УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 414/104/17

Провадження № 2/414/90/2017

м.Кремінна

21 березня 2017 р.

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Панчук М.В., перевіривши дотримання вимоги ст. 119-120 ЦПК України при звернені в суд представника ОСОБА_1 з цивільним позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійної вимоги Служба у справах дітей Одеської міської ради, про надання дозволу на виїзд за межі України, вїзд та виїзд в зону проведення антитерористичної операції, неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька,

встановив:

у Кремінський районний суд звернулася представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 із цивільним позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійної вимоги Служба у справах дітей Одеської міської ради, про надання дозволу на виїзд за межі України, вїзд та виїзд в зону проведення антитерористичної операції, неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька.

Позовна заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, вказуючи у позові, що відповідач безпідставно не надає нотаріально завіреної згоди на тимчасовий виїзд за кордон дитини, не зазначила доказів звернення до відповідача із проханням про надання такого дозволу та результату розгляду такого звернення.

Окрім того, вказуючи, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбних відносинах, не зазначає чи перебувають вони на даний час у шлюбних відносинах, та не зазначила доказів такого перебування.

Позивачем не зазначено у вимогах посилання на конкретний період виїзду дитини за кордон та конкретну країну, до якої позивач має намір тимчасово вивезти дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без згоди батька.

Разом з тим, вказуючи у позові про те, що відповідач у вихованні та догляді дитини участі не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про дитину, не спілкується з нею, не зазначає доказів, які підтверджують кожну обставину.

У відповідності до ч.5 ст.119 ЦПК України до заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Порядок справляння та розміри ставок судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI.

Згідно абз.2 пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн. 00 коп. Разом з тим, у відповідності до абз.2 ч.3 ст.6 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, а відтак, із врахуванням обєднання позивачем двох немайнових вимог, розмір судового збору становить 640 грн. 00 коп. за одну немайнову вимогу і 640 грн. 00 коп. за іншу немайнову вимогу, що в сумі складає 1280 грн.

Зазначені кошти сплачуються на р/р 0151, отримувач коштів: УДКСУ в Кремінському районі, , банк отримувача ГУДКСУ в Луганській області, МФО - 804013, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу:*;101; код клієнта за ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кремінський районний суд Луганської області.

В порушення вищевикладеного до заяви не додано документу, що підтверджує належну сплату судового збору. Як вбачається із клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_2 просить звільнити її від сплати судового збору, мотивуючи це тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою та коштів їй ледь вистачає на забезпечення сімї необхідним харчуванням та одягом, при необхідності і лікуванням, оплату комунальних послуг, оренду житла.

Як вбачається зі змісту ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач, будучи внутрішньо переміщеною особою, не відноситься до осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору та останньою будь-яких відомостей щодо цього суду не надано.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст.82 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Крім того, суд на вказаній підставі може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Виходячи з наведеного, фактичною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є майновий стан позивача, який ускладнює сплату судового збору в зазначеному законодавством розмірі. Разом з тим, у клопотанні про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_2 не зазначено будь-яких доказів важкого майнового стану та не додано останніх, що унеможливлює встановлення тяжкого матеріального стану останньої, а відтак звільнення від сплати судового збору.

З огляду на розмір судового збору в таких категоріях справ, спираючись на право, а не обовязок суду звільняти позивачів від сплати судового збору вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору до задоволення не підлягає, оскільки обставини, на які посилається позивач, не свідчать про тяжкий матеріальний стан останньої та не є підставою для звільнення від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою суду від 25.01.2017 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків, а також було розяснено наслідки невиконання ухвали.

Копія ухвали від 25.01.2017 року про залишення позову без руху була надіслана 26.01.2017 та повернута через зазначення неповної адреси адресата, яку було зазначено відповідно до відомостей зазначених в позові та повторно 08.02.2017 року рекомендованим поштовим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення надіслана позивачу, представнику позивача за іншими адресами, однак 21.03.2017 року такі поштові відправлення повернулися адресанту без вручення у звязку із закінченням терміну зберігання і місцем обслуговування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає належним оповіщенням позвачки та її представника щодо недоліків позову та ухвалу від 25.01.2017р. про залишення позову без руху не виконано, недоліки позовної заяви в наданий строк не усунуто, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.121 ЦПК України її слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.119, ч.2 ст.121 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву, подану представником ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійної вимоги Служба у справах дітей Одеської міської ради, про надання дозволу на виїзд за межі України, вїзд та виїзд в зону проведення антитерористичної операції, неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області через Кремінський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Кремінського районного суду ОСОБА_5