Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2271/16-ц
Провадження № 2/553/72/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без участі представника та про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що позов не визнає у звязку з тим, що страхова компанія відмовилась надати автомобіль, що перешкодило проведенню експертизи яка була призначена судом за його клопотанням для встановлення реального розміру завданої матеріальної шкоди. У зв»язку з цим він її і не оплачував так як була домовленість з експертною установою, з приводу того, що якщо автомобіль не буде надано то і оплату проводити не потрібно.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ ТК «Мегаполіс Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2001-00163/00003, предметом якого є страхування транспортних засобів зазначених у додатку № 1 до договору страхування.

21 лютого 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Форд», державний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Фольцваген», державний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1.

Згідно довідки ДАІ та постанови Ленінського районного суду м. Полтави, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 ПДР України.

До позивача ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи.

07 квітня 2015 року позивачем було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі Калькуляції ПССКА-4535 від 19.03.2015 року.

На підставі вищевказаних документів ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 83 404 (вісімдесят три тисячі чотириста чотири) грн. 23 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 7174 від 08.04.2015 року.

17 липня 2015 року позивачем було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі акту виконаних робіт № ЦБФ0004051 від 20.05.2015 року, видаткової накладної № 240415-5 від 24.04.2015 року та видаткової накладної № ЦБФ0000666 від 20.05.2015 року.

На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 11 718 (одинадцять тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 33 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 13753 від 17.07.2015 року.

Разом ПАТ «СК «Українська страхова група» було сплачено 95 122 (дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять дві) грн. 56 коп.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони «Фольцваген», державний № ВІ 9190 CA, застраховано у AT «Українська пожежна страхова компанія», за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1168730.

Згідно умов даного полісу розмір ліміту за заподіяння шкоди майну становить - 50 000 грн., розмір франшизи - 0 (нуль) грн. Саме 50 000 грн. було сплачено AT «Українська пожежна страхова компанія» на рахунки позивача.

Отже, сума яку не покриває поліс становить: 95 122 (дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять дві) грн. 56 коп. - 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. = 45 122 (сорок п'ять тисяч сто двадцять дві) грн. 56 коп.

08 лютого 2016 року ПАТ «СК «Українська страхова група» за адресою відповідача ОСОБА_1 була направлена Претензія про відшкодування шкоди № 3257/2271УСГ, але залишилась без відповіді.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до cт. 993 Цивільного кодексу України та cт. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до cт. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 cт. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За cт. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 1 Закону № 85/96-ВР страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному звязку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією яка висловлена ВСУ при розгляді справи № 6-2878цс15.

Також суд критично ставиться до доводів відповідача щодо відмови у задоволенні позову, оскільки саме за клопотанням відповідача було призначено ухвалою суду від 20.09.2016 року судову автотоварознавчу експертизу, яка як вбачається із повідомлення експерта від 24.11.2016 року ( а.с. 99) не була проведена, зокрема, через неоплату (рахунок №2797).

Судові витрати по справі суд важає віднести на рахунок держави, оскільки відповідач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи згідно довідки МСЕК ( а.с. 74-75).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» суму в розмірі 45 122 грн. 56 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3