АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/286/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю апелянта ОСОБА_1, його

представника - ОСОБА_2, відповідачки -

ОСОБА_3, її представника - адвоката Рукавець

О.В., представника третьої особа - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_6 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка без достатньої правової підстави набула грошові кошти в сумі 46000 грн.

Позивач вказав, що 19.06.2015 р. він підписав договір щодо придбання у ФОП ОСОБА_6 28 металопластикових вікон, за які заплатив завдаток в сумі 46000 грн. На час підписання договору ФОП ОСОБА_6 був відсутній, а від його імені діяла продавець - консультант відповідачка ОСОБА_3, яка прийняла замовлення і надала для підпису примірник договору № 19.06/№Б з відтиском печатки підприємця, але без підпису ОСОБА_6

В серпні 2015 р. йому поставили замовлений товар, частину вікон встановили, а від частини він відмовився, оскільки конструкції були неналежної якості.

Посилаючись на те, що договір підприємцем ОСОБА_6 не був підписаний, отже є неукладеним, позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_3 безпідставно отримані нею кошти.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.01.2017 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ФОП ОСОБА_6 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Позивач вказав, що суд помилково взяв до уваги те, що він та ФОП ОСОБА_6 уклали договір щодо поставки вікон. Оскільки цей договір не був підписаний підприємцем, він є неукладеним, тому передані за цим правочином кошти підлягають стягненню з особи, яка їх отримала, тобто з відповідачки ОСОБА_3

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що спірні кошти були передані на виконання укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_6 договору на поставку вікон, тому відсутні підстави для задоволення позову про стягнення коштів з продавця товару - відповідачки ОСОБА_3

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судом встановлено, що 19.06.2015 року між позивачем та ФОП ОСОБА_6 було підписано договір №19.06/№Б на виготовлення та доставку металопластикових вікон на загальну суму 81 600, 00 грн., з авансовим платежем у сумі 46 000, 00 грн.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.3, 3.1 зазначеного договору підрядник зобов'язувався замовили та придбати у виробника вироби-металопластикові конструкції у об'ємі та в асортименті, узгодженому сторонами, за 60 робочих днів з моменту поступлення грошей на розрахунковий рахунок та доставити їх замовнику, а замовник зобов'язувався провести оплату, виконаних підрядником робіт на умовах даної угоди та оплатити підряднику аванс 50% від загальної вартості замовлення.

Згідно п.3.4 договору передача товару та організація монтажу здійснюється підрядником після 100% оплати вартості товару замовником.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків - ч.ч. 3-5 ЦК України.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди - ч.1 ст.638 ЦК України.

З матеріалів справи видно, що договір №19.06/№Б від 19.06.2015 року між позивачем та ФОП ОСОБА_6 вчинено у письмовій формі. Вказаний договір підписано сторонами та завірено печаткою ФОП ОСОБА_6 (а.с. 41)

На виконання умов договору позивачем було передано авансовий платіж у сумі 46 000,00 грн., а ФОП ОСОБА_6 здійснено замовлення та доставку частини металопластикових конструкцій, від отримання яких та проведення остаточного розрахунку позивач відмовився. Даний факт визнав у суді представник позивача.

Зокрема, представник позивача та позивач ОСОБА_1 пояснили, що після підписання договору та оплати частини обумовленої суми, товар було доставлено і установлено 7 вікон. Від решти замовлення ОСОБА_1 відмовився посилаючись на те, що товар неякісний.

Представник третьої особи також підтвердила вказані обставини та пояснила що за решту вікон не оплачено, тому вони перебувають на складі.

Відповідачка і представник третьої особи зазначили, що отримані від ОСОБА_1 кошти були перераховані підприємству, яке виготовило продукцію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що кошти були передані ОСОБА_1 на виконання умов договору, який був частково виконаний сторонами, тобто гроші в сумі 46000 грн. отримані підприємцем на підставі укладеного договору.

Доводи апелянта про те, що договір від 9.06.2015 р. № 19.06/№Б є неукладеним, у зв'язку із тим, що не підписаний ФОП ОСОБА_6, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки від імені ФОП ОСОБА_6 зазначений договір підписано його довірителем ОСОБА_3, що діяла на підставі довіреності від 10.06.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л., за реєстром № 574, відповідно до якої остання уповноважена на підписання різного роду правочинів та договорів.

Згідно п.п. 15,16,23 посадової інструкції продавця-консультанта-касира, затвердженої 12.06.2015 року ФОП ОСОБА_6, у посадові обов'язки ОСОБА_3 входить здійснення операцій по прийому, обліку, видачі і зберіганню грошових коштів, ведення касової книги на основі прибуткових і витратних документів, підготовка та укладення договорів про купівлю-продаж товару та завірення їх печаткою підприємця.

ОСОБА_3 не є стороною договору №19.06/№Б від 19.06.2015 року, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_6 В результаті підписання зазначеного договору між нею та позивачем не виникло будь-яких цивільно-правових зобов'язань, передані позивачем в якості авансового платежу кошти в сумі 46000,00 грн. були обліковані та використані ФОП ОСОБА_6 на виконання замовлення позивача, тому суд правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення коштів, як майна, отриманого без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують факт неправомірного чи безпідставного заволодіння ОСОБА_3 грошовими коштами в сумі 46 000, 00 грн. та збереження їх у себе без достатньої правової підстави.

Доводи апелянта про те, що судом безпідставно прийнято як доказ договір від 19.06.2015 р. № 19.06/№Б, оскільки у ньому немає ініціалів підпису особи, тобто неможливо встановити особу підписанта, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки факт підписання спірного договору підтвердила відповідачка і сторони пояснили, що частково виконували його умови.

Враховуючи договірний характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3, коштів, набутих нею без достатньої правової підстави є необгрунтованими.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13.01.2017 р.- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій