У х в а л а

07 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2016 року у справі за позовом департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію,

в с т а н о в и л а :

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 10 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року, позов задовольнив: визнав недійсним іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» 27 квітня 2007 року, яким передано в іпотеку нерухоме майно - нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; скасував запис № 5603652 про державну реєстрацію іпотеки нежитлового приміщення підвалу та запис № 5603659 про державну реєстрацію обтяження нежитлового приміщення підвалу.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 01 грудня 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») відхилила, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року залишила без змін.

23 лютого 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 203, 215, 216, 334 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року, 27 квітня та 21 вересня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 01 грудня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що ОСОБА_4 на момент укладення оспрюваного правочину не був власником майна, переданого в іпотеку, а згідно зі статтею 583 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843653/ed_2016_11_02/pravo1/T030435.html?pravo=1> та статтею 5 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_42/ed_2016_10_19/pravo1/T030898.html?pravo=1> іпотекодавцем може бути саме власник майна, тому спірний договір є недійсним.

Разом з тим в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- що реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який визнано недійсним, а оскільки первісний договір було розірвано, а не визнано недійсним, то ця обставина унеможливлює застосування частини першої статті 388 ЦК України (ухвала від 03 жовтня 2012 року);

- що на момент укладення договору іпотеки єдиним власником нерухомого майна - предмета іпотеки, був іпотекодавець, а тому для укладення такого договору згода позивача не вимагалась, крім цього банк не знав і не міг знати про те, що спірне майно належить позивачу на праві спільної сумісної власності (ухвала від 27 квітня 2016 року).

В ухвалі від 21 вересня 2016 року суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на допущені порушення норм процесуального права.

Таким чином, правові висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведених судових рішеннях та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко