АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/386/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/524/17 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 і її представника - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та її представників - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заліщицького районного суду від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

в квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 Тернопільської області та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Товстенської селищної ради №114 від 25.12.2007 року, посилаючись на те, що 07.10.1990 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Товстенській селищній раді Заліщицького району, актовий запис №31. Рішенням Заліщицького районного суду від 28.03.2016 року даний шлюб розірвано. Рішенням Товстенської селищної ради № б/н від 30.12.1993 року відповідачу було безкоштовно надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га., що в АДРЕСА_1 для будівництва. В подальшому ними, як подружжям, за спільні кошти, спільними зусиллями проводилось будівництво житлового будинку та господарських споруд на виділеній земельній ділянці. 04.12.2007 року дане будинковолодіння введено в експлуатацію і зареєстровано на ім'я відповідача, оскільки земельна ділянка на якій воно розташоване надавалась відповідачці. Враховуючи те, що спірне будинковолодіння набуте ними під час подружнього проживання, воно підлягає поділу на рівні частки.

Рішенням Заліщицького районного суду від 16 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителем АДРЕСА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 Тернопільської області, вартістю 658758,50 грн., та складається із: 1/2 частини житлового будинку А; 1/2 частини літньої кухні Б; 1/2 частини сараю В; 1/2 частини гаражу Г; 1/2 частини воріт з хвірткою І; 1/2 частини огорожі ІІ; 1/2 частини колодязя К.

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, яке видане 20.02.2008 року на ім'я ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Товстенської селищної ради №114 від 25.12.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 6587 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят сім) гривень 59 копійок судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також порушено норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції помилився у мотивах доказування з приводу набутого сторонами майна. Матеріалами справи повністю доведено, що затрати на будівництво житлового будинку здійснено виключно її батьком ОСОБА_5

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

У силу ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На підставі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 24 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

На підставі ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом з тим, застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 07.10.1990 року зареєстрували шлюб в Товстенській селищній раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис №31.

Рішенням Заліщицького районного суду по справі №597/123/16-ц від 28.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

На підставі рішення Товстенської селищної ради Заліщицького району № 149 від 22.09.1992р. ОСОБА_4 виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва на ній житлового будинку (а.с.72).

Згідно витягу з рішення 16 сесії 21 скликання №б/н від 30.12.1993 року Товстенської селищної ради ОСОБА_4 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га. для будівництва, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с10).

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі сторони у справі в період з 1993 по 1997 роки збудували на наданій відповідачці земельній ділянці спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 20.02.2008 року власником житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що у АДРЕСА_1 є ОСОБА_4

Згідно інформаційної довідки Заліщицького РКГ БТІ від 21.04.2016 року про технічний стан нерухомого майна, спірне будинковолодіння складається із: житлового будинку А; літньої кухні Б; сараю В; гаражу Г; воріт з хвірткою І; огорожі ІІ; колодязя К. Загальна вартість складає 1317517,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював в СГТзОВ "Дружба" смт.Товте робочим цегельного заводу в період з 1992 по 1996 рік (а.с.61-62).

Допитані в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 підтвердили той факт, що в даний період позивачу виплачувалася заробітна плата у вигляді цегли, як і іншим працівникам, яку було використано на будівництві спірного будинковолодіння. Також відповідачем не заперечувався той факт, що позивач і власною працею приймав участь у будівництві.

Долучений до матеріалів справи перелік будівельних матеріалів, який 22 березня 1996 року підписаний ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і погоджений в присутності в.о.голови селищної ради обома сторонами, свідчить про те, що сім'я ОСОБА_8 надала будівельні матеріали для будівництва будинку по АДРЕСА_1 і до цього претензій ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4 не мають (а.с.58). Даний факт свідчить про те, що сім'я ОСОБА_8 безоплатно надала сім'ї ОСОБА_4 будівельні матеріали для будівництва будинку і ніхто, і ні до кого немає жодних претензій.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильно висновку про те, що спірне будинковолодіння є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 і доказів того, що воно було збудовано за особисті кошти одного з подружжя судом не було здобуто.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача ОСОБА_5 про те, що дане будинковолодіння є результатом договору про спільну діяльність, оскільки такий договір між сторонами не укладався і з приводу цього ним не заявлялося в суд позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак