Справа № 188/251/17
Провадження № 2/188/193/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорошівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 06 липня 2007 року померла його баба ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 15 по вул. Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області, земельної ділянки площею 5,12 га, розташованої на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу земельну ділянку площею 5,12 га, розташовану на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 02 лютого 2016 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_2. Житловий будинок № 15 по вул. Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав ОСОБА_2, до цього часу залишився не оформленим і єдиний спадкоємець за законом першої черги син померлої і батько позивача ОСОБА_3 також помер 17.06.2016 року. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_2, оскільки інших спадкоємців за законом немає.

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку після смерті своєї баби ОСОБА_2 Однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я померлої, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця), зазначив нотаріус, повинно вирішуватися у судовому порядку.

На вказане спадкове майно позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину та підтвердити свої майнові права спадкоємця через відсутність правовстановлюючого документа, в звязку з чим він звернувся до суду з позовом про визнання за ним як спадкоємцем права власності на це спадкове майно.

Позивач просить суд визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок № 15 з господарськими будівлями та спорудами, по вул. Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області, що складається з наступного: будинок літ. «А»; прибудова літ. «а», прибудова - літ. «а1», тамбур - літ. «а2», сарай -літ. «Б», літня кухня - літ. «В», сарай - літ. «Г», ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2, сарай - літ. «Д», гараж - літ. «Е», убиральня - літ. «Ж», сарай - літ. «З», колодязь - літ. «К», сарай - літ. «Л», сарай - літ. «М», сарай - літ. «Н».

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити.

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України.

В судовому засіданні встановлено, 06 липня 2007 року померла баба позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 154194, виданим 08.07.2007 року виконкомом Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 10).

Родинні стосунки позивача з померлою підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії І-АГ № 808475, виданим 19.01.1971 року Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, у якому батьком зазначений ОСОБА_4 (а.с.8) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 6 від 14.12.2016 року, виданим Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якому зазначено матірю батька позивача ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 15 по вул. Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 5,12 га, розташованої на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач прийняв у спадщину за заповітом земельну ділянку площею 5,12 га, розташовану на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 171670 від 02.02.2016 року, виданим приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с 12).

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3).

Відповідно до довідки Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 16.02.2017 року № 136 ОСОБА_2 дійсно була власником житлового будинку в с. Хороше по вул. Степана Дейнеки, буд. 15 згідно погосподарської книги № 5.

Після смерті баби позивач не заявив про відмову від спадщини, прийняв спадщину і вступив у володіння та користування спадковим майном, оскільки згідно з паспортом громадянина України серії АЕ №844377, виданим Петропавлівським РВУМВС України в Дніпропетровській області 21.10.1997 року, з 22.11.1993 року і на час відкриття спадщини був зареєстрований за місцем постійного проживання разом із спадкодавцею у житловому будинку № 15 по вул. Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.5-6).

Згідно з довідкою № 23 від 18.01.2017 року виконкому Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 на день смерті 06.07.2007 року дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1918 року. На момент смерті разом з нею були зареєстровані син ОСОБА_4 з 1942 року, онук ОСОБА_1 з 1971 року, невістка ОСОБА_6 з 2003 року, правнучка ОСОБА_7 з 2003 року, правнук ОСОБА_8 з 2003 року (а.с. 15).

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї баби ОСОБА_2, однак нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок відмовила через відсутність правовстановлюючого документу на даний житловий будинок, про що вона винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2017 року (а.с. 13).

Відповідно до розяснень, що містяться в ч.2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

ЦК України не містить визначення такого об'єкта права власності як домоволодіння.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Спадкодавець ОСОБА_2 на підставі запису у погосподарській книзі господарського обліку № 5 є власником житлового будинку № 15 по вул. Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 16.02.2017 року за № 136 (а.с.14).

На підставі рішення виконкому Хорошівської сільської ради народних депутатів № 46 від 12.04.1997 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на зазначений будинок, але вона як власник не звернулася для оформлення свідоцтва про право власності, що підтверджується довідкою від 20.12.2016 року КП «Павлоградського МБТІ» (а.с. 23)

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 20.12.2016 року колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», цей садибний будинок, побудований у 1969 році, складається з наступного: будинок літ. «А»; прибудова літ. «а», прибудова - літ. «а1», тамбур - літ. «а2», сарай -літ. «Б», літня кухня - літ. «В», сарай - літ. «Г», ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2, сарай - літ. «Д», гараж - літ. «Е», убиральня - літ. «Ж», сарай - літ. «З», колодязь - літ. «К», сарай - літ. «Л», сарай - літ. «М», сарай - літ. «Н» (а.с.16-21).

У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, тому що нотаріус вважає, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на це майно, в звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, бо судом встановлено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок № 15 по вулиці Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області належав на праві власності померлій ОСОБА_2, яка набула його відповідно до діючого на час закінчення будівництва законодавства, що не передбачало державної реєстрації права власності, позивач є спадкоємцем за законом спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус безпідставно відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно.

Вартість спадкового домоволодіння складає 95729 грн., що підтверджується висновком про вартість обєкта оцінки: будинку загальною площею 76,4 кв. м, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Хороше, вул. Степана Дейнеки, 15, виконаного КП «Павлоградське МБТІ» на підставі договору від 14.12.2016 року № 14387 (а.с.22).

Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 957,29 грн., про що до позову додана квитанція банку від 22.02.2017 року (а.с.1).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 957,29 грн..

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216-1218, 1268, 1270 ЦК України, керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок № 15 по вул. Степана Дейнеки в с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області, господарські будівлі та споруди, що складається з наступного: будинок літ. «А»; прибудова літ. «а», прибудова - літ. «а1», тамбур - літ. «а2», сарай -літ. «Б», літня кухня - літ. «В», сарай - літ. «Г», ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2, сарай - літ. «Д», гараж - літ. «Е», убиральня - літ. «Ж», сарай - літ. «З», колодязь - літ. «К», сарай - літ. «Л», сарай - літ. «М», сарай - літ. «Н», що належав померлій 06.07.2007 року ОСОБА_2.

Стягнути з Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 957 (девятсот пятдесят сім) гривень 29 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_9