Провадження № 22-ц/773/433/17 Категорія: 59 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар - Черняк О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мельник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року в даній справі позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів задоволено частково. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати картковий рахунок НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк» та повернути йому кошти в сумі 3445грн. 36коп. В решті заявлених вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави 640грн.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального права, судом не надано належної оцінки доводам і запереченням сторін. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Луцького міськрайонного суду від 07.02.2017р. по даній справі про стягнення коштів та моральної шкоди змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 3445,36грн., відмовити у стягненні 3445,36грн., в решті рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом встановлено,27 вересня 2013 року на ім'я ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито картковий рахунок для перерахування коштів - стипендії та видано платіжну картку. ОСОБА_3 було заповнено Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої позивач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

З повідомлення директора Волинського коледжу Національного університету харчових технологій від 11.07.2016р. №258 встановлено, що ОСОБА_3 дійсно навчався у навчальному закладі з вересня 2013 року по січень 2016 року та за вищевказаний період йому нараховано стипендії на загальну сум 10284,43грн., з якої 10182,15грн. перераховано на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2, м.Луцьк, МФО 303440 для зарахування картковий рахунок учня. Сума стипендії отримана ОСОБА_3 підтверджується також і довідками про доходи.

В квітні 2014 року працівниками банку призупинено здійснення операції з використання платіжної картки ОСОБА_3

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 вбачається, що на момент блокування картки починаючи з 26.01.2015 року по 22.12.2015 року включно зараховувалась стипендія і залишковий рахунок на картці складав 3445,36грн.

21 травня 2015 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою видати нову картку по обслуговуванню карткового рахунку, відкритого на його ім'я.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем в квітні 2014 року було отримано заяву про незаконне використання позивачем банківської картки та телефону ОСОБА_4, внаслідок чого з її карти без її відому були списані кошти на картковий рахунок позивача в розмірі 280грн., а тому банком було призупинено здійснення операції з використання платіжної картки ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо блокування банківської картки позивача є незаконними і порушують його права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Розпорядження клієнтом банку коштами, що знаходяться на його рахунку, є реалізацією одного із повноважень права власності на вказані кошти.

Аналізуючи наведені положення закону, колегія суддів приходить до висновку, що обмежуючи клієнту доступ до його грошових коштів, та до проведення інших операцій з рахунком, банк порушує гарантоване законами України право власника володіти, користуватися і розпоряджатися своєї власністю, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність усунення незаконного перешкоджання є законним і таким, що відповідає обставинам справи.

Відповідно до п.12 розділу VI. «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здйснення операціій з їх використанням, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 05.11.2014р. №705, емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов'язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права.

Емітент зобов'язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об'єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України.

Емітент має право поновити право користувача використовувати електронний платіжний засіб або надати новий після усунення причини зупинення права використовувати електронний платіжний засіб.

Згідно п.15 Положення залишок коштів на рахунку в разі втрати електронного платіжного засобу або закінчення терміну його дії, а також розірвання чи припинення дії договору за дорученням власника рахунку перераховується на інші рахунки або видається готівкою з дотриманням термінів, установлених правилами платіжної системи та договором.

Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору та або у разі виникнення овердрафта банк має право призупити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за договором.

Доводи апеляційної скарги про правомірність зупинення фінансових операцій позивача та обмеження доступу позивача до коштів на рахунку, у зв'язку зі здійсненням останнім незаконних фінансових операцій, зокрема, з посиланням на заяву ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано доказів, що саме ОСОБА_3 здійснив перерахування коштів в сумі 280грн. на свою картку з картки ОСОБА_4 без згоди останньої. Крім того, згідно пояснень ОСОБА_4, які надані нею працівникам банку 28.04.2014р., кошти в сумі 280грн. їй повернуті в повному обсязі і вона просить подальшу перевірку по даному факту не проводити. В правоохоронні органи з даного приводу звернень зі сторони ОСОБА_4 та банку не було.

Станом на час звернення позивача до суду і розгляду справи банком не було видано нову платіжну картку по обслуговування рахунку, кошти в сумі 3445,36грн. не видані позивачу і утримуються відповідачем без достатніх правових підстав. Суд правильно зобов'язав банк повернути ОСОБА_3 кошти в сумі 3445,36грн.

Рішення суду в частині зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» розблокувати картковий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_3 та відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, не оскаржується, а тому на предмет правильності апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: