Справа № 161/4557/17
Провадження № 6/161/113/17
У Х В А Л А

21 березня 2017 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Другий відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням, яке мотивує тим, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 перебуває зведене виконавче провадження №20447444 про стягнення з ОСОБА_2 в користь стягувачів коштів на загальну суму 13.510.664,39 грн. До складу зведеного виконавчого провадження входить 34 виконавчих провадження. На примусове виконання виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне боржнику, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Для перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлено запити до органів та установ, що реєструють майно та доходи фізичних осіб. Державним виконавцем вживалися примусові заходи, передбачені статтею 10 Закону України Про виконавче провадження. Згідно відповідей на запити із Територіального сервісного центру 0741, Державної інспекції сільського господарства, Держгеокадастру встановлено, що майна, належного боржнику на праві приватної власності, на яке можна було б накласти арешт та реалізувати в рахунок погашення заборгованості не виявлено. Згідно даних САДР УДМС у Волинській області встановлено, що боржник проживав за адресою: м. Луцьк, Відродження, 14/А, кв. 2, та з 19.02.2011 року знятий з реєстрації, у зв'язку із вибуттям в м. Запоріжжя. Рахунки у банках та інших фінансових установах відсутні, джерело отримання доходів невідоме. Нерухоме майно на праві власності в боржника відсутнє. Проте, згідно інформаційної довідки за боржником зареєстровано 21 іпотеку, однак, право власності на об'єкти нерухомості відсутні. На неодноразові виклики державного виконавця боржник не зявляється. Згідно даних Державної прикордонної служби України встановлено, що боржник перетинав державний кордон України.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2/А, кв. 2).

Представник заявника подав заяву про розгляд справи без участі представника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 перебуває зведене виконавче провадження №20447444 про стягнення з ОСОБА_2 в користь стягувачів коштів, що в загальній сумі становить 13.510.664,39 грн.

Судом встановлено, що до державної виконавчої служби надійшло 34 виконавчих документи, згідно яких винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку та приєднано до зведеного виконавчого провадження №20447444.

Як встановлено судом, рішення суду на даний час боржником не виконано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

З матеріалів справи вбачається, що на примусове виконання виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне боржнику, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Для перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлено запити до органів та установ, що реєструють майно та доходи фізичних осіб.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем вживалися примусові заходи, передбачені статтею 10 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно відповідей на запити із Територіального сервісного центру 0741, Державної інспекції сільського господарства, Держгеокадастру встановлено, що майна, належного боржнику на праві приватної власності, на яке можна було б накласти арешт та реалізувати в рахунок погашення заборгованості не виявлено.

З даних САДР УДМС у Волинській області вбачається, що боржник проживала за адресою: м. Луцьк, Відродження, 14/А, кв. 2. Однак, 19.02.2011 року знята з реєстрації, у зв'язку із вибуттям в м. Запоріжжя.

Рахунки у банках та інших фінансових установах відсутні, джерело отримання доходів невідоме. Нерухоме майно на праві власності у боржника відсутнє. Разом з тим, згідно інформаційної довідки за ОСОБА_2 зареєстровано 21 іпотеку, проте право власності на об'єкти нерухомості в останньої відсутні.

Судом встановлено, що рішення суду ОСОБА_2 до даного часу не виконані, і боржник ухиляється від їх виконання.

В свою чергу, державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_2 надсилались виклики щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, проте на неодноразові виклики державного виконавця Кушнір Н.О. не зявлялась, про причини неявки державного виконавця не повідомляла.

П.19 ч.2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ, у редакції від 10.12.2015р., встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Як встановлено судом, станом на день розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, рішення суду останньою не виконані, заборгованість не погашена. Факт несплати боргу підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Жодних підтверджуючих документів, що унеможливлюють виконання рішення суду, боржник суду не надала, хоча згідно чинного законодавства була зобов'язана це зробити.

Крім того, з листа Державної прикордонної служби України вбачається, що боржник ОСОБА_2 перетинала державний кордон України.

Вищевказані обставини свідчать про те, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Зважаючи на те, що боржник ОСОБА_2 на виклики державного виконавця не з'являється, та на вимогу державного виконавця щодо погашення заборгованості не реагує, у суду є підстави вважати, що остання злісно ухиляється від сплати боргу.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження», з якого, зокрема, слідує, що державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до частини першої статті 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Станом на день розгляду подання, боржником ОСОБА_2 не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, наявність у ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань та злісне ухилення від їх виконання, суд приходить до висновку про тимчасове обмеження останньої у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 14, 217, 377-1 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, п.19 ч.2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» , ст. 6 Закону України « Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Закону України « Про державну прикордонну службу» Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», суд, -

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2/А, кв. 2, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань перед стягувачами.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України (01601, м.Київ, вул.Володимирська 26).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонногосуду ОСОБА_1