01.06.2017 227/1069/17
01 червня 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Притуляка С.А.,
при секретарі - Коверченковій М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
В квітні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є членом сімї головного квартиронаймача квартири АДРЕСА_1 (Куйбишева) смт. Новодонецьке Добропільського району Донецької області, яка перебуває у комунальній власності органу місцевого самоврядування, що підтверджується рішенням виконкому Новодонецької селищної ради народних депутатів від 25.12.1996 року . Згідно зазначеного рішення виконкому здійснено переоформлення договору найму на відповідну житлову площу на імя матері позивача ОСОБА_3 з її чоловіка ОСОБА_4 у звязку зі смертю останнього. На даний час у вищезазначеній квартирі зареєстровано: ОСОБА_1 (донька померлої) та ОСОБА_2 (сина померлої). Відповідач не проживає у вищезазначеному житловому приміщенні з 2010 року, його місцезнаходження на теперішній час не відомо, участі в утриманні житла та в сплаті комунальних послуг не приймає, у звязку з тим, що у квартирі зареєстровано відповідача, позивач змушена сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, та не має змоги для отримання пільгових соціальних виплат, що негативно впливає на її матеріальне становище.
Позивач у судове засідання не зявився, звернулася до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Рішенням виконкому Новодонецької селищної ради народних депутатів від 25.12.1996 року здійснено переоформлення договору найму житлового приміщення за адресою: смт. Новодонецьке, вул. Куйбишева, буд. 3 кв.,. буд. 18 на імя ОСОБА_3 з її чоловіка ОСОБА_4, померлого 30.12.1995 року. та внесено зміни до особового рахунку зазначив склад сімї: ОСОБА_3 основний квартиронаймач, ОСОБА_1 донька, ОСОБА_5 онука, ОСОБА_2 -син.

Згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 530297 виданого виконкомом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області ОСОБА_3, 26.02.2011року у віці 82 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 23

Відповідно до довідки виконавчого комітету Новодонецької селищної ради м. Добропілля за адресою смт. Новодонецьке, вул. Куйбишева, буд. 3 кв., буд. 18 зареєстровано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із долученого до матеріалів справи акту обстеження комісії від 08 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 з 2010 року не мешкає за адресою: смт. Новодонецьке, вул. Куйбишева, буд. 3 кв.,буд. 18.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Постановою Верховного Суду України від 11 липня 2012 р. у справі 6-60цс12 додатково звернуто увагу на те, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням ( ст. 65 ЖК УРСР ). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визначається наступний порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в пп. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, враховуючи недоведеність поважності причин відсутності за місцем реєстрації відповідача понад шість років, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими і законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 8, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213, 215, 223-227 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 322, 815 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 71, 72 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст. 3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, смт. Новодонецьке, вул. Мальовнича Куйбишева, буд. 3 кв., буд. 18.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Притуляк

01.06.2017