Справа № 308/562/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, актовий запис №62. За час шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Подружнє життя між сторонами не склалось, на даний момент шлюб між ними є лише формальним, вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство понад шість місяців. Шлюбні відносини між ними припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні стосунки та обовязки. Причиною для подання позовної заяви про розірвання шлюбу позивач зазначає відсутність почуттів прихильності та любові один до одного, дружби, взаємоповаги та взаєморозуміння, що є передумовою для подружніх відносин. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, а примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим.

Враховуючи зазначене, позивач просить шлюб, укладений 24.02.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва серії І-ФМ №039046 від 24.02.2000 року про одруження, 24 лютого 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №62. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишено ОСОБА_1.

За час шлюбу у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ №0066667 від 21.07.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області.

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, близько шість місяців проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову відповідачем, згідно поданої заяви на адресу суду, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст..88 ЦКП України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 174, 208, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 24 лютого 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №62, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4