АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/548/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Чорнобаївського районного управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах ,-

в с т а н о в и л а :

24 жовтня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Чорнобаївського районного управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, посилаючись на те, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 червня 2007 року згідно виконавчого листа № 2-501 від 07 липня 2007 року з нього утримуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі 1/ 4 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 17 травня 2007 року до її повноліття.

Позивач ОСОБА_6 зазначає в позові, що сплачував аліменти по мірі можливості, але з початку 2014 року його стан здоров'я погіршився, з 13 травня 2014 року він отримав статус інваліда ІІ групи загального захворювання виданого довічно.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2016 року згідно виконавчого листа від 12 жовтня 2016 року із ОСОБА_6 утримуються аліменти у розмірі 1/ 4 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 20 вересня 2016 року до часу закінчення ОСОБА_8 навчання, а саме 30 червня 2017 року.

Позивач вказав, що хоча з березня 2014 року він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду і одержує там пенсію, виконавчий лист своєчасно не був відправлений для виконання, у зв'язку з чим виникла велика заборгованість у розмірі 1 992,28 грн. Вважає, що заборгованість виникла не з його вини, і він не має нести відповідальність за бездіяльність та незаконні дії працівників відділу ДВС Чорнобаївського районного управління юстиції. Тому позивач просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла у період з березня 2014 року по вересень 2016 року.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року в позові ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм законодавства, оскільки заборгованість виникла через те, що державний виконавець не направив виконавчий лист за місцем отримання пенсії та провів неправильний її перерахунок. Просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином , що підтверджується даними судових повісток про вручення.

Заяв про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Від апелянта ОСОБА_6, на адресу суду надійшла заява про розгляд його апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу про звільненні від сплати заборгованості по аліментах, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заборгованість по аліментах за період з березня 2014 року по вересень 2016 року виникла не у зв'язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення, а у зв'язку з неповідомленням позивачем виконавчої служби про отримання пенсії, а сама по собі та обставина, що позивач є інвалідом ІІ групи, не може бути безумовною підставою для звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими і відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі, який розірвано 10 листопада 2006 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 129 (а. с. 8).

Від даного шлюбу 09 вересня 1998 року народилась донька ОСОБА_8, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 62 (а. с. 9).

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 червня 2007 року стягнуто аліменти та згідно виконавчого листа № 2-501 від 07 липня 2007 року з ОСОБА_6 утримуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 17 травня 2007 року до її повноліття.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2016 року стягнуто аліменти в зв'язку з продовженням навчання дочкою та згідно виконавчого листа від 12 жовтня 2016 року з ОСОБА_6 утримуються аліменти у розмірі 1/ 4 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 20 вересня 2016 року до часу закінчення ОСОБА_8 навчання, а саме 30 червня 2017 року (а. с. 41).

Згідно даних розрахунку заборгованості по аліментам, наданих Чорнобаївським ВДВС, розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 січня 2012 року по вересень 2016 року включно складає 19 992 грн. 28 коп. (а. с. 14).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз'яснення п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

За змістом ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з частинами 4, 5 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Доводи апелянта щодо неналежного виконання своїх обов'язків державним виконавцем та не направленням вчасно виконавчого листа до Управління Пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі , тому виникла заборгованість по сплаті аліментів не з вини боржника ОСОБА_6, не дає підстав суду для звільнення від сплати аліментів боржника, оскільки він мав значну заборгованість по сплаті аліментів як на утримання неповнолітньої дочки, так і після досягнення повноліття та стягнення аліментів в зв'язку з продовження навчання дочкою.

Статус інваліда 2 групи ОСОБА_6 отримав 13 травня 2014 року, і стягуючи аліменти рішенням суду від 12 жовтня 2016 року, суд враховував стан здоров'я та матеріальний стан ОСОБА_6 на дату ухвалення рішення.

Після ухвалення вказаного рішення позивач ОСОБА_6 вже через 12 днів - 24 жовтня 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, хоча доказів про зміну його стану здоров'я, його погіршення чи важкий стан, що мають істотне значення суду не надав.

За таких обставин, та відсутності доказів про тяжку хворобу чи іншу обставину, що має істотне значення для вирішення питання про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та позовних вимог позивача, оскільки судом враховуються і порушені права дитини, яка вчасно не отримувала, та не отримує і в даний час аліменти, які зобов'язаний сплачувати ОСОБА_6 згідно рішення суду.

Доводи апелянта, що розрахунок заборгованості по сплаті аліментів проведений невірно, також не є підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки апелянт не позбавлений можливості звернутись до державного виконавця із заявою про надання йому розрахунків по сплаті аліментів та у разі непогодження з розрахунками державного виконавця оскаржити його дії до суду, надавши відповідні докази.

Інших доводів та обґрунтувань апеляційна скарга не містить, які б спростовували висновки суду першої інстанції та давали підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Чорнобаївського районного управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :