АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

25 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.01.2017 року даний позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" 3% річних за період з лютого 2014 року по липень 2016 року включно у розмірі 83 266, 40 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378, 00 грн. В іншій частині позовних вимог ПАТ "Універсал Банк" відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачів інфляційних втрат та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог у повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість висновків суду в цій частині,безпідставне не урахування тієї обставини,що за судовим рішенням заборгованість за кредитом стягнута у національній валюті,а не у валюті кредиту,а відтак відповідачі повинні відшкодувати позивачеві інфляційні втрати за не виконання ними гривневого грошового зобов'язання.

В суді апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" Ковальчук А.С. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній

Представник відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу відхилити.

ОСОБА_2 двічі в судові засідання не з'явився. З огляду на положення ч.5 ст.74,ч.2.ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала його повідомлення належним ,а неявку такою,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідачів солідарно на користь позивача 3 % річних за період з лютого 2014 року по липень 2016 року включно у розмірі 83266, 40 грн., суд виходив з того, що відповідачами не виконане рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1 159 124.24 грн.,а відтак наступають наслідки встановлені ч.2 ст.625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 21.09.2007 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 003-2902/840-0177.

На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 003-2902/840-0177-Р від 21.09.2007 року, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору, укладеного між Банком та позичальником, у повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" і з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором у розмірі 887 395, 91 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року позовні вимоги Банку задоволено повністю і з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 159 124, 24 грн. та судові витрати по справі.

На виконання судового рішення позивачу були видані виконавчі листи, що були пред'явлені до виконання до Відділу ДВС.

Станом на момент подачі позову до суду й до тепер рішення суду відповідачами не виконано.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов'язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.

Така правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 19.10.2016 року у справі №6-2129цс16

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Таким чином, у даній справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідачів 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Разом із цим колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачів інфляційних втрат,оскільки він суперечить іншим висновкам суду та не ґрунтується на застосованих судом нормах права.

Висновок суду про те,що інфляційні втрати не підлягають стягненню з відповідачів лише виходячи з того,що ними був одержаний кредит в іноземній валюті,колегія суддів вважає помилковим.

З ухваленням Апеляційним судом рішення про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості саме у гривнях без визначення доларового еквіваленту, у них виник обов'язок виконати судове рішення та сплатити 1 159 124, 24 грн. і судові витрати по справі.

Однак, до тепер відповідачі рішення суду не виконали, жодної суми на виконання рішення суду не сплатили,а відтак за правилами ст.625 ЦК України повинні відшкодувати позивачеві інфляційні втрати у розмірі 1 008 438 .09 грн. за період з лютого 2014 року по липень 2016 року включно ( Індекс інфляції за наростаючим підсумком з лютого 2014 року по липень 2016 року складає 1.87. х 1 159 124.24 грн. (стягнуто за рішенням суду)=1 008 438.09 грн.) та відшкодувати витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України у розмірі 33 010.70 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року в частині відмови у стягненні інфляційних втрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог. Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» інфляційні втрати за період невиконання грошового зобов'язання за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року з лютого 2014 року по липень 2016 року в сумі 1 008 438 .09 грн. (Один мільйон вісім тисяч чотириста тридцять вісім грн.. 09 коп.)та судовий збір у розмірі 33 010.70 грн.( Тридцять три тисячі десять грн.. 70 коп.)

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 754/10234/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3493 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.