АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 та просила стягнути з останньої відшкодування завданих затопленням квартири матеріальних збитків, в сумі 50438 грн., витрати на оплату проведеної експертизи, в сумі 2992 грн., всього 53 430 грн., а також суму сплаченого судового збору.

Зазначала, що 24 серпня 2016 року в результаті розриву гнучкої підводки до бачка унітазу в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, відбулось залиття квартири позивачки НОМЕР_2.

Посилаючись на те, що факт залиття квартири підтверджується актом від 25 серпня 2016 року, складеним працівниками товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (надалі - ТОВ «Житло-Сервіс»), з яким відповідачка ознайомлена, а внаслідок залиття пошкоджено майно ОСОБА_2, яке потребує відновлювального ремонту та відповідно до висновку експерта від 16 вересня 2016 року становить 50 438 грн., що відповідачка відмовляється добровільно компенсувати нанесену шкоду, просила позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири в сумі - 45 063 грн., витрати на проведення оцінки вартості збитку, завданого внаслідок залиття квартири, в сумі 2992 грн., та судовий збір, в сумі 551 грн. 20 коп., а всього в сумі - 48 606 грн. 20 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду і постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_2 та третьої особи, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, згідно реєстраційного напису на договорі купівлі-продажу від 05 лютого 2002 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.8).

Встановлено, що 30 жовтня 2003 року ОСОБА_2 змінила прізвище з ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 06 березня 2002 року НОМЕР_1, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

Встановлено, що ТОВ «Житло-Сервіс» є обслуговуючою організацією, яка надає житлово-комунальні послуги по будинку АДРЕСА_1

З акта про залиття від 25 серпня 2016 року, затвердженого директором ТОВ «Житло - Сервіс», комісією у складі управителя житлового будинку ОСОБА_4, інженера сантехніка ОСОБА_5 та слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 проведено обстеження квартири АДРЕСА_3. При обстеженні було зафіксовано, що причиною залиття квартири НОМЕР_2 є розрив гнучкої підводки до бачка унітазу в квартирі НОМЕР_3, яка знаходиться поверхом вище. Також в акті зазначено про виявлені сліди залиття на стінах, стелі та підлозі в квартирі НОМЕР_2 (а.с.9).

05 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до судового експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» із заявою про визначення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3

Відповідно до проведеного судовим експертом ОСОБА_7 висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 16 вересня 2016 року, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2 становить 50 438 грн. з урахуванням фізичного зносу (а.с.11-15).

Згідно доданого до висновку експертного будівельно-технічного дослідження локального кошторису на ремонтно-будівельні роботи в квартирі НОМЕР_2 загальна вартість відновлювальних робіт з урахуванням податку на додану вартість становить 54 076 грн. (45 063 грн. 00 коп. без ПДВ) (а.с.16-17).

Відповідно до рахунку ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 05 вересня 2016 року, вартість проведеного експертного дослідження становить 2992 грн., яка була сплачена позивачем у повному обсязі (а.с.24).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що наявними у справі доказами підтверджується, що квартиру позивачки було затоплено з квартири, яка розташована поверхом вище і належить відповідачці через розрив гнучкої підводки, а отже, ОСОБА_1, як власник, несе відповідальність за проведений в квартирі монтаж сантехнічних систем, у тому числі за стан підводки водопостачання до санітарно-технічних пристроїв, між тим, визнав недоведеним, що ремонтні роботи в квартирі позивачки було виконано суб'єктом підприємницької діяльності чи юридичною особою, які є платниками ПДВ.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив права відповідачки щодо доказування обставин справи, які мають важливе значення для підтвердження або спростування фактів, що покладений в основу рішення експертний висновок складений з порушенням вимог чинного законодавства, а зазначені в ньому розрахунки є значно завищеними, - безпідставними й такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи доведено, що залиття водою помешкання ОСОБА_2 відбулося з квартири відповідачки, яка розташована на поверх вище, у зв'язку з розривом гнучкої підводки до бачка унітазу.

Акт про залиття, складений працівниками ТОВ «Житлосервіс» та яким встановлено причину залиття квартири АДРЕСА_4 - розрив гнучкої підводки до унітазу в кв.53 підписано ОСОБА_1.(а.с.9).

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачка не оспорювала причину, за якої ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду - утримання санітарно-технічного обладнання, що знаходиться у належній боржниці квартирі, у неналежному стані.

Згідно із ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Отже, зазначеними нормами матеріального права зобов'язано власника нерухомого майна належно утримувати його власність, а у випадку заподіяння шкоди саме на винну особу покладено обов'язок довести відсутність підстав до її відшкодування.

Посилання апеляційної скарги на договір оренди від 30 травня 2016 року, як підставу перекласти відповідальність на орендаря є необґрунтованими, оскільки наявність права власності, яке охороняється Законом, також покладає на власника майна відповідальність та обов'язок, у тому числі утримання майна у належному стані для запобігання вчинення шкоди іншому майну, що належить на праві власності будь-якій іншій особі, у відповідності до ст. 332, 383, ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України, ст. 151 ЖК України.

Положеннями ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1.3 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Між тим, враховуючи, що договір оренди є окремим правочином, відповідно до якого у сторін є права та обов'язки, спори відносно яких повинні розглядатися в окремому провадженні, а надання свого особистого майна в оренду є відповідна відповідальність та ризик з боку орендаря, який повинен ним враховуватися, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги в цій частині такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про зобов'язаність власника нерухомого майна належно утримувати його власність, а випадку заподіяння шкоди - її відшкодувати.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновок експертного будівельно-технічного дослідження по справі є лише одним із доказів, він узгоджується з сукупністю зібраних у справі доказів й містить підтвердження завданої позивачці внаслідок залиття її квартири матеріальної шкоди, в сумі 45063грн.

Доказів на спростування встановленого у висновку розміру шкоди до матеріалів справи не долучено.

Районний суд з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну правову оцінку й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/34488/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4118/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов A.A.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.