АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/1656/17 Головуючий І інстанції - Золотарьова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Піддубного Р.М.

Котелевець А.В.

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно ордеру на житлове приміщення від 19.02.1990 року вона є основним наймачем спірної квартири.

В зазначеній квартирі проживають та зареєстровані вона, її син - ОСОБА_5, онук ОСОБА_8, а також зареєстрований відповідач ОСОБА_4, який є її колишнім чоловіком.

З 1993 року після розірвання шлюбу ОСОБА_4 в квартирі не проживає, кореспонденцію за даною адресою не отримує, його особистих речей в квартирі не має, однак, з реєстраційного обліку в добровільному порядку не знімається, обов'язків щодо утримання квартири та сплату за комунальні послуги не здійснює.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні члени її сім'ї, відповідачу не чинили.

Наявність реєстрації відповідача в спірній квартирі порушує її майнові права, як наймача та членів її сім'ї, оскільки вони змушені нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги, що нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб.

Відповідач спірною квартирою не користуються понад 20 років без поважних причин, в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку, тому вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційну скаргу находить такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції ґрунтовно виходив із того, що ОСОБА_4 після розлучення добровільно виїхав із квартири та більше 20 років не проживає в ній без поважних причин, а тому є таким, що втратив право користування квартирою.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх законними та обґрунтованими, постановленими у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно ордеру на житлове приміщення №061302 від 19 лютого 1990 року ОСОБА_7 є наймачем трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40,68 кв.м..

Рішенням виконавчого комітету Московської ради народних депутатів від 13 лютого 1990 року №22/4 визнано ОСОБА_3 наймачем житлового приміщення, яка з складом сім'ї три особи зареєстровані для проживання у неприватизованій трикімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_1.

На момент отримання ордеру ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва від 27 жовтня 1993 року №272042 шлюб між громадянином ОСОБА_4 та громадянкою ОСОБА_7 розірвано, актовий запис №886.

Згідно акту від 21 вересня 2016 року складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_4 з 1993 року по теперішній час не мешкає.

Згідно відповіді на лист Харківської обласної державної адміністрації соціального захисту населення від 17 лютого 2017 року ОСОБА_4 у період з 1993 року по даний час в будинках-інтернатах системи соціального захисту населення Харківської області не проживав.

Відповідно листа Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_3 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 згідно рішення районної комісії (пр.№33 від 30.11.2016 року) призначена субсидія на трьох фактично мешкаючих осіб на період з 01.05.2016 року по 30.04.2017 року.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 зі змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказано, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_4 добровільно покинув квартиру ще у 1993 році і з цього часу, інтересу до вказаного житлового приміщення не проявляє, за захистом своїх порушених прав не звертався, даних про сплату ним комунальних послуг, отримання кореспонденції за даною адресою, а також про наявність перешкод у користуванні квартири матеріали справи не містять, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що відсутні докази що відповідач добровільно покинув зазначену квартиру спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, ст.ст.314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - А.В. Котелеіець

Р.М. Піддубний