Ухвала

іменем україни

20 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 3 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 70309, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 000 грн строком зі сплатою 10,5 % річних з терміном остаточного погашення суми кредиту не пізніше 2 вересня 2017 року.

Виконання позичальником зобов'язань за цим договором було забезпечено іпотечним договором від 4 вересня 2007 року, предметом якого є будинок № АДРЕСА_1, який належить іпотекодавцю ОСОБА_5 на праві власності, та договором поруки № 70309-1п, укладеним з поручителем ОСОБА_4, за яким остання зобов'язалася у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором боржником ОСОБА_5, відповідати по зобов'язаннях за вищевказаним кредитним договором № 70309 перед кредитором, в тому ж обсязі, що й боржник.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх договірних зобов'язань станом на 23 вересня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 367 282 грн 33 коп., яку позивач просить стягнути з фінансового поручителя ОСОБА_4

Після неодноразових уточнень своїх позовних вимог позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму боргу у розмірі 293 871 грн 86 коп., з яких: 195 669 грн 78 коп. заборгованість за основним боргом, 70 263 грн 06 коп. заборгованість з відсотків за користування кредитом, 18 005 грн 27 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 9 933 грн 75 коп. пеня за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2016 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_4 182 169 грн 86 коп. заборгованості за основним боргом. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» та ухвалено у цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 70 263 грн 06 коп. заборгованості з відсотків за користування кредитом, 18 005 грн 27 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 9 933 грн 75 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ПАТ «Державний ощадний банк України» позовних вимог в частині стягнення з поручителя ОСОБА_4 70 263 грн 06 коп. заборгованості з відсотків за користування кредитом, 18 005 грн 27 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 9 933 грн 75 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом.

Такий висновок апеляційного суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 та від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2739цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік

Колегія суддів: