Справа № 464/4725/16-ц
пр.№ 2/464/277/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 про визнання дійсним договору банківського вкладу,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати укладеним та дійсним з моменту укладення Договір банківського вкладу № 005-13405-160215 від 16.02.2015р. зі сумою вкладу 7940 дол.США під 5,5 процентів річних, що був укладений між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1; визнати право ОСОБА_1 на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування, за Договором банківського вкладу № 005-13405-160215 від 16.02.2015р., що був укладений між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1; відшкодувати позивачу розмір понесених судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову покликається на те, що 16 лютого 2015р. між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір № 005-13405-160215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США із сумою вкладу 7940 доларів США під 5,5 процентів річних із залученням вкладу на строк до 17.05.2015 року. Пунктом 2.1 цього Договору визначено, що такий діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором. На підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015р. № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 147 від 03.08.2015р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації до 02 жовтня 2015 року. У вересні 2015 року нею було подано до Фонду гарантування вкладів заяву про виплату суми страхового відшкодування, відповіді на яку вона не отримала до сьогоднішнього дня. За постановою Правління НБУ від 02 жовтня 2015р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта банк», яким повноваження ліквідатора банку делеговано ОСОБА_3 строком на два роки з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. Як наслідок, 30.09.2015р. позивачка направила Фонду гарантування вкладів заяву про виплату суми страхового відшкодування. На даний час відповіді на свою заяву не отримала. На початку жовтня поточного року їй стало відомо про прийняття рішення щодо нікчемності Договору банківського вкладу (депозиту) № 005-13405-160215 від 16.02.2015р., укладеного між АТ «Дельта Банк» та нею. Таким чином, відповідачі заперечили дійсність даного Договору банківського вкладу (депозиту) та відмовились виплатити їй гарантовану суму компенсації. Вважає, що всі вимоги, встановлені ч. ч. 1-3, 5 і 6 ст.203 ЦК України, при укладанні та виконанні Договору № 005-13405-160215 були додержані в повному обсязі і підстави для визнання цього правочинну недійсним відсутні та Договір не може бути визнаний нікчемним у відповідності до ч.2 ст.215 ЦК України і таким чином, має бути визнаний дійсним. Тому, звертається до суду за захистом своїх оспорених, порушених та невизнаних прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, також надав письмові заперечення в яких зазначив, що позов не визнають в повному обсязі, оскільки зі сторони відповідача доведена законність своїх дій щодо призначення перевірки правочину, видачі наказу про застосування наслідків нікчемності правочину, здійснення повідомлення позивача про нікчемність договору банківського вкладу, тобто вчинено усі дії на підставі та в межах, встановлених Законом.

Представники відповідачів АТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини справи та перевіривши такі доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 лютого 2015р. між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір № 005-13405-160215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США із сумою вкладу 7940 дол.США під 5,5 процентів річних із залученням вкладу на строк до 17.05.2015 року. При цьому, п.2.1 цього Договору визначено, що такий діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

На підставі укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» Договору банківського вкладу № 005-13405-160215 від 16.02.2015р., на відкритий позивачу ОСОБА_6 вкладний (депозитний) рахунок в цей же день надійшли кошти в сумі 7940 доларів США - сума вкладу відповідно до п.1.2. Договору, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по угоді № 005-13405-160215 від 16.12.2015, вкладник ОСОБА_1 за період з 16 лютого 2015 року по 17 травня 2015 року, якою документально підтверджено факт зарахування ОСОБА_6 на вкладний (Депозитний) рахунок коштів в сумі 7940 доларів США. Також, даною випискою, як належним письмовим доказом підтверджено та доведено факт прийняття та користування ОСОБА_6 внесеними на депозит коштами, нарахування процентів по цьому депозиту відповідно із визначеною Договором процентною ставкою.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». ОСОБА_2 особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено ОСОБА_3.

ОСОБА_7 виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

ОСОБА_7 виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Дельта Банк».

ОСОБА_7 виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Отже, починаючи з 03 березня 2015 року, Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто, для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації, а в подальшому і ліквідації, у ОСОБА_6, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами ОСОБА_6 після 16.01.2015 року включно.

Суд приходить до переконання про те, що дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (200 000 грн.), і відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна.

Встановлено, що фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу.

При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами ОСОБА_6 за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків.

Таким чином, вказані операції призвели до того, що власник великого вкладу, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами на рахунок позивача, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування. Наслідком такого правочину є надання переваги вкладнику, розмір вкладу якого перевищує встановлений граничний розмір відшкодування, на отримання відповідного відшкодування замість отримання залишку вкладу понад граничний розмір відшкодування за рахунок реалізації майна банку в порядку черговості згідно ст. 52 Закону.

При цьому, зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в ОСОБА_6 були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» (далі - «Постанова»). Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, ОСОБА_6 було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Незважаючи на заборону, АТ «Дельта Банк» був укладений депозитний договір з позивачем та проведено операцію за результатами якої збільшилася гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, що є порушенням Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», яка обовязкова до виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності. Вже постановою НБУ №150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесене до категорії неплатоспроможних, що підтверджує законність прийнятих обмежень відносно ОСОБА_6 постановою від 30.10.2014 р.

Тобто, за таких умов, укладання між ОСОБА_6 та фізичними особами договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами ОСОБА_6, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання ОСОБА_6 кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. Пни цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Відповідно до п.5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - Правила), затверджених ОСОБА_7 директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013р. (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. А фактично ж кошти вносилися третіми особами, що є порушенням Правил, що є публічними.

Крім того, спрямованість мети на надання переваг окремим кредиторам підтверджує і зарахування грошових коштів на рахунок позивача - шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи, що суперечить умовам договору банківського вкладу (п.1.8. Договору), п.5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», а також положень чинного законодавства, зокрема, Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року.

Так, згідно п. 10.19. Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року, на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи-резидента зараховуються: готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку; валюта, перерахована з власного поточного або власного вкладного (депозитного) рахунку в іноземній валюті; валюта від здійснення уповноваженим банком за дорученням власника рахунку операцій з обміну валюти відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань торгівлі іноземною валютою та умов договору банківського вкладу; кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу; нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом), якщо це передбачено договором.

Перерахування коштів у вказаний спосіб - шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи, підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням.

Згідно із ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. В той же час, грошові кошти для позивача надходили всупереч умов договору. А тому, такі, грошові кошти не є вкладом в розумінні ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.7 ч.3 ст.38 вказаного Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з тих підстав, що банк уклав правочини (у тому числі договори). умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

У звязку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеною наказом ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 нікчемних правочинів відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами ОСОБА_6 після 16.01.2015 року включно, за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, 16 вересня 2015 року був винесений наказ тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» № 813 «Щодо заходів, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями». Даним наказом відповідача вирішено: застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Договори).

Частиною 2 ст.37 Закону № 4452-У1 визначено, що уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.38 Закону № 4452-УІ протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-УІ передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у звязку з тим, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно з ч.4 ст.38 Закону № 4452-УІ уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Отже, з огляду на наведені норми Закону № 4452-УІ, уповноваженій особі для визнання правочинів нікчемними не потрібно вчиняти будь-яких дій. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі № 4452-УІ зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними. Тобто, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечує таке виявлення та фіксує даний факт.

Так, ч.1 ст.204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, слід зазначити, що чинне законодавство України розділяє два самостійні види: 1) нікчемного правочину, з підстав, визначених ст. 228 ЦК України, наслідки нікчемності якого застосовуються судом, та, 2) нікчемного правочину, з підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону №4452-УІ, визначення якого нікчемним може бути здійснено субєктом владних повноважень шляхом повідомлення сторін правочину у межах процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вище перелічених норм права та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач під час процедури перевірки та виявлення правочинів, що є нікчемними, має діяти і діяв в межах процедури, визначеної Законом №4452-УІ. По даній справі ОСОБА_2 особа направила на адресу позивача повідомлення про нікчемність правочину.

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначено в Законі України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-11І від 07.12.00р. зі змінами і доповненнями (надалі Закон України № 212І-111)

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України № 2121-111, вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України.

Статтею 5 цього Закону передбачено, що держава не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобовязаннями держави, якщо інше не передбачено законом або договором.

За положеннями ст.58 Закону України № 2121-111 банк відповідає за своїми зобовязаннями всім своїм майном відповідно до законодавства, а учасники банку відповідають за зобовязаннями банку згідно із законами України та статутом банку.

Поряд з цим, з метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків в Україні функціонує система гарантування вкладів фізичних осіб.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23 лютого 2012 року №4452-У1 з наступними змінами та доповненнями (далі по тексту - Закон України № 4452-УІ).

Частиною 1 ст.3 Закону України № 4452-УІ встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.2 Закону системою гарантування вкладів фізичних осіб є сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники. Метою запровадження такої системи, згідно Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Водночас, особа яка вступає в комерційні відносини з конкретним банком, залучаючи власні кошти на депозит в банку, свідомо несе ризик неповернення вказаних коштів у випадку визнання банку неплатоспроможним та неможливістю виконання банком своїх зобовязань. Держава в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює співпрацю з банками та гарантує повернення вкладникам банку повернення їх вкладів лише в межах визначеної суми. Проблемний банк не може повністю перекладати власні зобов'язання перед вкладниками на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема й шляхом внесення коригувань до структури банківського балансу шляхом збільшення чи зменшення зобов'язань банку перед окремими особами. Такі дії банку суперечать вимогам Закону та призводять до неправомірних відрахувань з Фонду.

Повідомленням № 8821/187 від 23.09.2015 року позивача повідомлено, про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 005-13405-160215 від 16.02.2015р., укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, згідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, законодавство передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів дійсними (ч.2 ст.218, ч.2 ст.219, ч.2 ст.220, ч.2 ст.224) за підставами, визначеними ЦК України.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що у звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) № 005-13405-160215 від 16.02.2015р., укладеного між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 202, 203, 204, 215, 228, 638, 1059 ЦК України, ст.ст. 26, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про судовий збір» та керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

в задоволені позову ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 про визнання дійсним договору банківського вкладу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий: