Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Євграфової Є.П., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити, що шлюб між нею та ОСОБА_4 припинився 02 червня 2008 року у зв'язку зі смертю останнього.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2013 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року рішення районного суду скасовано, заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до апеляційного суду з заявою про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 вказувала на те, що нововиявленими обставинами, які стали підставою для перегляду вказаного судового рішення апеляційного суду, є скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в порядку спадкування.

Зазначала, що ухвалоюВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року залишено без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, яким і було скасовано вищевказане рішення районного суду, в частині визнання права малолітнього ОСОБА_5 на спадкове майно.

Звертала увагу на те, що рішення районного суду в частині визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 права власності на майно в порядку спадкування скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, а отже перестали існувати обставини, що стали підставою для залишення її заяви про становлення факту, що має юридичне значення без розгляду.

Посилаючись на наведене, просила заяву задовольнити.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наведені заявником підстави не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 361 ЦПК України.

Проте такий висновок суду апеляційної інстанції не ґрунтується на процесуальному законі.

За вимогами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. При цьому законодавець не ставить за основу для цього підстави скасування преюдиційного судового рішення.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. п. 3, 9 постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» для визначених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Скасування судового рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява не може бути вирішена в окремому провадженні, оскільки між сторонами існує спір про право на спадкування, який вирішується в позовному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року змінено в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 31/200 (15,5) частки квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині вимог ОСОБА_3 рішення суду залишено без змін.

Рішення в частині визнання за ОСОБА_6 та в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на майно в порядку спадкування скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь 2 500 000 грн вартості Ѕ частини акцій ТОВ «М.С.Л.», 2 600 000 грн за продану частку у статутному фонді ТОВ «Олімпік Трейдінг», 1 000 грн вартості Ѕ частини простих акцій Davenport Holding Limited; 250 000 грн вартості Ѕ частини простих акцій класу A Loto World, Inc скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки спір, існування якого, стало підставою для постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду, вирішено, у задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в частині визнання права на спадкування відмовлено, вказана обставина виникли після постановлення вказаної ухвали і може вплинути на результат розгляду заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, а отже ухвала апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року має бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами відповідно до положень ст. 361 ЦПУ України.

З урахуванням наведеного, постановлена апеляційним судом ухвала не може залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

Є.П.Євграфова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська