АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/582/17 Головуючий 1 інстанції - Островська Н.І.
Справа № 637/992/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Піддубного Р.М.

Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 1 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Старовірівська сільська рада Шевченківського району Харківської області про захист майнових прав та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_4 привести побудовану господарську будівлю у відповідність до законодавства України, а саме демонтувати стінки, які знаходяться на його земельній ділянці та ближче ніж на 1 метр від межі, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 1 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції проігнорував Акт складений комісією Старовірівської сільради від 17.09.2015 року де зазначено, що спірна будівля сараю побудована неправомірно і частка будівлі 0,15 метри знаходиться на території сусіднього домоволодіння і технічний паспорт на садибу відповідача з якого вбачається, що будівля літ. «Г» побудована самочинно.

Судом порушено норми процесуального права, а саме ст.ст. 59,60 ЦПК України.

Помилковим є посилання суду на ст.ст. 316,319,328 ЦК України, оскільки відповідач не є власником спірного сараю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою по АДРЕСА_1 з матір"ю ОСОБА_5 (а.с. 4, 18).

Відповідно свідоцтва про право власності від 12.01.1995 року, виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла, позивачу належить 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.02.2010 року (а.с. 6, 8), інша 1/3 частина житлового будинку належала ОСОБА_5, яка 1 січня 2016 року померла.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 належить також 1/3 частки житлового будинку за зазначеною вище адресою (а.с 130, 131).

Поряд з цим , ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2013 року належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га (а.с. 7).

Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов"язання ОСОБА_4 вчинити певні дії.

Як підставу позову зазначив про те, що проживаючий поряд відповідач ОСОБА_4, всупереч вимогам ДБН 360-92**п. 3.25 «Планування та забудова міських і сільських поселень», збудував господарське приміщення, яке на 0,15 метри вийшло на його земельну ділянку.

На його ж прохання привести побудоване господарське приміщення у відповідність до вимог України, а саме встановити стінку господарського приміщення на відстані 1 метру від межі земельних ділянок, ОСОБА_4 відповів відмовою.

Позивач вважає, що ОСОБА_4 порушено його право власності на земельну ділянку. Маючи намір відновити порушене право, він звернувся до Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, якою було складено акт щодо неправомірності дій з боку ОСОБА_4, але на зазначений документ відповідач не реагує і не здійснив заходів щодо демонтування стінки. Позивач вказує, що на теперішній час він не має змоги розпорядитися земельною ділянкою на власний розсуд, оскільки господарська будівля побудована ОСОБА_4 цьому перешкоджає. Позивач просить зобов'язати ОСОБА_4 привести побудовану господарську будівлю у відповідність до законодавства України, а саме демонтувати стінки, які знаходяться на його земельній ділянці та ближче ніж 1 метр від межі.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що збудована спірна господарська будівля знаходиться на належній йому ділянці без порушення норм діючого законодавства. Наявний у справі акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 03.07.2013 року складався у його відсутність, своїм підписом він акт не засвідчував. Оскільки позивач з 2009 року є власником спірної ділянки, вважає, що ним пропущені строки позовної давності. З огляду на відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Акту від 03.07.2013 року встановлено та погоджено межу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 11/. Відповідач заперечує наявний в акті підпис зроблений від його імені (а.с. 10-12).

ФОП ОСОБА_6, виконавець землевпорядних робіт щодо встановлення меж земельних ділянок, в судовому засіданні пояснив, що акт від 03.07.2016 року складено за заявкою ОСОБА_2 у відсутність ОСОБА_4, який запрошувався, але не прийшов.

Зі змісту Акту (без дати) обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 вбачається , що споруда /сарай/ ОСОБА_4 знаходиться на подвір"ї ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у розмірі 0,15 м /а.с. 17/.

Будь-яких інших доказів позивачем у справі до суду не надано.

Судова колегія вважає не достатнім доказом Акт обстеження земельних ділянок (без дати), оскільки він складений з врахуванням раніше встановлених меж Актом від 03.07.2013 року, які не були узгоджені з відповідачем і ним не визнаються. Тому вважати встановленим факт побудови відповідачем сараю на земельній ділянці позивача не можна.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Факт знаходження сарая відповідача на земельній ділянці позивача не узгоджується з матеріалами справи, а саме з технічною документацією виготовленою на домоволодіння як позивача так і відповідача.

Так, з експлікації земель в межах плану земельної ділянки позивача вбачається, що спірний сарай літ. "Д" не зазначений як такий , що знаходиться на межі його з відповідачем земельній ділянці , в згідноплану земельної ділянки відповідача цей сарай знаходиться на відстані від межі (а.с.12,52).

Отже, судова колегія вважає висновки суду першої інстанції про недоведеність позову правильними.

Відповідно до ч.1ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 1 листопада 2016 року -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук