Ухвала

іменем україни

27 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Кинашівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_6, після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки, площею 1,9265 га, яка розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, та майновий пай члена приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» (далі - ПрСП «Україна») с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області у розмірі 2 598 грн. Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2012 року встановлено, що ОСОБА_5 поставив від імені ОСОБА_6 фіктивні підписи у заповіті від ІНФОРМАЦІЯ_1. В подальшому судовими рішеннями скасовано державну реєстрацію права власності відповідача на спадкове майно, яке він отримав на підставі підробленого заповіту. Позивач 30 липня 2015 року звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області іззаявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, яке залишилось після померлої ОСОБА_6, однак 08 серпня 2015 року отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки та через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно померлої. Разом з тим, відповідач не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки не подав відповідну заяву до нотаріальної контори і не проживав зі спадкодавцем на момент смерті.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: встановити факт, що ОСОБА_6 була його тіткою; визнати за ним право власності на майно, яке залишилося після смерті тітки ОСОБА_6, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 земельну ділянку, площею 1,9265 га, яка розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та майновий пай члена ПрСП «Україна» с. Кинашів Тульчинського району у розмірі 2 598 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2016 року, позов задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме: ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була тіткою ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а саме: житловий будинок, загальною площею 40 кв. м, житловою площею 14,8 кв. м, з вхідним майданчиком позначеним літерою «а», сараєм позначеним літерою «Б», погребом позначеним літерою «П» і спорудами «1-4», який знаходиться по АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 1,9265 га, яка розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області; майновий пай члена ПрСП «Україна» с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області у розмірі 2 598 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, яка була тіткою позивача та відповідача. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку, площею 1,9265 га, яка розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, та майновий пай члена ПрСП «Україна» с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області у розмірі 2 598 грн.

На підставі підробленого заповіту рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 липня 2007 року, яке в подальшому було скасовано рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14 лютого 2013 року, за ОСОБА_5 було визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 липня 2013 року ОСОБА_4 визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_6

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті тітки, позивач звернувся до нотаріальної контори, проте 08 серпня 2015 року отримав постанову нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно і відсутністю підтвердження родинних відносин з спадкодавцем.

На час розгляду справи відповідач не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки не подав відповідну заяву до нотаріальної контори і не проживав зі спадкодавцем на момент смерті.

Той факт, що відповідач не проживав з спадкодавцем ОСОБА_6 на момент її смерті підтверджено у судовому засіданні довідками Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 06 листопада 2013 року та від 04 листопада 2015 року, а також поясненнями самого відповідача, який пояснив, що проживали з покійною тіткою по сусідству.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судами на підставі наявних у справі доказів, а саме: спільного акта від 24 липня 2013 року за підписами жителів с. Нестерварка (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.) та депутата сільської ради ОСОБА_10, затвердженого сільським головою; судових рішень; показів свідків, обґрунтовано встановлено факт, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була тіткою ОСОБА_4

За приписами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкодавець ОСОБА_6 за життя набула права власності на житловий будинок, загальною площею 40 кв. м, житловою площею 14,8 кв. м, з вхідним майданчиком позначеним літерою «а», сараєм позначеним літерою «Б», погребом позначеним літерою «П» і спорудами «1-4», який знаходиться по АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 1,9265 га, яка розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області; майновий пай члена ПрСП «Україна» с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області у розмірі 2 598 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2014 року визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1, а також визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,9265 га, розташовану на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 червня 2011 року ОСОБА_5 продав майновий пай у ПрСП «Україна», однак в подальшому Тульчинський районний суд Вінницької області визнав недійсним вказаний договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 червня 2015 заповіт від 22 лютого 2006 року, складений від імені ОСОБА_6 на користь відповідача, визнано недійсним.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2014 року визнано недійсним рішення Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 23 листопада 2007 року в частині закріплення за відповідачем земельних ділянок: площею 0,3075 га, яка знаходиться по АДРЕСА_2; площею 0,0610 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

За змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем. ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому має право на спадщину. Разом з тим, відповідач не подав нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини та не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

М.К. Гримич

О.С.Ткачук