Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 5 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 серпня

2016 року,

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 28 вересня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначала, що між сторонами виник спір з приводу матеріального забезпечення дітей. Позивачка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дітьми і потребує матеріальної допомоги, оскільки соціальна допомога, яку вона отримує є незначною. Крім того, син ОСОБА_7 важко хворіє і потребує додаткових витрат на лікування.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох малолітніх дітей у сумі 5 000 грн щомісячно.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області

від 5 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 користь ОСОБА_4на утримання трьох дітей аліменти у розмірі 369 грн щомісячно на утримання кожної дитини з індексацією розміру аліментів, починаючи з 18 березня 2016 року і до досягнення сином ОСОБА_8 повноліття сина. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно застосував положення ст. 181, ч. ч. 1, 2 ст. 182, ч. 1 ст. 184 СК України, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи, врахував, що відповідач не працює і не є підприємцем, не має постійного доходу, прийшов до вірного висновку, що аліменти мають бути визначені у твердій грошовій сумі, при цьому розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину у віці до 6 років.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги та погоджуючись з рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно виходив із того, що згода на матеріальне забезпечення не свідчить про матеріальний стан особи, яка повинна сплачувати аліменти.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до потреби у стягненні коштів на лікування сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та не можуть бути підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень, оскільки позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом в порядку ч. 1 ст. 185 СК України про стягнення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 5 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.С.Ткачук