Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2017 Справа №607/7295/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого -судді Стельмащука П.Я.

- секретаря Бойко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та її дочка ОСОБА_3»я Денисівна проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, мають документи на постійне проживання в Італійській Республіці, з огляду на те, що батько дитини добровільно не надає згоди на виїзд дитини в Італійську Республіку, просить суд надати такий дозвіл без згоди батька до досягнення дитиною 16 років, тобто до 13.03.2028 року.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача повідомлено в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №12(3152) від 15.02.2017 року, однак відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

13 березня 2012 року у позивача народилася дитина ОСОБА_3»я Денисівна, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 154360, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 28.03.2012 року, актовий запис №687. У зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували. При реєстрації дитини батьком було записано ОСОБА_2.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір»ю та знаходиться на повному утриманні позивача.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.91р. передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.4 ЗУ „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21.01.1994р., за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п. 2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відсутність згоди батька - відповідача по справі у наданні згоди на виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини та порушує її права як людини і громадянина України, а тому позов слід задовольнити частково, дозволити виїзд за кордон неповнолітньої громадянки України ОСОБА_3»ї Денисівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Італійської Республіки без згоди батька ОСОБА_2до 01.09.2018 року. Встановивши саме такий період, тобто до початку відвідування ОСОБА_3 школи, суд вважає, що він буде достатнім для відновлення порушеного права позивача, в подальшому позивач може повторно звернутися для надання такого дозволу.

В силу вимог статті 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 551.20 грн. сплаченого судового збору

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233ЦПК України, ст.ст.7, 155 ч.1,2 Сімейного Кодексу України, ст.4 ЗУ „Про порядоквиїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21.01.1994р., Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, суд-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл на виїзд за кордон без згоди батька ОСОБА_2 - дочки ОСОБА_3»ї Денисівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Італійської Республіки в період до 01.09.2018 року.

У задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551.20 грн. судового збору.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Головуючий суддяОСОБА_4