Справа № 739/290/17
Провадження № 2/739/173/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позов до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 05 травня 2010 року, та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн. на місяць.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що після укладення шлюбу вони з відповідачем постійно сварилися, спільного господарства не ведуть, тривалий час спільно не проживають, фактично їхній шлюб розпався і його подальше збереження буде протирічити інтересам як самої позивачки, так і інтересам їхньої спільної з відповідачем дитини. Спільна дитина проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо і допомоги на утримання дитини не надає. У звязку з цим просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500 грн. на місяць.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе, на даний час вона не перебуває в стані вагітності, дітей віком до одного року у них з відповідачем на утриманні немає, понад рік вони проживають окремо. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Чорна», а їхню малолітню дитину залишити проживати з нею. Також зазначила, що відповідач допомоги на утримання спільної дитини не надає, чи має він на даний час роботу та стабільний дохід їй не відомо, але раніше він виїздив на заробітки до Російської Федерації. У звязку з цим вважає обгрунтованим стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. 00 коп. на місяць.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно тривалий час вони спільно з позивачкою не проживають, шлюбних стосунків вони не підтримують, їхня спільна дитина проживає з позивачкою. Вважає, що їхній шлюб зберегти не можливо тому строк для примирення просив не надавати. Відповідач висловив згоду щоб після розірвання шлюбу спільна дитина залишилася проживати з позивачкою. Також зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, водночас розмір аліментів, які з нього хоче стягнути позивачка, вважає необгрунтованим, оскільки хоча раніше він й виїздив на заробітки до Російської Федерації, однак на даний час він не має роботи та доходів і перебуває на обліку в районному центрі зайнятості як безробітний. Відповідно просив стягнути з нього аліменти у меншому розмірі, ніж вказано у позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 травня 2010 року виконавчим комітетом Вязівської сільської ради Конотопського району Сумської області, актовий запис №02 (а.с.4). Під час перебування у шлюбі 15 червня 2011 року у них народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 3). На час розгляду справи позивачка не перебуває в стані вагітності, на утриманні позивачки та відповідача немає дітей віком до одного року. З пояснень позивачки та відповідача вбачається, що між ними постійно виникають сварки, спільним побутом вони на даний час не повязані, проживають окремо, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.

Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивачки та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню повністю.

Після розірвання шлюбу позивачці необхідно залишити прізвище «Чорна».

Зважаючи на згоду позивачки та відповідача щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини, керуючись положеннями статті 160 СК України, суд вважає за необхідне залишити проживати спільну дитину разом з позивачкою.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1 500 грн. 00 коп. на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивачки та своєї дитини, домовленість між ним та позивачкою про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, сам відповідач позовну вимогу про стягнення з нього аліментів визнав частково, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню в даному випадку з відповідача на користь позивачки, суд враховує, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, оскільки у нього відсутнє постійне місце роботи, що свідчить про необхідність стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Також суд враховує наявність у позивачки на рівні з відповідачем обовязку утримувати спільну дитину, розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачкою дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність на утриманні відповідача інших осіб.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню частково. При цьому стягнення аліментів необхідно присудити з 17 лютого 2017 року, тобто з дня предявлення позову до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 17 лютого 2017 року до 16 березня 2017 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 640 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністарції України, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 320 грн. 00 коп. (640 грн. 00 коп. /2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 105, 110-113, 160, 180-184, 191Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 05 травня 2010 року виконавчим комітетом Вязівської сільської ради Конотопського району Сумської області, актовий запис №02 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище - Чорна.

Малолітню дитину позивачки та відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, після розірвання шлюбу залишити проживати з позивачкою ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 750 (сімсот пятдесят) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 17 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 17 лютого 2017 року до 16 березня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 20 березня 2017 року.