БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«17» травня 2017 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить: стягнути із ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики від 23 вересня 2008 року у розмірі 682 792 грн. 93 коп. з них: 250 000 грн. 00 коп. - основного боргу; 375 190 грн. 47 коп. - інфляційні втрати; 57 602 грн. 46 коп. - три відсотки річних.

В обґрунтування вимог зазначається, що 23 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник отримав грошові кошти у розмірі - 250 000 грн. 00 коп. Факт отримання відповідачем грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною останній в момент передачі суми позики.

З метою забезпечення виконання умов договору позики між сторонами укладено договір застави, за яким відповідач передав у заставу позивачу квартиру № 85 у будинку

№ 21/1 по вулиці Празькій у місті Києві. Відповідно до умов договору позики, ОСОБА_2 зобовязався повернути отриману суму позики готівкою в строк до 07 листопада 2008 року. Разом з тим, відповідач в обумовлений строк грошові кошти не повернув. Заборгованість за договором позики із урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат складає 682 792 грн.

93 коп. З підстав стягнення боргу позивач змушений звернутися до суду.

У судове засідання позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не зявився.

17 травня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність та вказала, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23 вересня 2008 року між субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність

250 000 грн. 00 коп. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником у момент передачі суми позики.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Відповідно до розписки від 23 вересня 2008 року ОСОБА_2 підтвердив отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 250 000 грн. 00 коп. у день написання цієї розписки.

Згідно із пунктом 3 договору позики від 23 вересня 2008 року суму позики позичальник зобовязується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 07 листопада 2008 року. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі частини другої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У відповідності до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, належних та допустимих доказів, які б вказували на виконання останнім своїх зобов'язань за договором позики, або спростування написання боргової розписки, не надав, суд приходить до висновку про задоволення даного позову. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики у розмірі 250 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України з відповідача також підлягають стягненню 3% річних в розмірі 57 602 грн. 46 коп. та сума боргу із урахуванням індексу інфляції 375 190 грн.

47 коп. відповідно до поданих позивачем розрахунків, що приймаються судом. Всього сума боргу складає 682 792 грн. 93 коп.

Відповідно до частин першої та третьої статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи зокрема належать: витрати повязані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У судове засідання 17 травня 2017 року ОСОБА_2 викликався шляхом публікації оголошення в пресі друкованому засобі масової інформації газеті «Урядовий курєр» № 75 (5944) від 21 квітня 2017 року.

Згідно із квитанцією за публікацію оголошення у пресі ФОП ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у розмірі 420 грн. 00 коп.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6 827 грн. 94 коп.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 7 247 грн. 94 коп.

Керуючись статтями 88, 212 - 215, 224 226 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23 вересня 2008 року в сумі 250 000 (двісті пятдесят тисяч) грн. 00 коп., інфляційні нарахування в сумі

375 190 (триста сімдесят пять тисяч сто девяносто) грн. 47 коп., проценти в сумі

57 602 (пятдесят сім тисяч шістсот два) грн. 46 коп., а також судові витрати в сумі 7 247 (сім тисяч двісті сорок сім) грн. 94 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин