Провадження №22-ц/784/718/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/5355/16-ц Головуючий І інстанції Кокорєв В.В.
Провадження № 22-ц/784/718/17 Доповідач Темнікова В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

при секретарі Лептуга С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що він звернувся до ОСОБА_2 (лікаря-ревматолога) з проханням оформити документ для проходження обов'язкового медичного огляду, оскільки він підлягає направленню на МСЕК для визначення ступеню втрати професійної працездатності та для подальшої зміни формулювання причини звільнення з роботи з п.2 ст.40 на п.5 ст.40 КЗпП, однак лікарем йому було відмовлено. На підставі викладеного, позивач просив суд зобовязати ОСОБА_2 вчинити певні дії, а саме видати йому направлення на МСЕК.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, проте уточнив її і просив скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, та ухвалите нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що позивач є інвалідом 2 групи та має посвідчення № 071381. Позивачем було пройдено медичний огляд відповідно до висновків якого він не здатен працювати слюсарем - ремонтником. 24.05.2012р. було заповнено форму індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико - соціальними експертними комісіями №835. Форму підписано головою МСЕК та скріплено печаткою СП МСЕК. Зі слів позивача було встановлено, що він був звільнений з роботи за станом здоровя, проте він з такою причиною звільнення не згоден і бажає її змінити на п.5 ст. 40 КЗпП України, а тому йому необхідно отримати направлення на МСЕК для проходження медичного огляду, після чого він має намір звертатися до суду з позовом про зміну причин звільнення його з роботи.

Приймаючи рішення по справі суд виходив також з того що перелік професій, які підлягають медичному огляду, зокрема слюсар, містяться в Положенні "Про медичний огляд працівників певних категорій", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 31 березня 1994 р. № 45 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Положення).Результати завершених медичних оглядів протягом місяця оформляються заключним актом, який складається у чотирьох примірниках (для лікувально-профілактичного закладу, власника, профспілкового комітету і санітарно-епідеміологічної станції). На час проходження медогляду, обстеження в профпатологічних центрах, клініках науково-дослідних і медичних інститутах (університетах) для уточнення діагнозу або визначення ролі виробничих факторів у розвитку захворювань за працюючими зберігається місце роботи (посада) і середній заробіток. (п. п 1.9,1.10 Положення).Направлення на медико - соціально - експертну комісію МСЕК (Форма 088/о), затверджено Наказом Міністерства охорони здоров'я від 14.02.2012 №110. При цьому, форма 88/у-06, на яку посилається позивач, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я і соціального розвитку Російської Федерації від 31.01.2007 №77.Згідно з п. п. 2, 3 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 088/о Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.02.2012 №110 Форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров'я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію (далі - МСЕК). Підставами для направлення на МСЕК є, зокрема, наявність ознак інвалідності, закінчення терміну інвалідності, необхідність продовження листка непрацездатності.За результатами огляду хворого (інваліда) та прийнятого рішення лікарем-експертом МСЕК, відповідно до п. 14 Інструкції, заповнюється Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК, яке підписується головою МСЕК і повертається до закладу охорони здоровя, який направив хворого (інваліда) на МСЕК. Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК зберігається в амбулаторній карті весь термін її зберігання.

В судовому засіданні судом також встановлено, що позивачем зазначено у якості відповідача ОСОБА_2 як фізичну особу, яка є лікарем ревматологом і до обовязків якої не входить відновлення документу для направлення на МСЕК. Відповідачка визнала, що позивач був у неї на прийомі, однак професійних захворювань, які діагностуються лікарем-ревматологом, нею виявлено не було, тому вона не мала підстав видавати направлення на МСЕК, а самостійно виготовлену позивачем карту медичного огляду вона не підписала, так як там не було рядка для лікаря-ревматолога, а також через те, що лікарі не підписують бланки, виготовлені пацієнтами самостійно.

