У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача - ОСОБА_1, його представників, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ "УкрСиббанк" 19.11.2014року звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені. Із врахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог, просить суд стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь суму боргу по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №1 від 24.11.2006 року в розмірі 153 532,45 швейцарських франків, а також заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 266,83 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 3654 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму боргу по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №1 від 24.11.2006 року в розмірі 153 532,45 швейцарських франків 45 сантимів, з яких: 141526, 55 швейцарських франків кредитна заборгованість, 12005,9 швейцарських франків заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплату процентів за кредит в розмірі 266,83 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" сплачений судовий збір в сумі 3654 грн.

В задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 відмовлено.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність в зв'язку з порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення, суд не взяв до уваги відомості, що містяться в довідці-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, згідно якої без відома позичальника та будь-яких порушень умов кредитного договору з його боку, банком фактично збільшено процентну ставку на 4% річних в період з 31 липня 2008 року по 30 жовтня 2009 року, що в сукупності становить 11,99% річних, замість 7,99% річних, встановлених умовами кредитного договору.

Крім того, в подальшому банк неодноразово, без будь-яких на те правових підстав в односторонньому порядку збільшував річну ставку на 15,98%, що в сукупності становить 23,97%, замість 7,99% річних.

Вважає, що суд помилково встановив, що факт виконання зобов'язань банком встановлених умовами кредитного договору, зокрема видача ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку №1900, оскільки відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Також суд, в порушення приписів ч.3 ст.212 ЦПК України, не дав оцінку, наявній в матеріалах справи, заяві на видачу готівки №3 від 28 листопада 2006 року, з якої вбачається, що кредит ОСОБА_1 було надано саме у національній валюті гривні.

Зазначає, що у листопаді 2016 року в судовому засіданні його представником було подано висновок №1504 від 30.11.2015 року за результатами проведення експертно-економічного дослідження, складеного судовим експертом Київської незалежної судово-експертної установи ОСОБА_3, однак його безпідставно судом не долучено до матеріалів справи, що є порушенням його прав, передбачених ст.ст. 10, 27 ЦПК України.

Вказаним висновком підтверджується відсутність у нього заборгованості перед банком за кредитним договором, оскільки під час дослідження встановлено, що сукупна вартість кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту) за кредитним договором №1 від 24.11.2006 року фактично складає 178441,04 швейцарських франків, а абсолютне значення подорожчання кредиту (тобто, фактична сума переплати за кредитом) на момент укладення додаткової угоди №1 від 27.03.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №1 від 24.11.2006 року фактично складає 136823,9 швейцарських франків.

З наведених підстав ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до нього відмовити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Відмовляючи у позові до поручителя, суд виходив з того, що порука припинена, що стверджується рішенням суду, що набрало законної сили.

Такі висновки суду відповідають встановленим фактам та ґрунтуються на законі.

Рішення суду в частині відмови у позові до поручителя ОСОБА_2 не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 24 листопада 2006 року мiж АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №1, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в iноземнiй валюті в сумі 215 000 швейцарських франків, що по курсу НБУ становить 887 693,08грн., а останній зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пiзнiше 10.11.2026 року згідно до графіку погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору), якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту вiдповiдно до умов договору, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмiрi 7,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду вiдповiдно до умов п.9.2 договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника, в порядку передбаченому п.9.2 даного договору, про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, встановлений за цим договором. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може 6ути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором (п.п. 1.1.- 1.3.2. кредитного договору).

Проценти нараховуються методом «факт/360», строк сплати яких встановлено з 1 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Вiдповiдно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пiзнiше визначеного числа кожного календарного мiсяця протягом всього строку дії договору. Цільове призначення кредитних коштів-для придбання житлового будинку.

Позивачем належним чином виконано свої зобов'язання за кредитним договором та надано позичальнику кредит в повному розмірі.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором у нього утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом.

16.09.2014 року. банком на адресу відповідачів були направлені вимоги про усунення порушень умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення, у розмір 8062,55 швейцарських франки прострочена заборгованість за кредитом та 7906,12 швейцарських франки прострочена заборгованість за процентами.

Вказану вимогу ОСОБА_1 отримано 19.09.2014 року, однак ні ним, ні поручителем заборгованість по кредиту та сплаті процентiв за користування кредитом не погашено.

Внаслідок порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 10 листопада 2014 року у нього утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 153532,45 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 10.11.2014 року складає 2 339 568,77грн., із них заборгованість за кредитом 141 526,55 швейцарських франків, заборгованість по процентам за користування кредитом -12 005,90 швейцарських франків, пеня 266,83грн.

Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вказаний борг підлягає стягненню з позичальника в повному обємі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував вказаних у договорі коштів спростовуються п.1.5 умов кредитного договору, відповідно до якого кредит наданий останньому шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника №1900 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням та випискою за цим договором, відповідно до якої 215 тис. швейцарських франків перераховані за вказаний поточний рахунок відповідача. Відповідно до п. 5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

За отриманні кредитні кошти ОСОБА_1 придбав домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.11.2006року, на підставі якого в той же день придбане нерухоме майно позичальником передано в іпотеку для забезпечення кредитних зобовязань за вказаним вище кредитним договором(а.с.213).

Покликання апеляційної скарги на те, що валютою кредиту є гривня, відхиляються з огляду на таке.

У п. 10.1 кредитного договору сторони домовилися про договірне списання банком з усіх рахунків позичальника в національній і іноземній валюті, відкритих в банку: нарахованих процентів, комісій, погашення заборгованості за кредитом при настанні термінів виконання позичальником зобов'язань і в розмірах, визначених у даному договорі.

За п. 10.2., п.10.3 кредитного договору позичальник доручив банку при настання термінів виконання його зобов'язань зі сплати нарахованих процентів, комісій, погашення заборгованості за даним договором списувати кошти з поточних рахунків позичальника в іноземній валюті, відкритих у банку та з поточних рахунків у національній валюті у сумі, еквівалентній розміру зобов'язань позичальника за даним договором, і витрат, пов'язаних із придбанням валюти на Міжбанківському валютному ринку України, у випадках, якщо при настанні термінів виконання зобов'язань за цим договором (погашення кредиту, сплати процентів, комісій), на рахунках позичальника в іноземній валюті відсутні або недостатньо коштів. У такому випадку позичальник доручає банку для погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснювати від свого імені та за рахунок позичальника купівлю іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України у сумі такої заборгованості позичальника за поточним курсом на дату купівлі іноземної валюти.

Зміст договірних положень у сукупності із встановленими обставинами внесення позичальником платежів у гривнях з подальшою купівлею валюти на Міжбанківському валютному ринку за поточним курсом швейцарського франка на погашення кредиту свідчать про правильність висновків суду першої інстанції про те, що валютою кредитного зобов'язання є швейцарський франк.

Не ґрунтуються на умовах кредитного договору та положеннях ст. 651 ЦК України і твердження позичальника про незаконне підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки.

Збільшення банком процентної ставки у вищевказаному кредитному договорі встановлено рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.01.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Укрсиббанк", ОСОБА_1 про припинення поруки, а тому у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини не доказуються у даній справі.

Розділ 9 кредитного договору визначає порядок зміни проценти ставки.

За умовами п. 9.2. кредитного договору банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня змінити процентну ставку в сторону збільшення повідомляє позичальника про становлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа (далі- повідомлення банку) за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору , або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомлення банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. У разі незгоди із встановленим згідно умов пункту договору новим розміром процентної ставки, позичальник у термін не пізніше останнього робочого дня , що передує даті початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні банку, зобов'язується надати до банку письмове повідомлення про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання банком в порядку та терміни, визначені цим пунктом договору, такого повідомлення позичальника , банк має право самостійно змінити термін повернення кредиту і внесення плати за кредит та вимагати дострокового повернення суми кредиту у повному розмірі та сплати нарахованих процентів і комісій в порядку, передбаченому розділом 11 цього договору.

Сторони погодили, що факт неотримання банком в порядку та терміни, визначені цим пунктом договору, повідомлення позичальника, про його незгоду із новою процентною ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення банком нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у повідомленні банку.

Таким чином,умови укладеного між сторонами кредитного договору встановлюють не односторонню зміну умов договору банку, а визначають погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України.

При узгоджені сторонами зазначених умов сторони були вільні у своєму волевиявленні.

Ураховуючи те, що в умовах кредитного договору за домовленістю сторін визначено саме обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка та її розмір, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув із позичальника заборгованість по кредиту за зміненою банком процентною ставкою.

Суд першої інстанції відмовив у долученні до матеріалів справи та дослідженні висновку експерно-економічного дослідження №1504 від 30.11.2015року через те, що він не стосується предмету доказування у даній справі. Клопотання про долучення цього економічного дослідження та його оцінку апеляційна скарга не містить, в ході розгляду справи ні ОСОБА_1, ні його представники в апеляційному суді таке клопотання не заявляли, а тому колегія суддів, враховуючи принцип змагальності сторін та вимоги ч.2 ст.303 ЦПК України, позбавлена права за власною ініціативою досліджувати новий доказ та давати йому відповідну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст.309 ЦПК України, як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5