Дата документу 09.03.2017
Справа № 320/7888/16-ц
Провадження № 4-с/320/36/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» березня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Фоміна В.А., при секретарі Захаровій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, яку в подальшому уточнив, про визнання дій старшого державного виконавця примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 неправомірними.

У скарзі заявник зазначив, що 27 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46655138 з виконання виконавчого листа № 2-493/2012, виданого 22 травня 2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за договором по відкриття кредитної лінії № 10-4027-087К від 14.08.2007 року в розмірі 3261520,72 грн., яка складається з суми непогашених відсотків, в розмірі 251243,72 грн., суми позикової заборгованості в розмірі 569992,92 грн., суми непогашеної пені по процентам та кредиту в розмірі 2440283,51 грн., а також судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 2823,00 грн., а всього 3264343,15 грн. Боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення: в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто до 07 березня 2015 року.

Також заявник вказує, що під час відкриття виконавчого провадження, 27.02.2015 року старшим державним виконавцем Косіновим Ігорем Вікторовичем була винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Заявник зазначає, що в той же день, 27 лютого 2015 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1, ОСОБА_3 була укладена мирова угода та прийняте рішення про зупинення виконавчого провадження.

03 березня 2015 року ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» надав старшому державному виконавцю Косинову І.В. мирову угоду.

17 квітня 2015 року по справі № 334/2274/15-ц Ленінським районним судом м. Запоріжжя була затверджена вказана мирова угода.

19 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Косіновим І. В. була винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження.

Заявник вважав, що з моменту укладення мирової угоди між ним та банком всі виконавчі дії зупинені та у його немає ніяких зобовязань перед виконавчим органом.

ОСОБА_1 вказує, що 31 жовтня 2016 року він отримав поштовий конверт з постановою від 17 жовтня 2016 року про поновлення вчинення виконавчих дій, з якою він дізнався, що існує виконавче провадження про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 326434,31 грн. і що затриманий його транспортний засіб ГАЗ 2705-415, державний номер АР 2050АЕ.

Заявник вказує, що старший державний виконавець Косінов І.В. не направляв в його адресу:

-Постанову від 10.03.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 326434,31 грн.;

-Постанову від 19.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-493/2012, виданого 22.05.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за договором по відкриття кредитної лінії № 10-4027-087К від 14.08.2007 року в розмірі 3264343,15 грн. та виведення в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 46655138 від 10.03.2015 року;

-Постанову від 12.11.2015 року про зупинення виконавчого провадження, у звязку з розшуком майна боржника;

Заявник вважає, що був позбавлений права на свій захист та не міг своєчасно оскаржити вказані незаконні дії старшого державного виконавця Косінова І.В. А тому ним з поважних причин був пропущений строк на оскарження вказаних постанов.

Тому ОСОБА_1 просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження та поновити строк для оскарження постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2: про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2015 року № 46655138; про закінчення виконавчого провадження від 19 серпня 2015 року ВП № 46655138; про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року ВП № 48498992; визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 - про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2015 року № 46655138; про закінчення виконавчого провадження від 19 серпня 2015 року ВП № 46655138 в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року ВП № 48498992.

Від заявника до суду надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність на підставі наявних у справі письмових доказів.

Від заінтересованої особи старшого державного виконавця Косінова І.В. до суду надійшло клопотання, в якому він просить суд закрити провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, посилаючись на те, що дійсно у Відділі перебувало виконавче провадження № 46655138 з примусового виконання виконавчого листа № 2-493/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості в розмірі 3261520 грн. 72 коп. та судових витрат в розмірі 2823 грн. 00 коп. Державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та надано строк для самостійного виконання рішення суду. Боржник у наданий строк виконавчий документ не виконано, а тому 10 березня 2015 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Ухвалою суду від 17 квітня 2015 року визнано мирову угоду між Банком та заявником і ОСОБА_3, у завязку з чим 19 серпня 2015 року виконавче провадження було завершено відповідно до п. 2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець вказує, що у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 вказаного Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Також державний виконавець вказує, що за змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку з цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів. Тому старший державний виконавець Косінов І.В. просить суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46655138 з виконання виконавчого листа № 2-493/2012, виданого 22 травня 2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за договором по відкриття кредитної лінії № 10-4027-087К від 14.08.2007 року в розмірі 3261520 грн. 72 коп., яка складається з суми непогашених відсотків, в розмірі 251243 грн. 72 коп., суми позикової заборгованості в розмірі 569992 грн. 92 коп., суми непогашеної пені по процентам та кредиту в розмірі 2440283 грн. 51 коп., а також судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 2823 грн. 00 коп., а всього 3264343 грн. 15 коп. Обовязок стягнення є солідарним з ОСОБА_3 /а.с. 10, 11/

Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення: в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто до 07 березня 2015 року.

27 лютого 2015 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1, ОСОБА_3 була укладена мирова угода в процесі виконання виконавчого документа. /а.с. 13-16/

10 березня 2015 року старшим державним виконавцем Косіновим І.В. була винесена постанова ВП № 46655138 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 326 434 грн. 31 коп. /а.с. 27-28/

17 квітня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була затверджена вказана мирова угода. 3 моменту визнання судом мирової угоди виконавче провадження підлягає закриттю. /19-24/

19 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Косіновим І.В. була винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження. Виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 46655138 від 10.03.2015 року /а.с. 25-26/

17 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Косіновим І.В. була винесена Постанова про поновлення вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 46655138 від 10.03.2015 року /а.с. 29/

Згідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. В частині 4 цієї статті вказано, що державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 27, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» тільки у разі ненадання боржником у строк, встановлений ч.2 ст.25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків має право розпочати примусове виконання рішення і стягнути з боржника виконавчий збір. Виконавчий збір стягується з боржника також у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає, що: «При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № К7-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження" іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України від 21.04.1999 р., № 606-ХІУ "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувана та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувана. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строку порядку, встановленому цим Законом».

За своєю правовою природою виконавчий збір є адміністративною відповідальністю (штрафом) за порушення вимог закону, зокрема за порушення строків, встановлених для самостійного виконання рішень майнового та немайнового характеру.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Вказаний висновок викладений у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України по справі № 3-217гс14 від 28 січня 2015 року. Крім того, до вказаного висновку прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 14 березня 2012 року при розгляді справи № 6-47892ск11.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається факту вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення про звернення стягнення на майно, грошові рахунки боржника, зокрема складання акту опису й арешту майна боржника, оцінки майна боржника, реалізації майна на прилюдних торгах.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 378 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Оскільки старший державний виконавець Косінов І.В. є стороною виконавчого провадження щодо виконання судового рішення і винесені ним оскаржувані постанови було в процесі виконання рішення суду, тому суд вважає, що вимога державного виконавця про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не підлягає задоволенню.

Заявник вказує, що оскаржувані постанови він отримав лише поштою 31 жовтня 2016 року. В підтвердження цього надав поштовий конверт. /а.с. 30/

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вважає, що заявник з поважних причини пропустив строк для подання скарги. Тому вважає необхідним поновити йому вказаний строк.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що боржником в добровільному порядку виконано рішення суду (укладена мирова угода, банк не звертається знов з вимогою поновлення виконавчого провадження), при цьому державним виконавцем не вчинялися передбачені законодавством заходи примусового виконання рішення, постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2015 року № 46655138; та наступні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 серпня 2015 року ВП № 46655138 в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року ВП № 48498992 слід визнати незаконними та скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 25, 27, 28, 31, 49, 82Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 197, 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 неправомірними задовольнити:

Визнати поважними причини пропуску строку ОСОБА_1на оскарження та поновити строк для оскарження постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2015 року № 46655138; про закінчення виконавчого провадження від 19 серпня 2015 року ВП № 46655138; про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року ВП № 48498992.

Визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4: про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2015 року № 46655138; про закінчення виконавчого провадження від 19 серпня 2015 року ВП № 46655138 в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року ВП № 48498992.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.А. Фомін