АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3119/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення режиму спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у даній справі відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_5 у спілкуванні ти вихованні сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначено спосіб участі батька ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_8 у випадку проживання чи перебування його в Україні шляхом надання побачень; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5 000грн витрат на правову допомогу, 487,20грн судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також судом установлено, що в жовтні 2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не стягнуто додатково сплачені за договором кошти на правову допомогу у розмірі 10 000грн.

Враховуючи, що кошти за правову допомогу внесені після набрання рішенням законної сили, а також, що ч. 1 ст. 220 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року та ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000грн. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник третьої особи заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач у судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином (ас145), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подала, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, заявлених сторонами вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2016, суд першої інстанції у порядку ст. 88 ЦПК України вирішив питання розподілу судових витрат, понесених сторонами та документально підтверджених. Той факт, що у відповідності до умов договору про надання правової допомоги оплата послуг встановлена у розмірі 15 000грн, 5 000грн з яких позивач сплатив у якості передоплати, а решту 10 000грн - після набрання рішенням законної сили, сам по собі не дає підстав для висновку про розподіл між сторонами сплачених після ухвалення рішення 10 000грн.

Оскільки на момент ухвалення рішення суду стороною понесені фактично і документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000грн, - суд першої інстанції обґрунтовано і з дотриманням правил ст. 88 ЦПК України вирішив питання розподілу таких витрат між сторонами.

Відповідно до ст. ст. 88, 215 ЦПК України питання розподілу судових витрат вирішується судом під час ухвалення рішення. Додаткове рішення може бути ухвалено, якщо суд питання розподілу судових витрат не вирішив.

За таких обставин та враховуючи, що на момент ухвалення рішення суду витрати, понесені стороною у розмірі 5 000грн розподілені судом, - відсутні підстави для вирішення питання розподілу витрат позивача, після набрання цим рішенням законної сили, шляхом ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи.Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 303, 312 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна