У Х В А Л А

06 березня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2013 року, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 09 січня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири частково недійсним,

в с т а н о в и в :

23 лютого 2017 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті) ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2013 року, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 09 січня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2014 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Указана заява про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 03 лютого 2014 року підлягає залишенню без розгляду з огляду на таке.

Згідно із частиною третьою статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Відповідно до положень частини четвертої статті 356 ЦПК України у разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Відповідно до статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Оскільки заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 03 лютого 2014 року подана 23 лютого 2017 року, тобто після спливу річного строку з дня ухвалення вказаного судового рішення, то зазначений строк поновленню не підлягає, тому подану заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтею 72, частинами третьою, четвертою статті 356 ЦПК України, суддя Верховного Суду України

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2013 року, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 09 січня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири частково недійсним залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Л.І. Охрімчук