Справа № 202/1237/17
Провадження №2/202/1111/2017
27 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретарі Распутньому В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння № 47а, по вул. Балакірева у м. Дніпро, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач ставить під сумнів належність їй на праві власності даного майна, через відсутність у позивача правовстановлюючих документів.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 27.11.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди нерухомого майна: домоволодіння розташованого по вул. Балакірева № 47А у м. Дніпро загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.
Пунктом 5.1.2. зазначеного вище договору передбачено, що не пізніше 5 днів з моменту передачі об'єкта оренди орендодавець зобовязаний передати Орендарю копії правовстановлюючих документів та технічної документації на обєкт оренди.
Позивач користуючись земельною ділянкою по вул. Балакірева, 47А в м. Дніпро у 1990 році, за власні кошти, без отримання на це належного дозволу здійснив на ній будівництво житлового будинку, станом на сьогоднішній день право власності на нього не оформлено та воно є самочинним.
На даний час, у звязку з самочинним будівництвом, позивач не має змоги надати копії правовстановлюючих документів, на вимогу відповідача.
Згідно технічного паспорту від 16.02.2017 року домоволодіння розташоване по вул..Балакірева № 47А у м. Дніпро складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а-1, загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту.
Виходячи з викладеного вбачається, що належне позивачу домоволодіння, що знаходиться по вул. Балакірева, 47А в м. Дніпро, є обєктом самочинного будівництва.
Згідно ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Здійснивши самочинне будівництво житлового будинку, позивач ніяким чином не порушив права інших осіб.
Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою.
Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127, рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на таке майно.
На підставі вищенаведеного, керуючись, ст. ст. 11,15,16,182, 317, 319,321, 328,329 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1) право власності на домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а-1, загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Балакірева 47а.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз