АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/24/17 Головуючий 1 інст. - Іващенко С.О.
Справа № 645/4600/15-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря - ОгармІ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2015 року,

у с т а н о в и л а:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки.

На обґрунтування позивач вказав, що 26 травня 2008 року укладено Кредитний договір № 00057/RKH, відповідно до умов якого ПАТ «Марфін Банк» надало йому кредит на придбання квартири в розмірі 53 091 долар США 65 центів та 9 454 долари США 65 центів на сплату страхових платежів зі сплатою 11,9% річних строком до 25 травня 2028 року.

В цей же день для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту укладено Договір іпотеки № 00067rKH, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 вартістю 13 079 грн. 00 коп., належна ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2008 року. Договір іпотеки посвідчено за реєстровим № 2397 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О.

Однак до укладення договору відповідач не виконав вимог частини 2 статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХП (з наступними змінами) «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХП), а саме: не повідомив його про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Крім того позивачу не було повідомлено про валютні ризики, а також орієнтовну сукупну вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості реально оцінити суму переплати по кредиту та доцільність його отримання.

У графіку платежів не визначена реальна ставка банку та загальна реальна процентна ставка з урахуванням усіх витрат позичальника.

Посилаючись на те, що відповідач свідомо ввів його в оману щодо істотної умови договору - ціни, просив визнати Кредитний договір № 00057/RKH та Договір іпотеки № 00067rKH недійсними.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на обізнаність відповідача з укладеними договорами

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що суд належним чином не дослідив обставин укладення договору про надання споживчого кредиту.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав. В письмових поясненнях просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону № 1023-ХП) споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначається: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту та інші умови кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Матеріали справи свідчать, що 26 травня 2008 року укладено Кредитний договір № 00057/RKH, відповідно до умов якого ПАТ «Марфін Банк» надало ОСОБА_1 кредит на придбання квартири в розмірі 53 091 долар США 65 центів та 9 454 долари США 65 центів на сплату страхових платежів зі сплатою 11,9% річних строком до 25 травня 2028 року.

В цей же день для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту укладено Договір іпотеки № 00067rKH, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 вартістю 13 079 грн. 00 коп., належна ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2008 року. Договір іпотеки посвідчено за реєстровим № 2397 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. (а. с. 6-12).

Оспорюваний Кредитний договір № 00057/RKH від 26 травня 2008 року відповідає вимогам чинного законодавства, в пункті 1.1. визначено розмір процентів за користування кредитом, порядок їх нарахування та суму, яку споживач щомісячно зобов'язаний сплачувати банку за кредитом.

Сторони узгодили графік погашення заборгованості, в якому чітко розписані суми відсотків та тіла кредиту, які позичальник повинен сплачувати щомісячно до 25 травня 2028 року. При цьому боржник зобов'язався вносити грошові суми саме у доларах США.

Крім того, ОСОБА_1 був повідомлений про вартість інших сукупних послуг, які він повинен сплатити при укладенні договору. Про це свідчать Умови кредитування, підписані особисто позивачем 12 травня 2008 року.

З метою з'ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2015 року, уточненою ухвалою цього ж суду від 13 липня 2016 року, по справі призначалася судово-економічна експертиза.

Згідно з Висновком, складеним 14 листопада 2016 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса Закорко І.П., кредитні кошти на виконання умов Кредитного договору № 00057/RKH від 26 травня 2008 року зараховано на поточний рахунок та видано через касу банку в розмірі 43 637 доларів США 00 центів.

Реальна відсоткова ставка становить 14,84% річних, сукупна вартість за вказаним договором складає 120 900 доларів США 24 центи. При цьому основна сума боргу (тіло кредиту) повернуто банку за 230 періодів, а не за 240, як визначено у цьому договорі.

Розмір щомісячного платежу не відповідає відсоткові ставці, яка була визначена в Кредитному договорі № 00057/RKH від 26 травня 2008 року в розмірі 11,9% річних.

Сума щомісячного платежу, яка розрахована за наданою банком формулою ануїтету, становить 480 доларів США 00 центів, що не співпадає з сумою щомісячного платежу у розмірі 487 доларів США 93 центи, визначеному у пункті 1.1. розділу 1 Кредитного договору № 00057/RKH від 26 травня 2008 року.

В суді апеляційної інстанції судовий експерт Закорко І.П. пояснила, що грошові кошти отримано через касу банку саме позичальником.

За таких обставин, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано ухвалив рішення про відмову у визнанні недійсними договорів кредиту та іпотеки.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки договір підписаний особисто ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

Ю.А.Пономаренко