Справа № 465/2076/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/1111/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді Струс Л.Б., Левик Я.А.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В СТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32830,01 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 30750,77 грн.; сума заборгованості за відсотками 2079,24 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2 В обґрунтування поданої апеляційної скарги покликається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд розглянув справу у відсутності відповідачів, чим позбавив їх процесуальної можливості висловити свої заперечення проти позову ПАТ «Дельта Банк». Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові ПАТ «Дельта Банк» відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням цим вимогам відповідає. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст..212-214 ЦПК, судом правильно встановлено правовідношення сторін, застосовано закон, який їх регулює, повно з»ясовано обставини, що мають значення у справі на підставі належних і допустимих доказів.

Судом встановлено, що 18.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1301/0707/64-215 відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 13865 доларів США з розрахунку 13,5% річних за користування кредитом на строк з 18.07.2007 року по 17 липня 2014 року.

ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №1301/0707/64-215 на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 25 травня 2012р., що був укладений з ПАТ «Сведбанк». Пунктом 3 кредитного договору № 1301/0707/64-215 передбачено умови погашення заборгованості і сплати процентів.

Відповідальність сторін за невиконання умов Договору визначена п.8 даного Договору.

Судом правильно встановлено, що відповідач не виконав умови договору, допустив заборгованість за користування кредитом, що стверджено довідкою ПАТ «Дельта Банк», за якою станом на 13.03.2014 року допустив заборгованість на загальну суму 32830,01 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 30750,77 грн., по сплаті відсотків в сумі 2079,24 грн.

Судом правильно застостосовано норми матеріального права, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором (ст.. 536 ЦК України).

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобовязань за кредитним договором забезпечено договором поруки № 1301/0707/64-215-Р-1, укладеним 22.03.2010 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2

Відповідно до п.2 Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов основного зобов»язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Тому суд обгрунтовано поклав солідарну відповідальність за невиконання кредитного зобов»язання на обох відповідачів, відповідно до ст. 553, 554 ЦК України.

Апелянт наводить у доводах апеляційної скарги порушення норм процесуального права процесуального права, а саме розгляд справи судом першої інстанції у його відсутності.

Однак і на судові засіданні апеляційного суду він не з»являвся, повторно, хоча апеляційним судом щоразу вживалсь усі передбачені законом заходи для їх належного повідомлення про час судового розгляду, що може свідчити про недобросовісність виконання ним своїх процесуальних обов»язків.

Апеляційним судом не знайдено порушень норм процесуального права, які, відповідно до ч.3 ЦПК, слугували б підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Про дотримання судом ст.76 ЦПК свідчать розписки (а.с127-129).

Відповідно до ст..308 ЦПК, апеляційний суд встановивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального пава, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді: