Провадження № 2/521/1146/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О. В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Київська районна адміністрації Одеської міської ради,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку участі батька в спілкуванні з дитиною та її вихованні, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація, Київська районна адміністрації Одеської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя позивача та відповідача не склалося, в 2016 році шлюб між сторонами розірвано. Малолітній ОСОБА_4 проживає разом із позивачем, проте сторони не можуть визначити місце проживання дитини, що і стало підставою для позивача звернутись до суду із позовом про визначення місця проживання дитини разом із нею. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом та просив визначити порядок спілкування та участі у вихованні сина, шляхом особистих зустрічей та спільного спілкування з 18 год 00 хв. кожної пятниці до 09 год 00 хв. понеділка, та спільного проживання протягом двох тижнів раз на два місяці.

Позивач та представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд визначити місце проживання дитини із матірю. В судовому засіданні 09.02.2017 року проти задоволення зустрічного позову заперечували. Позивач надала до суду письмові пояснення (а.с.76-77) в яких зазначила, що залишати малолітнього ОСОБА_4 із відповідачем на три доби без нагляду небезпечно для хлопчика, після зустрічей відповідач за первісним позовом не повертає вчасно дитину матері. В додаткових письмових поясненнях від 15.03.2017 року, представник позивача за первісним позовом зазначила, що батько має право приймати участь у вихованні та спілкуванні з сином, запропонувала наступний графік побачень, а саме: 1 календарний тиждень взимку та 1 календарний місяць влітку. При виборі часу, батьком мають враховуватись в першу чергу інтереси дитини та графік його навчання і звичок (а.с.79-80)

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні 09.02.2017 року первісний позов визнав, не заперечував проти його задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Додатково пояснив, що він як батько має право бачитись із сином та проводити з ним половину свят.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення первісних позовних вимог не заперечують, підтримали Висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матірю (а.с.55)

Представник Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, заслухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову в повному обсязі та часткове задоволення зустрічного позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 2) На теперішній час шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю в м. Києві, батько ОСОБА_3 проживає в м.Одесі, що визнано сторонами в судовому засіданні.

З висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.07.2016 року вбачається, що батьки дитини проживають окремо, характеризуються позитивно, працюють, матеріально та житлом забезпечені, батьки приймають активну участі у вихованні сина, надають підтримку дитині, цікавляться його навчанням, поведінкою. Враховуючи вік дитини, недоцільність розлучення з матірю, діючи в інтересах дитини, визначення місця проживання малолітнього з матірю вважається доцільним(а.с.21-23)

З висновку Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації № 109/02/40-613 від 23.01.2017 року вбачається, що дитина проживає з матірю, виховується в дошкільному навчальному закладі № 810 м.Києва, рекомендовано визначити місце проживання дитини з матірю ОСОБА_3, батьку рекомендовано призначити дні та години для зустрічей та участі у вихованні дитини, а саме: 1 раз в місяць з 18.00 пятниці до 09.00 понеділка, нічний сон за погодження з матірю ; влітку 1 місяць та половину днів на новорічні свята (а.с.68-70)

В судовому засіданні дитина висловила думку щодо проживання з матірю та спілкування з батьком, на батька реагує позитивно, разом з матірю відчуває себе спокійно.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Враховуючи, що позивачем за первісним позовом створено належні умови для проживання та розвитку дитини, центр життєвих інтересів дитини знаходиться в м.Києві за місцем проживання матері, й судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матірю, суд доходить висновку про задоволення первісного позову й про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю, ОСОБА_1.

При вирішенні питання щодо участі батька в спілкуванні та вихованні дитини суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України, ст. 15 Закону України Про охорону дитинства, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З пояснень осіб вбачається, що літній час дитина проводить в м.Одесі, у сторін відсутні заперечення проти перебування дитини протягом одного місяця влітку з батьком, що відповідає рекомендаціям, викладеним у висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 23.01.2017 р., у звязку із чим суд доходить висновку про можливість надання батьку спілкування з дитиною без участі матері протягом одного місяця влітку щорічно в період з 15 липня по 15 серпня.

З пояснень батьків також вбачається, що святкування новорічних свят, до яких батьки відносять Новий рік (1 січня) та Різдво Христове (7 січня) є нерозривно повязаним між собою. Враховуючи викладене, а також рекомендації висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 23.01.2017 р. суд доходить висновку про доцільність надання батьку права на проведення з дитиною без присутності матері новорічних світ один раз на два роки по непарних роках, оскільки новорічні свята в 2017 році дитина проводила з батьком.

Також суд доходить висновку про необхідність надання батьку права на спілкування з дитиною в інші періоди року шляхом надання йому можливості спілкування з сином безперервно в період з 18 години 00 хвилин пятниці до 9 години 00 хвилин понеділка два рази на місяць кожного першого та третього тижня місяця. При цьому суд відхиляє рекомендації органу опіки та піклування та доводи позивача щодо надання такої можливості один раз на місяць, оскільки такий графік спілкування порушує принцип рівності прав батьків на участь в вихованні та спілкуванні з дитиною, не сприятиме формуванню більш тісного звязку між дитиною та батьком, який є необхідним для гармонійного розвитку дитини, визначений судом спосіб участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною не спричинить негативних змін в усталеному графіку та ритмі життя дитини, відповідає її інтересам та принципу рівності прав батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України.

Керуючись принципом 6 Декларації прав дитини , ст. 141, 153, 157, 159, 161 СК України, ст. 10, 11, 14, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю, ОСОБА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити порядок участі батька, ОСОБА_3, в спілкуванні та вихованні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом надання йому, ОСОБА_3, права на спілкування з ОСОБА_4 без присутності матері, ОСОБА_1, за місцем проживання ОСОБА_3 або в іншому місці з повідомленням ОСОБА_1 про місцезнаходження дитини під час спілкування з батьком та з можливістю відвідання громадських місць:

- безперервно в період з 18 години 00 хвилин пятниці до 9 години 00 хвилин понеділка (63 години) два рази на місяць кожного першого та третього тижня місяця;

- додатково щорічно безперервно в період з 15 липня по 15 серпня (31 календарний день);

- додатково один раз на два роки (по непарних роках) безперервно в період з 30 грудня відповідного року по 08 січня наступного року (10 календарних днів).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. В. Мурзенко