Справа № 219/953/17
Провадження № 2/219/1348/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

17.03.2017

17 березня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Полтавець Н.З., при секретареві Зубенко Т.А., за участі представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, ОСОБА_2 просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1. Також співвласниками в спірній квартирі є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Згідну акту про проживання, виданому 25.01.2017 року, встановлений факт не проживання ОСОБА_3, яка була зареєстрована 25.02.1988 року та не проживає за вказаною адресою з 19.01.1997 року. На момент складання акту місце проживання відповідачки невідомо. Відповідачка ОСОБА_3 вже більше 20 років не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей її в квартирі не має і, взагалі, квартирою не цікавиться. Комунальні послуги нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Він з дружиною змушені сплачувати все самі. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він, ні його дружина відповідачці не чинили. Вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин. Згідно ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Будь-які зави до ЖЕО про те, що вона буде відсутньою за місцем реєстрації та збереження за нею права на користування за цією адресою відсутні.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову не надала, причини неявки не повідомила, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, у заочному порядку.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 28 липня 1993 року (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 60 СК України ОСОБА_3 не є наймачем або членом сім'ї наймача вказаного житлового приміщення, тому посилання позивача на те, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, так як не мешкає в цьому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, є безпідставними, такими, що не обґрунтовані вимогами діючого законодавства.

З 11 вересня 1997 р. в Україні набула чинності Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод. У ст. 1 першого протоколу до цієї Конвенції, зокрема, записано: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, наведені положення Конвенції, по-перше, проголошують абсолютну непорушність права власності фізичних та юридичних осіб, вільне здійснення ними правомочностей власника; по-друге, припускається можливість позбавлення власника права власності на майно, але лише в суспільних інтересах і лише за підставами, передбаченими законом або міжнародними.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3). Отже, усі власники самостійно здійснюють правомочності і не зобов'язані отримувати на це дозвіл інших осіб, у тому числі державних органів. Згідно ж зі ст. 321 ЦК (ч. 1) право власності є непорушним.

Керуючись ст.209,215-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Встановити дату складання повного тексту рішення 22 березня 2017 р.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Н.З.Полтавець