Провадження №2/760/1184/17
Справа №760/6381/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про стягнення неустойки/пені/ за прострочення сплати аліментів -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки/пені/ за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/5354/15-ц її позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання задоволено частково, присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти

трирічного віку, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року вказане рішення залишено без змін.

Зазначено, що 19.10.2015 видано виконавчий лист № 201/5354/15-ц на виконання вказаного рішення, який був поданий до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області за місцем роботи ОСОБА_2 - у ТОВ «Арес-1», яке знаходиться за адресою: Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 55.

Позивачка посилається на те, що 26 жовтня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Данилишиним П.Б. було відкрито виконавче провадження № 49115456, однак, стягнення з боржника до цього часу не провадилось, самим відповідачем у добровольному порядку не сплачувались.

Позивачка вказала, що зверталась до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Данилишина П.Б., 20 січня 2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/5354/15-ц бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Данилишина П.Б. у виконавчому провадженні №49115456 було визнано незаконною, зобов'язано в межах вказаного виконавчого провадження вчинити необхідні дії для повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015.

Окрім того, позивачка посилається на те, що у відповідача існують доходи, які він отримує з різних джерел, при цьому свідомо та злісно ухиляється від сплати аліментів за судовим рішенням.

Пояснено, що позивачкою не отримуються аліменти протягом всього часу з моменту їх присудження судом, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 31.03.2016 становить 48 000,00 гривень. Згідно розрахунків позивачки, за період з 02.04.2015 до 31.03.2016 неустойка (пеня), яка підлягає сплаті становить 14 600,00 грн.

Крім того, позивачка посилалася на те, що у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем аліментних зобов'язань, вона одноособово оплачувала навчання їхньої доньки, а тому допустила виникнення заборгованості за комунальними платежами, що призвело до примусового стягнення з неї даної заборгованості.

В ході розгляду справи позивачкою було збільшено позовні вимоги, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 02.04.2015 до 01.11.2016 в сумі 22 641,05 грн.

У січні та квітні 2017 року від відповідача надійшли заперечення, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову. У своїх запереченнях посилається на те, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, на підставі якого йому присуджено стягувати аліменти, набрало законної сили 28.09.2015, виконавче провадження за вказаним рішенням було відкрито ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області 26 жовтня 2015 року. Про наявність вказаного виконавчого провадження відповідачу стало відомо у травні 2016 року, після чого одразу ж 13 травня 2016 року ним, за виконавчим листом, було сплачено нараховану суму у повному обсязі у розмірі 48 000 гривень та суму виконавчого збору у розмірі 1 545,00 гривень, що у загальній сумі становить - 49 545,00 гривень. Виходячи з вищенаведеного, відповідач посилається на необґрунтованість вимог позивача щодо суми стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 22 641,05 грн.

Позивач у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Із п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З урахуванням правової позиції, висловленої ВСУ 03.02.2016 при розгляді справи №6-1477цс15, пеня є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Судом встановлено, що 03 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/5354/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року вказане рішення залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2015 видано виконавчий лист № 201/5354/15-ц на виконання вказаного рішення. 26 жовтня 2015 року на підставі даного виконавчого листа головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Данилишиним П.Б. було відкрито виконавче провадження № 49115456.

Так, позивачка посилається на те, що відповідачем добровільно присуджені аліменти не сплачувались, а тому у відповідача перед нею виникла заборгованість по сплаті аліментів, лише після подачі даної позовної заяви, ОСОБА_2 13.05.2016 сплатив заборгованість в межах виконавчого провадження єдиноразово в сумі 49 545,00 грн., однак, на її думку, це не звільняє його від сплати пені за прострочення сплати аліментів.

Так, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 02.04.2015 до 01.11.2016 в сумі 22 641,05 грн. Згідно наведеного позивачкою розрахунку, з відповідача підлягає стягненню наступна пеня: за квітень 2015 року - 1120 грн., травень 2015 року - 1240 грн., червень 2015 року - 1200 грн., липень 2015 року - 1240 грн., серпень 2015 року - 1240 грн., вересень 2015 року - 1200 грн., жовтень 2015 року - 1240 грн., листопад 2015 року - 1200 грн., грудень 2015 року - 1240 грн., січень 2016 року - 1240 грн., лютий 2016 року - 1160 грн., березень 2016 року - 1240 грн., квітень 2016 року - 1200 грн., травень 2016 року - 2001,05 грн., червень 2016 року - 1200 грн., липень 2016 року - 1240 грн., серпень 2016 року - 1240 грн., вересень 2016 року - 1200 грн., жовтень 2016 року - 1240 грн.

Однак, з даною позицією позивачки суд не може повністю погодитися, з огляду на наступне.

Як вбачається з копії довідки-розрахунку заборгованості від 30.09.2016 №2086/2, наданої Києво-Святошинським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 з квітня 2015 року по вересень 2016 року включно складає 22 455, грн. З даної довідки-розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 у травні 2016 сплачено одноразово 49 545,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що про наявність вказаного виконавчого провадження йому стало відомо у травні 2016 року, після чого ним було сплачено нараховану суму у повному обсязі у розмірі 48 000 грн. та суму виконавчого збору у розмірі 1 545,00 грн., що у загальній сумі становить - 49 545,00 грн. Відповідач посилався на те, що йому було невідомо про наявність виконавчого провадження, а тому ним і не сплачувалися аліменти. Крім того, у позовній заяві міститься посилання позивачки на бездіяльність ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській обл. стосовно виконавчого провадження №49115456.

Як встановлено в ході розгляду справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2016 у справі №201/5354/15ц (4с/201/14/2016) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Данилишина П.Б. задовольнити частково. Визнано бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Данилишина П.Б. у виконавчому провадженні № 49115456 незаконною. Зобов'язано головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Данилишина П.Б. в межах виконавчого провадження № 49115456 вчинити необхідні виконавчі дії для повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015 по справі № 201/5354/15.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Данилишина П.Б. у виконавчому провадженні №49115456 встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, а, отже, заборгованість по сплаті відповідачем аліментів на користь позивачки станом на травень 2016 року виникла не з його вини. Таким чином, судом встановлена відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на користь позивачки до травня 2016 року.

Сторонами не оспорювалось, що ОСОБА_5 здійснено сплату аліментів 13 травня 2016 року в сумі 49 545,00 грн., що також підтвердилось наданою позивачкою випискою по картці/рахунку, виданою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», довідкою-розрахунком, виданою ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області, а також копією квитанції про сплату аліментів, наданою відповідачем.

Крім того, з долучених до матеріалів справи копій квитанцій, наданих відповідачем, вбачається, що по виконавчому провадженню 26.10.2016 останнім було сплачено 11 940,00 грн. за березень-червень 2016 року, та 12 000 грн. за червень-жовтень 2016 року.

Вбачається, що станом на травень 2016 року у відповідача перед позивачкою була наявна заборгованість по сплаті аліментів 2455 грн., аліменти за травень-вересень 2016 року відповідачем було сплачено 26.10.2016, тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів, починаючи з 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року.

Відповідно до розрахунку неустойки, проведеного судом, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 6881,05 грн. за період з 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року, а саме:

(з 01.05.2016 по 01.06.2016 : 31 день * 6455,00 грн. * 1% = 2001,05 грн. ) + ( з 01.07.2016 по 01.10.2016 : 122 дні * 4000 грн. * 1% = 4 880 грн.) = 6881,05 грн.

Оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 180-184, 196-197 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 27-30, 57, 60, 61, 88, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1) неустойку за прострочення сплати аліментів, починаючи з 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року, в сумі 6881,05 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. А. Усатова