Справа № 461/6294/16-ц
Провадження № 2/461/285/17
УХВАЛА

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

22.03.2017 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договорів та стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договорів та стягнення суми боргу.

24.02.2017 року представник відповідача подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просить шляхом окремого доручення до компетентного органу Російської Федерації витребувати від Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» інформацію про звернення ОСОБА_1 до АНО «Фонд захисту вкладників» та виплату їй компенсаційних витрат та витребувати від Головного управління по питанням міграції МВС Росії інформацію про те, чи видавався ОСОБА_1 паспорт громадянки РФ.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні клопотання заперечили з мотивів безпідставності.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання.

За приписами частини 1 статті 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Згідно ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 покинула тимчасово окуповану територію у відповідності до норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та є внутрішньо переміщеною особою, а відтак і постраждалою особою від збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується довідкою Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 02.12.2014р.

Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

При цьому, представником відповідача в обґрунтування поданих клопотань не подано жодного належного доказу, який би свідчив про наявність обставин, викладених у клопотаннях.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 залишила територію АРК та являється тимчасово переміщеною особою, останній гарантується дотримання у повному обсязі її прав і свобод, передбачених Конституцією України, суд вважає, що клопотання представника відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.137 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання.

Ухвала судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Стрельбицький В.В.