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 16921,26 грн, а всього стягнути 207 355,19 грн. В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення частини позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк» (правонаступник - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № U075, відповідно до якого банк надав останній кредит в сумі 16 600 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним - 13 % річних, строком до 22 вересня 2017 року (а.с. 86-93 Т. 1).

Додатковим договором № 3 від 19 травня 2009 року змінено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, яка становить 17 % річних (а.с.107 Т. 1).

Факт видачі кредиту підтверджується доданими до позовної заяви меморіальним ордером № 12828 від 24 вересня 2007 року (а.с.117 Т. 1).

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № U075 від 24 вересня 2007 року в сумі 165 745,82 грн.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду, виходячи із положень ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. При тому, що вищевказане рішенняміськрайонного суду, на час апеляційного розгляду даної справи, є невиконаним.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові 23 вересня 2015 року у справі за № 6-1206цс15, яка є обов'язковою для застосування загальними судами в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 8 644,30 доларів США та штрафу/пені в розмірі 16 921,26 грн, вірно врахував доданий відповідачем розрахунок заборгованості та вирахував вже стягнуту частину заборгованості за рішенням суду від 23 квітня 2012 року, а саме тіло кредиту в розмірі 14 278,82 долари США та комісії за РО 2523,24 грн.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
І.М. Фаловська