Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.

суддів: Завгородньої І.М. Коротуна В.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію договору оренди та стягнення упущеної вигоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» (далі - ТОВ «Аграрний дім ім. Горького») про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію договору оренди та стягнення упущеної вигоди.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що він є власником земельної ділянки, наданої їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7141 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Шевченківськоїсільської ради Сахновщинського району Харківської області. Вищевказана земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» згідно з договором оренди земельної ділянки від 06 вересня 2006 року № 823, зареєстрованим Сахновщинським РВ ХРВ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 серпня2008 року № 85, укладеним строком на 10 років з відповідачем. Відповідно до п. 11.1 спірного договору оренди земельної ділянки договір оренди набрав чинності після його державної реєстрації. Незважаючи на те, що державна реєстрація договору здійснена 15 серпня 2008 року, вказана земельна ділянка фактично була передана відповідачу 06 вересня 2006 року. Вважаючи, що фактично моментом укладення договору є момент підписання спірного договору, а саме 06 вересня 2006 рік, то його строк дії відповідно закінчився 06вересня 2016 року, тому після цієї дати вказаний договір оренди земельної ділянки припинив свою дію, тому просила суд її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову щодо визначення строку дії договору оренди землі та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Отже, судові рішення в частині вирішення вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» про скасування запису про державну реєстрацію договору оренди та стягнення упущеної вигоди не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, наданої їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7141 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області.

Вищевказана земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» згідно з договором оренди земельної ділянки від 06 вересня 2006 року № 823, зареєстрованим Сахновщинським РВ ХРВ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 серпня 2008 року № 85, укладеним строком на 10 років з відповідачем. Відповідно до п. 11.1 спірного договору оренди земельної ділянки договір оренди набрав чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до листа-вимоги від 13 червня 2015 року позивач повідомила відповідача про припинення договору оренди землі з 06 вересня 2016 року, здійснення розрахунку після збору врожаю у 2016 році з орендної плати та припинення орендних відносин з 06 вересня 2016 року, а також від утримання від посівів вказаної земельної ділянки з восени 2016 року.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом ст. ст. 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки задоговором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжуєправовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року № 6-422цс17, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторонидійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 06 вересня 2006 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Суди встановили, що згідно з пунктом 3.1 спірного договору оренди земельна ділянка надається в оренду на строк 10 років, починаючи з моменту державної реєстрації цього договору; відповідно до пункту 11.1 договору оренди земельної ділянки він набирає чинності після його державної реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 638 ЦК України, ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» та правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2017 року, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, так як строк дії спірного договору оренди земельної ділянки починається з моменту державної реєстрації, оскільки при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо початку дії його строку саме з цього моменту.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень й зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О. Писана

О.В.Попович