№ 243/1541/17
Справа № 2/243/1253/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
25 травня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Кузнецова Р.В.
при секретарі Малиновській І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, -
24 лютого 2017 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Свої вимоги обґрунтували тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11 січня 2007 року їх шлюбні відносини припинилися, з того часу вони проживають окремо.
Зазначила, що з моменту припинення шлюбних відносин їх спільна дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, за власною ініціативою не спілкується з донькою, не інтересуються її розвитком та станом здоров'я, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не займається її вихованням.
Тому, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно спільної дитини та стягнути з нього аліменти на її утримання.
Позивач у судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, проте на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, проте на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов підтримали в повному обсязі. Також направив на адресу суду висновок в якому визнав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином шляхом публікації оголошення про виклик у засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, яке було видано 10 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов'янську Слов'янського МУЮ, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 11 від 10.01.2007 р. (а.с.6).
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб 09 березня 2013 року, ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.8).
Згідно свідоцтва про народження, яке було 12 лютого 2004 року видано Слов'янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).
Згідно із довідкою про склад родини ЖБК №16 «Молодіжний», дівчина ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із своєю матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10) .
Відповідно до характеристики наданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів №13 стосовно учня ОСОБА_3 вбачається, що вона навчається у 7- му класі. За період з вересня 2015 року по лютий 2017 року батько дитини, ОСОБА_2, не брав участі в вихованні доньки, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням доньки, її досягненнями, оцінками та поведінкою (а.с. 11).
Згідно із висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, батько дитини ОСОБА_3, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, ніякого зв'язку з дитиною не підтримує, не цікавиться успіхами доньки, не турбується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не здійснює жодних дій, спрямованих на виконання своїх батьківських обов'язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування батьком своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29 березня 2017 року, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що ОСОБА_2. доцільно позбавити батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35).
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.
Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.
Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.
Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_3, а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідач не приймає будь-якої участі у житті дитини, не спілкується з нею та не навідує її, не забезпечує її матеріальним утриманням, не цікавиться її навчанням, розвитком та станом здоров'я.
Проаналізувавши обставини ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків має системний і триваючий характер, зважаючи, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки.
У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 якимось чином вплине на інтереси дитини. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
На підставі положення ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України суд не вважає доцільним приймати рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки вже вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 аліментів у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 150, 164, 165, 170, 180, 182, 193, 243, 244 Сімейного кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, відносно дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов