АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3399/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Богдан О.О.
№ 756/1370/16-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Марченко ОлександраАнатолійовича про визнання вимоги та повідомлення незаконними,визнання права на невиконання зобов»язань,скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року закрито провадження в частині вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Марченка Олександра Анатолійовича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20668994 від 14.04.2015 року щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в зв»язку з тим, що вказані вимоги розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу та передати справу для продовження тим же судом. Зазначає,що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року закрито провадження за його аналогічними вимогами до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Марченка Олександра Анатолійовича з посиланням на постанову Верховного Суду України від 14.06.2016 року № 21-41а16,в якій викладена правова позиція з цього питання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що у січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом , в якому просив зокрема скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20668994 від 14.04.2015 року щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс».При цьому зазначав, що перехід права власності на вказану квартиру від ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», з яким в нього були кредитні правовідносини на підставі кредитного договору та з яким у нього був укладений договір іпотеки , до ТОВ «ФК «Вектор плюс», як до нового кредитора не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Закриваючи провадження в частині вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20668994 від 14.04.2015 року щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», суд першої інстанції виходив з тих підстав, що державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві є суб»єктом владних повноважень, в зв»язку з чим спір в даній частині належить до юрисдикції адміністративного судочинства.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, оскільки в даному випадку позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, в зв»язку з чим спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно із статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

У даній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди , в зв»язку з чим звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїх постановах № 21-41а16 від 14.06.2016 року , № 21-551а14 від 17.02.2015 року.

На підставі викладеного ухвалу суду неможна визнати законною та обґрунтованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року

скасувати, передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: