Справа № 594/13/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представників органів опіки та піклування ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Борщівська міська рада Борщівська районна державна адміністрація Тернопільської області, як органи опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивач значив, що 22 червня 2012 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_1 Від даного шлюбу 30 грудня 2012 року у них народилася донька ОСОБА_5. В кінці 2015 року ОСОБА_2 пішла від нього і проживала деякий час з іншим чоловіком. 19 вересня 2016 року шлюб між ними було розірвано. З того часу відповідачка не відпускає до нього доньку, переїхавши з м. Борщів, приховує від нього своє місце проживання. Він неодноразово звертався до органів опіки та піклування, щоб знайти відповідачку та мати змогу брати участь у вихованні дитини, оскільки про доньку йому нічого невідомо. Вказує, що ОСОБА_2 веде кочівний спосіб життя, часто міняючи житло. В липні 2016 року вона поїхала нібито на роботу до Польщі, залишивши дитину з ним на два місяці. За цей період вона навідувала дитину 5 чи 6 разів, а вихованням займався він, влаштував доньку у дитсадок, працював над її мовою, оскільки дитина погано говорила. За цей час донька почала досить добре розмовляти, стала прихильною до нього. Він запропонував відповідачці передати йому доньку на виховання та утримання, вказуючи що він має постійне місце проживання, спиртних напоїв не вживає, однак вона відмовилася і забрала дитину. Оскільки вони з відповідачкою не можуть вирішити питання місця проживання дитини мирно, просить позовні вимоги задовольнити, визначити місце проживання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Борщів вул. Д.Галицького, 2 Тернопільської області разом з ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх з підстав викладених у позовній заяві, пояснив, що він не давав згоди на перевезення дитини відповідачкою в інше місце проживання. У договорі оренди житла, поданого позивачкою власником вказана ОСОБА_5, однак право власності останньої нічим не доведено. З наданого договору оренди не видно яку саме житлову квартиру займає відповідачка. Також відповідачкою не надано підтвердження того, що дитина відвідує дитсадок. Докази, надані відповідачкою є неналежними та не можуть бути взяті до уваги як підстави залишення дитини з відповідачкою. Відповідачка також не надала жодних доказів про її працевлаштування. 27.12.2016 року він приїхав у м. Фастів, зустрівся з відповідачкою та дитиною, пішли разом в кафе, там він повідомив, що хоче забрати дитину з собою, однак відповідачка викликала поліцію і від нього дитину забрали. Його колишня дружина часто змінює місце проживання (4 рази протягом останнього року) і дитина не відвідувала садок. Між ними з відповідачкою дійсно був конфлікт, оскільки відповідачка, забравши дитину, не брала трубку, не повідомляла своє місце проживання. 24 січня 2017 року він приїжджав у м.Фастів, де приходив до дитсадку, хотів відвідати дитину, однак вихователька не дала йому можливості поспілкуватися з донькою. Він вважає, що відповідачка не займається вихованням доньки, дитина на даний час погано розмовляє. Негативна поведінка відповідачки проявляється в тому, що вона не відпускає дитину до нього додому. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дитина відвідує дитсадок у м. Фастів. Вона не заперечує, щоб дитина перебувала певний період з батьком на літніх, зимових канікулах. Після того, як вони з відповідачем припинили спільне подружнє життя дитина почергово проживала то з нею, то з позивачем. З липня по вересень 2016 року вона працювала в м.Київ, тому дочка проживала з позивачем, а вона при кожній можливості приїжджала до неї. Потім, щоб більше часу проводити з дитиною, вона звільнилася з роботи і в жовтні 2016 року забрала дитину в м.Київ, де дійсно змінювала місце проживання, щоб знайти кращі умови. 18.10.2016 року вона повідомила орган опіки і піклування Оболонського району м. Києва, що змінює місце проживання. При працівнику органу опіки й піклування вона подзвонила до позивача й повідомила його про це. Зустрівшись того дня з позивачем вони зайшли в кафе, щоб нагодувати дитину. Коли вона хотіла мирно вирішити їхній конфлікт, позивач не хотів навіть обговорювати можливість проживання дитини з нею, не погоджувався на компроміс, проти її волі забрав дитину, про що вона повідомила в поліцію. Вона не заперечує, щоб дитина бачилась з батьком, однак він не хоче просто навідувати дитину. З 19.10 2016 року до 05.11.2016 року за її згодою дитина проживала в позивача. Потім вона її забрала і 07.11.2016 року поїхала в м. Фастів де її цивільний чоловік зняв квартиру, в якій вони проживають і зараз. Дитині створені всі необхідні умови для повноцінного проживання та розвитку. Позивач 22-24 січня 2017 року був у даному житлі і бачив кухню і всі умови. Вона не заперечує проти зустрічей батька з дитиною, однак, позивач приїжджає без попередження, як це було у січні цього року. Тоді він прийшов у садочок і хотів забрати дитину, однак доньки йому не віддали, а про такий інцидент їй повідомила завідуюча. Позивач був присутній на комісії органу опіки та піклування в м. Фастів, де йому було розяснено, що дитину не можна розлучати з матірю. Дочка справді розмовляє погано, але розвивається добре, у садочку через день займається англійською мовою, їй подобається писати, малювати. Вона думає, що з часом можливо звернеться до логопеда. Вона закінчила Чортківське педучилище, на даний час працевлаштована, займається торгівлею, заробляє 3-4 тис. грн. на місяць, її цивільний чоловік також працює, заробляє близько 6-7,5 тис. грн. в місяць. Відносини дитини з її теперішнім чоловіком нормальні, він утримує сімю, в сімї склалися дружні відносини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є хресним дитини. Він неодноразово був присутній при тому, як позивач забирав дитину від відповідачки. Дитина була не причесана та неакуратно вдягнена. Відповідачка не сприяє спілкуванню батька з донькою, відмовляється давати слухавку дитині, коли той телефонує. 22.01.2017 року він разом з позивачем, поїхали у м. Фастів, приходили у садок, щоб забрати дитину, однак позивачу відмовились віддати доньку без згоди матері. З часу, коли відповідачка виїхала до Київської області, позивач не має змоги повноцінно спілкуватись з донькою. На його думку, дитина більше прихильна до батька.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що являється матірю позивача. Коли відповідачка приводила дитину, син належно її доглядав, проводив з нею увесь час. Влітку 2016 року відповідачка влаштувалась на роботу і залишила дитину на один місяць в них, за цей час вони оформили дитину в дитсадок.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що проживав в гуртожитку в м. Борщеві по вул. Я.Кондри, де жила також сімя ОСОБА_7. У 2015 році був такий випадок, що відповідачка попросила, щоб він залишився з її донькою, на що він погодився. Через 2-3 год. прийшов позивач і він пішов додому.

Представники органу опіки і піклування Борщівської міської ради та Борщівської районної державної адміністрації ОСОБА_3, ОСОБА_4 вважають, що дитина ОСОБА_9 повинна проживати з матірю ОСОБА_2 в м. Фастів Київської області, а батько дитини має право брати участь у вихованні дитини.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 22 червня 2012 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19.09.2016 року (справа №594/444/16-ц).

Під час шлюбу у них народилося донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №244897 від 07.10.2016 року, видане Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області.

В акті обстеження житлових умов проживання від 06.12.2016 року, виданого на імя ОСОБА_1, зазначено, що позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із своїми батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_7, власником будинку є батько позивача ОСОБА_10

Позивач ОСОБА_11 працює охоронником у ФОП ОСОБА_12 з 17.02.2017 року, наказ №2-к від 16.02.2017 року (довідка, видана ФОП ОСОБА_12 21.02.2017 року за Р № 21/02.17).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Борщівської міської ради 20.12.2016 року за Р №8204, на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, до Борщівської міської ради заяв та скарг не поступало, до адміністративної відповідальності не притягувався.

За даними довідки, виданої Борщівським ясла-садочком №1 «Лісова казка» 28.11.2016 року за Р №45, дитина ОСОБА_9 є вихованкою Борщівського ясла-садочку «Лісова казка» з 27 липня 2016 року. За цей період часу дитиною опікувався батько. Матері жодного разу працівники закладу не бачили.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з донькою Ніколеттою. Житлом за місцем проживання користується на підставі договору найму житлової площі від 30.10.2016 року, укладеного між наймодавцем ОСОБА_5 та наймачами ОСОБА_13, ОСОБА_2, відповідно до якого наймодавець надає наймачам 4-ох кімнатну квартиру, загальною площею 92 кв. м, в найом, за адресою: м. Фастів вул. Соборна, 66/4, Київської області на строк до 30.04.2017 року.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання №19 від 15.03.2017 року, відповідачка разом із малолітньою донькою Ніколеттою тимчасово проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, в житловому будинку, що належить її вітчиму ОСОБА_14 Зі слів матері, після судового розгляду вона з дитиною повернеться в м. Фастів Київської області. Для дитини створені всі необхідні умови для комфортного проживання. За час перебування у м. Борщеві батько ОСОБА_1 пять разів зустрічався з малолітньою донькою у присутності матері.

Відповідно до висновку Фастівської міської ради від 25 січня 2017 року №06-23/334, орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, з матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, що буде відповідати інтересам дитини. В даному висновку також зазначено, що малолітня дитина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, відповідно довідки від 28.12.2016 року № 87 відвідує ДНЗ №6 «Казка» з 24.11.2016 року.

Орган опіки та піклування Борщівської РДА, з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 09 березня 2017 року № 1/5 рекомендує визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8 (зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11), адресу проживання матері: вул. Соборна, 66/4, місто Фастів Київської області, застерегти матір дитини ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних абооспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогі заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Згідно ст.12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що батьки малолітньої дитини ОСОБА_9 не дійшли згоди щодо її місця проживання і на даний час дитина проживає з матірю ОСОБА_2, яка створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, дбайливо ставиться до виконання своїх батьківських обовязків.

Судом не встановлено виключних обставин, за яких малолітня дитина сторін може бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, діючи в інтересах дитини, суд приходить до переконання, що місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9 слід визначити з матірю ОСОБА_2 за адресою: м. Фастів вул. Соборна, 66/4 Київської області.

На підставі Декларації прав дитини, (проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року), ст.ст.19, 157,159, 160, 161 СК України, керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до Апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: