Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» про визнання наказу неправомірним та його скасування, за касаційною скаргою Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «ІМТП») про визнання наказу неправомірним та його скасування.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 липня 2015 року, позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано наказ директора ДП «ІМТП» від 21 жовтня 2014 року № 532-о про виключення зі складу бригади верстатної обробки токаря четвертого розряду ОСОБА_6

У касаційній скарзі ДП «ІМТП», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що позивач був прийнятий на роботу в ДП «ІМТП» на посаду токаря відповідно до наказу № 131 від 16 липня 2007 року.

Наказами ДП «ІМТП» №185 від 10 лютого 2010 року, № 201 від 15 лютого 2000 року були створені бригади у портових ремонтних майстернях.

Наказом ДІЇ «ІМТП» № 392 від 17 березня 2011 року затверджено Положення про виробничу бригаду, бригадира і ланкового ДП «ІМТГІ».

07 грудня 2009 року було створено бригаду ділянки верстатної обробки за № 15 у портових ремонтних майстернях ДП «ІМТП». На час створення бригади склад бригади − 13 осіб, в тому числі ОСОБА_6 На час проведення зборів 06 жовтня 2014 року склад бригади − 12 осіб.

Із протоколу зборів вказаної бригади від 06 жовтня 2014 року вбачається, що було прийнято рішення про виключення із складу бригади ОСОБА_6 за пропозицією бригадира ОСОБА_7, який посилався на низьку продуктивність праці, незадовільні моральні якості. За зазначене рішення проголосувало 7 членів бригади, які опитані за клопотанням представника відповідача в якості свідків і підтримали протокол у повному обсязі. Аналогічні обставини викладені і у рапорті. Однак, ні у протоколі, ні у рапорті, ні у поясненнях представника відповідача та свідків не зазначено конкретні факти незадовільної роботи ОСОБА_6, який пропрацював на цій посаді з 2007 року, в тому числі в бригаді з 2009 року. Крім того, не надано доказів щодо посадових обов'язків ОСОБА_6 і притягнення його до дисциплінарної відповідальності у разі неналежного виконання обов'язків.

Згідно наказу ДП «ІМТП» № 532-о від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_6 виключений із складу бригади верстатної обробки з 06 жовтня 2014 року з оплатою праці за окремим наряд-завданням на підставі ст. 252-6 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 256-2 КЗпП України колектив бригади має право вимагати від власника або уповноваженого ним органу виведення із складу бригади працівників у разі скорочення чисельності бригади, невідповідності працівника виконуваній роботі та в інших випадках, передбачених статтями 40 і 41 цього Кодексу; власник або уповноважений ним орган відповідно до законодавства переводить таких працівників, за їх згодою, на іншу роботу або звільняє у встановленому порядку. ст. ст. 40, 41 КЗпП України встановлені підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу.

Пунктом 2.7.3 Положення про виробничу бригаду, бригадира і ланкового ДГІ «ІМТП» членам колективу виробничої бригади надано право розглядати питання прийому у бригаду нових працівників, а також надавати адміністрації порту пропозиції стосовно виведення зі складу бригади окремих працівників у разі скорочення чисельності бригади, невідповідності працівника виконуваній роботі та в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що відповідачем у порушення вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України не надано суду докази невідповідності позивача виконуваній роботі. У наказі про переведення не зазначено підстави виключення із бригади. Крім того, не дотримано вимоги ст. 256-2 КЗпП України стосовно переведення виведених із бригади працівників на іншу роботу за їх згодою.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 липня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак