РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Скиба М.М., за участю секретаря Панаслюк Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Торецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне.

17.09.2015 року помер ОСОБА_3 За життя ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок № 68, розташований в м. Донецьку по вул. Рослого на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.1989 року. Факт набуття права власності на вказаний житловий будинок також підтверджується записом інвентар бюро м. Донецька в технічному паспорті на житловий будинок від 16.10.1989 року, до померлий значиться як власник.

У звязку з тим, що після купівлі будинку, її чоловік у 1992 році добудував ганок, він був вимушений звернутись до БТІ за новим технічним паспортом, який було виготовлено станом на 25.12.2006 року та внесено відповідні зміни. Однак за невідомих причин, право власності на будинок за ОСОБА_3 в КП БТІ м. Донецька зареєстровано не було.

У 2014 році її чоловік погано себе відчував, були проблеми зі здоровям, тому він вирішив оформити договір дарування на вказане майно на її імя. Однак, 20.03.2014 року КП БТІ м. Донецька надало довідку № 274199, в якій вказано, що право власності на нерухоме майно за адресою : вул. Рослого, буд. 68 в м. Донецьку за ОСОБА_3 не зареєстровано. У звязку зі смертю, її чоловік вирішити цю ситуацію не встиг.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді майна, що належало йому на момент смерті. На час відкриття спадщини вона постійно проживала з чоловіком, тому фактично прийняла спадщину у вигляді жилого будинку № 68 по вул. Рослого в м. Донецьку. З відповідною заявою вона звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу, але їй було відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, про що свідчить постанова про відому у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2016 року № 67/02-31, у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем.

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з житловою добудовою та надвірними спорудами, розташований за адресою : Донецька область, місто Донецьк, вулиця Рослого, будинок № 68, визначених в технічній документації під літерами : житловий будинок А-1 з житловою добудовою під літерою А1-1 загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., погреб а2, ганок а1, вбиральня Л, літня кухня И, гараж К, навіс З, дув Е, огородження - №4-10, тротуар Т, що залишилось після смерті ОСОБА_3, померлого 17 вересня 2015 року.

Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За частиною 2 наведеної норми право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до узагальнення судової практики, а саме листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування має особа, визначена у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Згідно ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року визнаються дійсними у разі відсутності їх держаної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації прав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21.11.1989 року ОСОБА_3 придбав жилий будинок № 68 по вулиці Рослого, в м. Донецьку. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Сьомої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори. реєстр № 3944 .

Факт набуття права власності на вказаний житловий будинок також підтверджується записом інвентар бюро м. Донецька в технічному паспорті на житловий будинок від 16.10.1989 року, до ОСОБА_3 значиться як власник.

Згідно інформації, яка міститься у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 68 по вул. Рослого в м. Донецьку, у 1992 році ОСОБА_3 був добудований ганок.

17.09.2015 року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2016 року № 67/02-31, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з недобудованою жилою прибудовою та надвірними побудовами № 68, розташований по вулиці Рослого у місті Донецьку відмовлено у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем.

Згідно ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року визнаються дійсними у разі відсутності їх держаної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації прав.

У звязку з тим, що договір купівлі-продажу спірного будинку був зареєстрований нотаріусом 21.11.1989 року, умови та правові наслідки придбання нерухомого майна на час укладення вказаного договору купівлі-продажу спадкодавцем регламентується законодавством, діючим на той момент, а саме Цивільним кодексом УРСР 1963 року.

Так, відповідно до ст. ст. 100,128 ЦК Української РСР 1963 року, в особистій власності громадян міг бути житловий будинок. Право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

З огляду на вказані норми закону на час придбання спадкодавцем будинку, право власності на нерухоме майно виникало у покупця з моменту його передачі.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Враховуючи, що майно - ганок померлим ОСОБА_3 був добудований у 1992 році, тобто до набрання чинності Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, то воно не підлягало введенню в експлуатацію та не було передбачено на той час й інших додаткових процедур для набуття права власності на новостворене майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину у позивача відсутні з причин, зазначених вище, тому вимоги його щодо визнання права власності на спадкове майно за ним при таких обставинах є обґрунтованими.

З викладеного вбачаються всі підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з житловою добудовою та надвірними спорудами, розташований за адресою : Донецька область, місто Донецьк, вулиця Рослого, будинок № 68, визначених в технічній документації під літерами : житловий будинок А-1 з житловою добудовою під літерою А1-1 загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., погреб а2, ганок а1, вбиральня Л, літня кухня И, гараж К, навіс З, дув Е, огородження - №4-10, тротуар Т, що залишилось після смерті ОСОБА_3, померлого 17 вересня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: