Справа № 450/143/16 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/1372/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника (апелянта) ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа Чишківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про усунення перешкод в проведенні приватизації земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкод у проведенні приватизації земельної ділянки шляхом допуску до земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 для проведення її обмірів (топографічної зйомки) - відмовлено.

Рішення оскаржив представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з даним рішення суду першої інстанції, вважає його не законним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що відповідачка ОСОБА_4 чинить позивачці ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні приватизації земельної ділянки та виготовленні технічної документацій, оскільки не допускає відповідні служби та представників сільської ради для проведення її обмірів. У зв'язку з недопущенням відповідачкою представників на земельну ділянку для проведення топозйомки, за заявою позивачки ОСОБА_2, Чишківською сільською радою було направлено листа в органи міліції для забезпечення присутності інспектора або уповноваженої особи, проте роботи так і не були виконані із-за перешкод відповідачів. Також, факт чинення перешкод у проведенні Позивачкою ОСОБА_2 робіт по розробці детального плану для проведення приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд підтверджується протоколом узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів від 20.11.2015 року і визнанням самою відповідачкою ОСОБА_6, яка є представником ОСОБА_4 факту не допуску до проведення обмірів земельної ділянки. Відтак, представник апелянта просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення її прав відповідачами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом про усунення перешкод в проведенні приватизації земельної ділянки, обґрунтовуючи тим, що її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належав житловий будинок АДРЕСА_1 05 жовтня 1992р. її матір ОСОБА_7 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті житловий будинок заповіла ОСОБА_2.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 чинять їй перешкоди у приватизації земельної ділянки, в підтвердження чого позивачем ОСОБА_2 долучено копію протоколу засідання узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.11.2015р..

Частиною 1 та 2 ст. 116 Земельного кодексу (далі - ЗК) України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею ст.118 ЗК України передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, відповідно до якого громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, яка передбачає, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пп.34 п.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин.

Доказів того, що позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та тим самим розпочато процедуру приватизації - матеріали справи не містять.

Згідно ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналогічне положення міститься також і у роз'ясненнях даних у п.7 Постанови ПВСУ від 16.04.2004р.№7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Крім того, у цьому ж пункті вищезгаданої постанови зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Як встановлено судом, у позивача на час розгляду справи відсутні документи, які б посвідчували право власності на будинок чи на право користування спірною земельною ділянкою.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що права позивача ОСОБА_2 на даний час не порушено.

Суд першої інстанції повно встановивши фактичні обставини справи, дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета