10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібопродукт» про розірвання договору оренди землі,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібопродукт» (далі - СТОВ «Хлібопродукт») про розірвання договору оренди землі.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею земельної ділянки площею 3,8827 га, розташованої на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 20 грудня 2002 року згідно з рішенням Виконавчого комітету Левківської сільської ради народних депутатів Ізюмського району Харківської області від 09 жовтня 2001 року № 91.
В п. 39 вказаного договору оренди земельної ділянки сторони погодили, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони, за два місяці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року.
22 серпня 2016 року ОСОБА_4 направила відповідачу рекомендованим листом повідомлення про розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку, на яку відповідач не відреагував.
Посилаючись на обставини, передбачені статтями 31, 35 Закону України «Про оренду землі», ОСОБА_4 просила розірвати договір оренди від 24 липня 2008 року та стягнути з СТОВ «Хлібопродукт» судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп.
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від

09 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 грудня

2016 року рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5. просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від

07 грудня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в довіреності, виданої позивачем ОСОБА_5

25 липня 2016 року, відсутнє повноваження на розривання раніше укладених договорів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 3,8827 га, розташованої на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії

НОМЕР_1, виданого 20 грудня 2002 року згідно з рішенням Виконавчого комітету Лемківської сільської ради народних депутатів Ізюмського району Харківської області від 09 жовтня 2001 року № 91.

24 липня 2008 року ОСОБА_6 уклала з СТОВ «Хлібопродукт» договір оренди даної земельної ділянки строком на 25 років, який було зареєстровано у встановленому законом порядку 16 лютого 2009 року Ізюмським відділом реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» за № 46.

В договорі оренди землі сторони погодили, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди

землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На вимогу однієї із сторін договорі оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК Українита іншими законами України (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 141 ЗК Українипідставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

При цьому, за змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні підстави для розірвання укладеного 24 липня 2008 року між сторонами договору оренди земельної ділянки площею 3,8827 га, розташованої на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції правильно зазначив про те, що можливості розірвання договору оренди землі з підстав, передбачених пунктом 39 договору оренди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в даному пункті сторони погодили процедуру, за умови дотримання якої договір оренди може бути розірвано в односторонньому порядку, і яка не є тотожною підставам припинення права користування земельною ділянкою.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібопродукт» про розірвання договору оренди землі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко