Справа № 588/1468/16-ц
провадження № 2/588/75/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Маслова В.В., за участі секретаря Ноздріної В.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 1973 року вона проживала разом із ОСОБА_4 В, однак, офіційно вони уклали шлюб лише 02.12.1989. За час спільного проживання вони разом накопичили кошти та на підставі договору купівлі-продажу від 31 серпня 1989 рокупридбали житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Глінки, 10, м. Тростянець, Сумська область, право власності на який оформили на ОСОБА_4. Після укладення шлюбу вона з чоловіком в цьому будинку зробили капітальний ремонт, обклали його цеглою, побудували дві прибудови, крильце, убиральню, душ, гараж. 04.12.2012 її чоловік - ОСОБА_4 помер. Коли вона звернулася до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину, то дізналася, що син її покійного чоловіка ОСОБА_3, претендує на 1/2 частину спадщини, тобто будинку з господарськими спорудами. У звязку з цим, позивачка просила суд: 1) визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Глінки, 10, м. Тростянець, Сумська область; 2) визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину вказаного будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами.

В ході судового розгляду справи позивачка та її представник підтримали заявлені позові вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

У ході судового розгляду судом було встановлено, що позивачка у період з 02.12.1989 перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 до дня його смерті - 04.12.2012, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП №479517 від 02.12.1987 та копією свідоцтва про смерть серії 1-БП №134262 від 05.12.2012. (а.с.7,8)

Ще до шлюбу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 31 серпня 1989 рокупридбав житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Глінки, 10, м. Тростянець, Сумська область, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.9)

Як вбачається з копії технічного паспорту на вказаний житловий будинок від 01.10.2013 (а.с.10) та документів інвентарних справ на будинок, за час перебування позивачки у шлюбі із ОСОБА_4 було зроблено капітальний ремонт будинку, побудувано дві прибудови, крильце, убиральню, душ, гараж, внаслідок чого домоволодіння суттєво збільшилось у своїй цінності.(а.с.36-40)

Вказані обставини також доводяться показаннями допитаного як свідка ОСОБА_5, який підтвердив, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали будинок, що розташований за адресою: вул. Глінки, 10, м. Тростянець, Сумська область та запросили його допомогти у перебудові будинку. На це він погодився та допоміг їм зробити капітальний ремонт будинку, під час якого було зроблено фундамент будинку, обкладено будинок цеглою, замінено дах, зроблено прибудову. Кошти за виконані роботи йому надавала ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 25 КпШС УРСР (діяв на час виникнення спірних правовідносин), якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, суд може визнати майно дружини (чоловіка) об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо воно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя або їх обох.

Для застосування передбачених зазначеною статтею правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення.

З аналізу наведеного вбачається, що будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст. 25 КпШС України спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох.

Відповідно до розяснень викладених у п. 5 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст.25 КпШС спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на вказані положення закону та враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач хоча і набув у особисту приватну власність жилий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Глінки, 10, м. Тростянець, Сумська область, на підставі договору купівлі продажу від від 31 серпня 1989 року, все ж з врахуванням того, що вказане майно за час шлюбу, укладеного між подружжям, істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя, його слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визначаючи розмір часток сторін при поділі будинку, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 70 СК України, відповідно до яких у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин за позивачкою слід визнати право власності на ? частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівелями та спорудами, у спільній сумісній власності подружжя, які розташовані за адресою: вул. Глінки, 10, м. Тростянець, Сумська область.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 81, 88, 213, 214, 215, 217 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівелями та спорудами, у спільній сумісній власності подружжя, які розташовані за адресою: вул. Глінки, 10, м. Тростянець, Сумська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні під час його проголошення протягом 10 діб з дня отримання його копії.

Суддя В. В. Маслов