ухвала

іменем україни

15 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про виселення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило виселити ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову вказував, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2009 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено - звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу. Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення та передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Зазначав, що іпотекодержатель повідомляв відповідача про необхідність звільнення вказаного житлового будинку у добровільному порядку, що підтверджується письмовим повідомленням, однак відповідач не виселився у добровільному порядку, а тому підлягає виселенню в судовому порядку. Також просив зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про виселення відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2016 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині закриття провадження у справі та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності.

Останнім судовим рішенням апеляційного суду закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Як установлено судами попередніх інстанцій, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2009 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, в частині вимог про виселення - у задоволенні позову відмовлено.

Квартиру АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_6 за рахунок кредиту ПАТ КБ «ПриватБанк», на яку в подальшому за рішенням Мукачівського міськрайоного суду Закарпатської області від 11 березня 2009 року звернуто стягнення як на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року та позовних вимог убачається, що підставами позову про виселення ОСОБА_6 були норми ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, а також позивач посилався на незвільнення житлового будинку на вимогу банку у добровільному порядку.

Як убачається з рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2009 року, на яке посилається апеляційний суд як на підставу закриття провадження у справі, ЗАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, просив суд виселити громадян, які зареєстровані та проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки. Зазначеним рішення відмовлено у задоволенні позову в частині виселення як передчасно заявленого.

Таким чином, підстави позовів, поданих ПАТ КБ «ПриватБанк» до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, не є тотожними.

Проте пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України передбачено закриття провадження у справі виключно у випадку тотожності усіх чинників позову: складу сторін, предмета та підстав спору.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді:Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак