Справа № 202/3379/17
Провадження № 2/202/1800/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, йому належить на праві власності домоволодіння № 9 по вул. Л. Голікова в м. Дніпро. У даному домоволодінні зареєстровані його діти: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4, що є відповідачами по справі. З 2010 року відповідачі за вказаною адресою не проживають. Просив суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, такими що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вулиця Льоні Голікова, будинок № 9, що тягне за собою зняття їх з реєстрації в цьому домоволодінні через Індустріальний районний відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідачів подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в судове засідання не зявився причину неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.1986 року належить на праві власності домоволодіння № 9 по вул. Л. Голікова у м Дніпро. З домової книги вбачається що у спірному домоволодінні зареєстровані: ОСОБА_1, його дружина - ОСОБА_4 та діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачі у домоволодінні не проживають з 2010 року, що підтверджується актом про не проживання від 19.04.2017 року, оплату за комунальні послуги не здійснюють, особистих речей відповідачів у будинку немає, та не заперечується сторонами. Позивач позбавлена можливості вільно користуватися або розпорядитися домоволодінням на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини які виникають між власником житла та попереднім власником житла і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї попередніми членами його сімї а також членами сімї попереднього власника житла.

Відповідачі, будучі членами сімї позивача, залишили будинок добровільно, забравши свої речі. У подальшому наміру вселитися у будинок та проживати в ньому не висловлювали. Зніматися з реєстрації у добровільному порядку не бажають. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у спірному перешкоджає у здійсненні права власності позивача на спірний будинок і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по 213,34 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, ст. ст. 11, 15, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, такими що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вулиця Льоні Голікова, будинок № 9.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 213,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 213,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 213,34 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко