РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дарницький районний у місті Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року позивач звернувсядо суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 23.01.2009 між ним та відповідачем був укладений шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві, який укладався без мети створення сім'ї та є фіктивним.

Позивач проживав зі своєю матір'ю, яка є інвалідом першої групи та страждає стійким психічним захворюванням.

Влітку 2007 року брат позивача, порекомендував йому відповідача, яка допоможе юридично оформити всі необхідні папери, що стосуватимуться їх матері.

07.09.2007 на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва відповідач була призначена опікуном матері позивача, і як опікун влаштувала її до психіатричного закладу.

Вказував, що в подальшому відповідач запропонувала зареєструвати шлюб із позивачем для запобігання в майбутньому проблем з житлом.

23.01.2009 був укладений шлюб між сторонами.

В грудні 2015 року позивачустало відомо, що відповідач відчужила 2/3 частини квартири, у зв'язку з цим він звертався до органу опіки та піклування, а потім до правоохоронних органів з заявою про злочин, яка була внесена в ЄРДР. Викладені факти свідчать про те, що шлюб, укладений між ним та відповідачем, укладався без мети створення сім'ї, тобто є фіктивним, він (позивач) уклав шлюб під психологічним впливом відповідачаз метою збереження квартири, а відповідач уклала шлюб з ним з метою заволодіння майном, а саме квартирою, яка належить позивачу та його матері.

Справа № 755/4620/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2727/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Враховуючи наведене ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним, у зв'язку з фіктивністю, шлюб укладений між ним та ОСОБА_2

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним у зв'язку з фіктивністю зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб, укладений у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 23.01.2009, актовий запис № 35.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначала, що доглядала хвору ОСОБА_5 цілодобово, в результаті чого почала проживати у квартирі позивача та вела господарство. Позивач у свою чергу надавав кошти на утримання матері, а відтак згодом позивач та відповідач почали фактично вести спільне господарство. В подальшому позивач запропонував відповідачу укласти шлюб.

Вважала, що твердження позивача про відсутність шлюбних відносин є необґрунтованими та не відповідають дійсності, а позов не містить доказів того, що відповідач не мала наміру набуття прав та обов'язків подружжя.

Вказувала, що суд вибірково оцінив докази, не звернув увагу на доводи відповідача, не перевірив намірів та логіки поведінки сторін під час укладення шлюбу.

Враховуючи наведене, просила рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Позивач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 23.01.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві (а.с. 6).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07.09.2007 ОСОБА_2 була призначена опікуном матері позивача і в подальшому як опікун влаштувала її до психіатричного закладу.

В грудні 2015 року позивачустало відомо, що відповідач відчужила 2/3 частини квартири, у зв'язку з цим він звертався до органу опіки та піклування, а потім до правоохоронних органів з заявою про злочин, яка була внесена в ЄРДР.

Позивач наголошував, що викладені факти свідчать про укладення фіктивного шлюбу між ним та відповідачем під психологічним впливом ОСОБА_2, з метою заволодіння майном, а саме квартирою, що належала позивачу та його матері.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини свідчать про відсутність між сторонами шлюбних відносин та наявність підстав для визнання вказаного шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.2 ст. 28 СК України, заява про реєстрацію шлюбу подається чоловіком та жінкою особисто. Так само лише при особистій присутності чоловіка і жінки відбувається реєстрація шлюбу (ст. 34 СК України).

За змістом ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він буде зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК). Вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначав, що предметом спору є визнання шлюбу, укладеного між сторонами недійсним, у зв'язку з його фіктивністю, проте в основу рішення були покладені обставини, що не стосуються предмету спору.

Так, факт перебування відповідача у шлюбі з іншою особою до реєстрації шлюбу із ОСОБА_1, призначення ОСОБА_2 опікуном хворої ОСОБА_5, яка є матір'ю позивача, реєстрація місця проживання відповідача в квартирі позивача та приватизація квартири, яка належала на праві власності в рівних долях ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а також інші дії подружжя вчиненні щодо володіння та користування майном не можуть свідчити про фіктивне укладення шлюбу.

Крім того, шлюб між сторонами був укладений у 2009 році. Позивач звернувся до суду з даним позовом у 2016 році, після того, як дізнався про відчуження відповідачем 2/3 частини квартири. Водночас, за період існування шлюбу ОСОБА_1 не звертався до суду із позовом про визнання шлюбу недійсним або не мав наміру його розірвати.

Також матеріали справи не містять будь-яких відомостей про непогодження позивача з діями ОСОБА_7, які вона б вчиняла проти інтересів сім'ї.

Слід зазначити, що фіктивність шлюбу характеризується відсутністю наміру сторін створити сім'ю, тобто як і будь-який правочин може бути визнаний фіктивним, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

При цьому позивачем повинно бути доведено, що під час укладення шлюбу у сторін був відсутній намір створити сім'ю.

Також, при розгляді даного спору необхідно встановити наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси позивача.

Разом з тим, в ході судового розгляду, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач не проживала разом з позивачем та не вела спільного господарства не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним, оскільки згідно ч. 1 ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження позивача про те, що він уклав шлюб під психологічним впливом відповідача є голослівними та не підтверджені жодним доказом, натомість, виходячи з доводів позову та всебічного дослідження обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про особисте добровільне волевиявлення позивача на укладення шлюбу з метою створення сім'ї.

Посилання позивача на те, що відповідач примушувала його до укладення шлюбу, маючи намір заволодіти належною йому квартирою, не приймаються судом до уваги з огляду на те, що на момент укладення шлюбу у сторін були рівні права щодо даного житла.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 60, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дарницький районний у місті Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаціної скарги.

Головуючий:

Судді: