Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Шимків С.С., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю прокурора Рункевич І.В., адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури - ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Володимирецької районної ради про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_3, НОМЕР_1, виданий 28.12.1995 року Володимирецьким РВ УМВСУ у Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на будівлю складу, розташовану в смт. Володимирець, вул. С.Петлюри, 3-а/1.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури - ОСОБА_2 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що даний спір вже був предметом судового розгляду. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.05.2016 року у справі №556/2729/14-ц, залишено в силі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 05.02.2016 року, яким скасовано рішення Володимирецького районного суду від 25.12.2014 року та прийнято нове про відмову ОСОБА_3 в позові про визнання аукціону купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на складське приміщення загальною площею 608,9 м2 по вул. С.Петлюри, 3а/1 у смт. Володимирець.

Звертав увагу на те, що судами встановлено, що договір купівлі-продажу не укладався, а спір між сторонами відсутній, а отже перехід права власності на вказане приміщення до позивача не відбувся. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2994цс15

Доводив, що складське приміщення загальною площею 608,9 м2 по вул. С.Петлюри, 3а/1 у смт. Володимирець вибуло із власності територіальної громади Володимирецького району в особі Володимирецької районної ради за відсутності відповідного волевиявлення (правочину) чим порушено законні інтереси останньої.

З цих підстав просив рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити. Здійснити поворот виконання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року шляхом скасування реєстрації права власності на складське приміщення загальною площею 608,9 м2 по вул. С.Петлюри, 3а/1 у смт. Володимирець, Рівненська область.

Прокурор Рункевич І.В. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін. Зазначав, що право власності на частину спірного складського приміщення його довірителем набуто правомірно в результаті аукціону, кошти з якого надійшли в районний бюджет. Права територіальної громади в особі Володимирецької районної ради ніяким чином не порушено та захистом своїх прав вони не звертались. Невиправдане втручання прокурора в дану справу та які права він намагається захистити. Крім того, поворот виконання рішення не є можливим, оскільки право власності переєстровано його клієнтом з підстав перебудови та збільшення площі приміщення за адресою: смт. Володимирець вул.. С. Петлюри 3а/1, а земельна ділянка під вказаним приміщенням також належить його довірителю на праві власності.

Володимирецька районна рада надіслала до суду заперечення в яких зазначає, що рішення про відчуження спірного приміщення радою було прийняте в зв'язку з його аварійністю. Переможцем аукціону з продажу приміщення було визнано ОСОБА_3, яким кошти за придбаний обєкт було сплачено в повному обсязі та вони надійшли в районний бюджет, а тому право власності на це майно вважає набуте ним правомірно. Поворот виконання рішення на даний час не є можливим, оскільки спірне приміщення відсутнє. Просить справу розглянути без участі їх представника.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи предмет аукціону будівля складу належала на праві власності територіальній громаді Володимирецького району і рішенням відповідача №312 від 11.10.2013 року вказаний обєкт передано для реалізації з аукціону, що підтверджується копіями рішення та технічного паспорту.

ОСОБА_3 30 грудня 2013 року придбав нерухоме майно на цільовому аукціоні, що підтверджується протоколом торгів №01-СП, актом приймання-передачі, рішенням Володимирецької районної ради №312 від 11.10.2013 року, квитанціями про сплату коштів та іншими письмовими доказами. Оскільки оригінали правовстановлюючих документів були втрачені, то ОСОБА_3 державним нотаріусом відмовлено у реєстрації договору та права власності, що підтверджується постановою №986/01-16 від 11.08.2016 року.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, враховуючи, що оформити та зареєструвати право власності на нерухоме майно за позивачем неможливо через втрату правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з Рішення колегії суддів апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2016 року в справі №556/2729/14-ц, в спорі між тими сторонами та з того самого предмету, встановлено, що протокол №01-СП проведення аукціону від 30 грудня 2013 року не був затверджений суб'єктом господарювання і погоджений з державним органом приватизації за місцезнаходженням суб'єкта господарювання.

Відповідно до п. 33 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 803 від 06.06.2007 року з послідуючими змінами, затверджений і погоджений протокол аукціону є підставою для укладення протягом 30 календарних днів з дати його затвердження договору купівлі-продажу між переможцем аукціону та суб'єктом господарювання.

Договір купівлі-продажу є підставою для внесення коштів до банківської установи як оплати за придбане майно.

Згідно п.34 Порядку аукціон вважається таким, що не відбувся, у разі: коли договір купівлі-продажу не було укладено протягом 30 календарних днів з дати затвердження протоколу аукціону.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу між сторонами у визначений строк не укладався, хоч кошти і були перераховані ОСОБА_3 за придбання обєкту нерухомості.

Оскільки договір купівлі між сторонами не укладався, то підстав для задоволення позову ОСОБА_3 в даній справі не було. Необхідні документи для визнання за ним права власності на спірне майно не могли бути втрачені, оскільки вони самим позивачем і не були належним чином оформлені після перемоги в аукціоні з придбання спірного складського приміщення.

Що стосується повороту виконання рішення в даній справі, то слід зазначити, що підстав для цього не вбачається. Держаний реєстратор не був стороною в справі та реєстрація спірного приміщення не була предметом спору в даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст.380 ЦПК України, у разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації.

Спірне приміщення складу в тому вигляді в якому відчужувалось відсутнє. Створено нове приміщення шляхом його перебудови із збільшенням загальної його площі та розташоване воно на земельній ділянці власником якої є ОСОБА_3.

Крім того, немає підстав і для відшкодування грошових коштів для Володимирецької районної ради, оскільки вони в день проведення аукціону були ОСОБА_3 сплачені до місцевого бюджету.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, сплачений прокуратурою судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. ст. 313,314,316,317,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Прокуратури Рівненської області 606,32 грн. сплаченого в прибуток держави судового збору.

В решті апеляційну скаргу відхилити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.С.Шимків

ОСОБА_4