Тому суд дійшов висновку, що діями саме даного відповідача права позивача порушені не були, а тому відмовив у задоволенні вимог та розяснив позивачу його право на звернення до суду з позовом про зміну причини формулювання звільнення за правилами трудового законодавства.

Однак, приймаючи рішення по справі, суд не дав належної правової оцінки тому, що відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.Положення даної статті кореспондується наряду з іншим також у те, що позови повинні заявлятися до належних відповідачів.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за предявленими позовними вимогами.

За правилами п.1.4. Положення про медичний огляд працівників певних категорій (затверджено наказом Міністерства охороно здоровя від 31 березня 1994р. №45) організацію і проведення медичних оглядів забезпечують власник підприємства і заклади Міністерства охорони здоров'я України.

Порядок організації і проведення медоглядів закладу Міністерства охорони здоров'я України, а також права, обовязки, і відповідальність власника, працівника і закладу Міністерства охорони здоров'я України врегульовані п.3,4 названого Положення.

Відповідно до п.3 Положення про медико-соціальну експертизу (затверджено постановою КМУ №1317 від 03 грудня 2009р.) медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з п.2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №088/0 «Направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК)» (затверджено наказом Міністерства охорони здоровя України від 14.02.2012р. №110, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.2012р. за №695/21008) форма №088/0 заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоровя за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультативної комісії і надсилається в МСЕК. За результатами огляду хворого (інваліда) та прийнятого рішення лікарем-експертом МСЕК, відповідно до п. 14 Інструкції, заповнюється Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК, яке підписується головою МСЕК і повертається до закладу охорони здоровя, який направив хворого (інваліда) на МСЕК. Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК зберігається в амбулаторній карті весь термін її зберігання.

Лікарсько-консультативна комісія (ЛКК) це колегіальний орган, що створюється в закладах охорони здоровя. Робота такої комісії є складовою частиною проведення експертизи тимчасової непрацездатності. Діяльність ЛКК регламентує ст. 69 розд. ІХ Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» від 19.11.1992 р. № 2801 та Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затверджене наказом МОЗ від 09.04.2008 р. № 189. Відповідно до п. 3.3 Положення № 189 організацію експертизи тимчасової непрацездатності здійснює керівник закладу (головний лікар), зокрема, шляхом затвердження персонального складу ЛКК, порядку, часу та режиму її роботи.

Крім того, згідно діючого законодавства відповідальність за діяльність працівників під час виконання ними своїх службових обовязків несе юридична особа, з якою такий працівник перебуває у трудових відносинах.

Виходячи з аналізу зазначених норм права та системного аналізу заявлених позивачем вимог належними відповідачами за позовом ОСОБА_1 є юридичні особи, а саме його роботодавець і заклад Міністерства охорони здоров'я України, в якому він отримує медичну допомогу, а не лікар, як фізична особа. Отже, лікар-ревматолог ОСОБА_2не є належним відповідачем по справі в межах заявлених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК суд лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12 червня 2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі належного відповідача. Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки не має передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст.37 ЦПК.

Суд даним обставинам не дав належної правової оцінки і відмовив у задоволенні позовних вимог до відповідача, зазначеного в позові, не з цих підстав, а з підстав необгрунтованості заявлених вимог, тому рішення суду слід змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог і вважати підставою відмови в позові - заявлення вимог до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але до належних відповідачів.

При зміні рішення з зазначених підстав робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги колегія суддів вважає недоцільним, так як вони можуть стати підставою розгляду справи при зверненні позивача з вимогами до належних відповідачів.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не має. Проте, приймаючи остаточне рішення по справі, колегія суддів вважає необхіднимзгідно ч.3 ст. 303 ЦПК України вийти за межі апеляційної скарги, оскільки під час розгляду даної справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду слід змінити, змінивши правове обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2та вважати підставою відмови у задоволенні позову до цього відповідача - заявлення вимог до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 303,307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року в частині правової підстави відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії змінити та вважати підставою відмови у задоволенні позову - заявлення вимог до неналежного відповідача.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після його проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді