АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/9657/17 Головуючий у 1-й інстанції - Осаулов А.А.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/6472/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», третя особа: ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису протиправним, таким, що не підлягає виконанню та скасування права власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», третя особа: ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису протиправним, таким, що не підлягає виконанню та скасування права власності - повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Постановляючи ухвалу від 22 березня 2017 року про повернення позовної заяви позивачу для подачі до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник стосовно житлового будинку, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський район, с. Крушинка, вул. Річна, 40, що територіально не належить до Шевченківського району м. Києва та відповідно до ст.114 ЦПК України має розглядатися за місцезнаходженням цього нерухомого майна, а саме: Васильківським міськрайонним судом Київської обл.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 березня 2016 року, індексний номер 28962637, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 255,1 кв.м. та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; а також зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву АллуМихайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 255,1 кв.м. та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що здійснена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвой АллоюМихайлівною.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» судам роз'яснено, що виключну підсудність згідно з п. 42 Постанови ВССУ №3 встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК). Згідно з положеннями ст. 181 ЦКдо нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, якщо, наприклад, пред'явлені позовні вимоги стосуються нотаріально посвідченого договору про відчуження нерухомості, то позов подається з дотриманням правил про виключну підсудність, тобто до суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Стосовно інших справ щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні жодних спеціальних норм ані в ЦПК, ані в Законі N 3425-XII не закріплено.

У зв'язку з цим застосовуються правила ч. 1 ст. 109 ЦПКщодо підсудності справ за місцезнаходженням відповідача, згідно з якою позови до фізичної особи пред'являються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Тобто, застосовуються правила загальної територіальної підсудності, оскільки ч. 12 ст. 110 ЦПКвизначає альтернативну підсудність (за вибором позивача).

У ст. 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"наведені визначення понять "місце перебування" та "місце проживання".

Проте подання такої позовної заяви до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача - нотаріуса неможливе, оскільки нотаріус діє не як фізична особа, а як орган юрисдикційної діяльності від імені держави. Отже, суди мають враховувати таке: у випадках оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, коли відповідачем у справі є приватний або державний нотаріус, позов повинен подаватися за місцем здійснення ним зареєстрованої нотаріальної діяльності, а не за місцем його зареєстрованого проживання чи перебування як фізичної особи.

Враховуючи вищевикладене та ті обставини, що спір стосується порушення вчинення нотаріальних дій нотаріусом, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвалапостановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: