Справа № 487/6258/16-ц
Провадження № 2/487/513/17
28.02.2017 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого-судді Карташевої Т.А.,
при секретарі Єлишевій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Заводського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого забезпечення,-
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача виплачену допомогу по безробіттю в сумі 1702,20 грн. та судові витрати, в обґрунтування позову зазначивши наступне. З 24.02.2015р. по 03.12.2015 року відповідач перебувала на обліку як безробітна особа та отримувала допомогу по безробіттю відповідно до законодавства України. Проведеним розслідуванням та складеним за його результатами актом від 03.12.2015 року встановлено, що відповідач в період перебування на обліку та отримання матеріального забезпечення від Заводського РЦЗ працювала в Приватному сільськогосподарському підприємстві «Агрофірма «Роднічок» з 05.08.2015 р. по 07.08.2015 р., а саме виконувала роботи за договором цивільно-правового характеру від 05.08.2015 р., при цьому не повідомивши про свою зайнятість, тобто про обставину, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю. Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобовязана повернути виплачену допомогу по безробіттю за період з 30.08.2015 року по 02.12.2015 р. у сумі 1702,20 грн.
Представник позивача у судове засідання не зявився, до його початку подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідно до якої підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду предявленого до неї позову була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило.
З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об*єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 24.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного центру зайнятості з завою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій вказала, що ознайомлена із правами та обов*язками, передбаченими даними законами, та 02.03.2015 року відповідачці надано статус безробітного з 24.02.2015 р., а з 30.08.2015 року розпочались виплати допомоги по безробіттю (а.с.4-6).
05.08.2015 року відповідач уклала договір підряду на виконання сільськогосподарських робіт з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма» Роднічок», предметом якого є ручна прополка посівів томатів. Строк дії договору з 05.08.2015 року по 07.08.2015 р. (п. 3.6 Договору) (а.с. 7).
Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 07.08.2015 року відповідачем було виконано умови договору підряду, загальна вартість виконаних робіт склала 297,60 грн. (а.с.8).
Проте відповідні документи відповідач до центру зайнятості не надала, приховавши інформацію про виконувану роботу.
Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 03.12.2015 року встановлено, що на підставі документів від Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" отримано підтвердження про те, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості дійсно знаходилась у трудових відносинах з даним підприємством з 05.08.2015 року по 07.08.2015 року, а саме виконувала роботи за договором цивільно-правового характеру від 05.08.2015 р. Керуючись документами, які були надані даною організацією щодо отриманого доходу ОСОБА_1, було виявлено переплату допомоги по безробіттю з вини особи за період з 30.08.2015 р. по 02.12.2015 р. (а.с.9).
Відповідно до розрахункової довідки щодо виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за 30.08.2015 р. 02.12.2015 р. від 03.12.2015 року останній виплачено кошти по безробіттю в сумі 1702,20 грн. (а.с.10).
04.12.2015 року за вих.№06-2111/14 Заводським районним центром зайнятості направлено ОСОБА_1 претензію щодо повернення матеріального забезпечення на випадок безробіття, яку вона особисто отримала 14.12.2015 року (а.с.11-13).
Однак, на теперішній час претензія Заводського районного центру занятості ОСОБА_1 не виконана, кошти отриманні як допомога по безробіттю нею не повернуті.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.
Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.
Частиною 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу
зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.
Обставин, які перешкоджали відповідачу повідомити Заводський районний центр зайнятості про працевлаштування та укладення договору підряду в судовому засіданні не встановлено.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала зобов'язань щодо повідомлення про працевлаштування як обставину, яка впливає на умови виплати їй забезпечення, тому з неї на користь позивача слід стягнути виплачену допомогу по безробіттю в сумі 1702,20 грн.
Відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224, 228 ЦПК України, Законами України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд,-
Позовні вимоги Заводського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого забезпечення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Заводського районного центру зайнятості виплачену допомогу по безробіттю в сумі 1702,20 (одна тисяча сімсот дві) грн. (двадцять) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Заводського районного центру зайнятості витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Т.А. Карташева