АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року,

встановила:

У червні 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 17 245 грн. 65 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 245 грн. 65 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги апеляційної підтримала.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2011 року між ОСОБА_2 та банком укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно п. 2.1.1.2. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

14 травня 2011 року ОСОБА_2 підписала Анкету-заявупро приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Таким чином ОСОБА_2 підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його ви користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову.

На підтвердження позовних вимог банком надано витяг з програмного комплексу банку з відомостями про отримання ОСОБА_2 кредитної картки, довідку про умови кредитування, підписану ОСОБА_2 та відомості про зняття відповідачем коштів з картки та її поповнення (а.с. 125-134).

З наданих банком документів вбачається, що відповідач отримала кредитну картку, користувалась кредитним лімітом та погашала заборгованість.

З наданогобанком розрахунку заборгованості вбачаються терміни погашення тіла кредиту і за який період, нарахування процентів та сплата процентів за користування кредитом.

Зазначений розрахунок є повним, чітким та зрозумілим.

Відповідач належним чином не виконала умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04 травня 2016 року складає 17 245 грн. 65 коп., з яких:

- 8 303 грн. 00 коп. - тіло кредиту;

- 2 565 грн. 30 коп. - відсотки за користування кредитом;

- 4 686 грн. 27 коп. - пеня;

- 850 грн. 00 коп. - нараховані штрафи;

А також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина);

- 797 грн. 41 коп. - штраф (процентна складова).

При вирішення спору, суд першої інстанції правильно вважав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотків та пені, в загальному розмірі 15 554 грн. 57 коп.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення штрафів в розмірі 850 грн. 00 коп., в розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 797 грн. 41 коп. (процентна складова) з таких підстав.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням.

Разом з тим, умовами договору передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України.

Отже в цій частині вимоги банку задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримувала кредитну картку та не користувалась нею, колегія суддів не приймає, оскільки наданими банком доказами такі твердження спростовуються.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 02 листопада 2016 року в частині стягнення штрафів постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак за доводами апеляційної скарги підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 303, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року в частині стягнення штрафів скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук