УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства індивідуальних забудовників «Стожари» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Обухівська міська рада, Управління Держземагентства в Обухівському районі, про витребування земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства індивідуальних забудовників «Стожари», треті особи: Обухівська міська рада, Управління Держземагентства в Обухівському районі про визнання права власності на земельні ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року товариство індивідуальних забудовників «Стожари» (далі - ТІЗ «Стожари») звернулось до суду з позовом, у якому просило витребувати на свою користь з незаконного володіння ОСОБА_4 дві земельні ділянки загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Обухові Київської області на житловому масиві «Стожари», з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, пред'явивши також позов до ОСОБА_5, оскільки за час розгляду справи відповідач

ОСОБА_4 за договором купівлі - продажу земельної ділянки відчужив її ОСОБА_5

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 квітня

2006 року між Обухівською міською радою та ТІЗ «Стожари» було укладено договір оренди землі № 17, відповідно до умов якого останньому передано у строкове платне користування терміном на 20 років земельну ділянку загальною площею 40,0 га під забудову приватними будинками на території третього мікрорайону м. Обухів, а зазначеній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3. В подальшому позивачем здійснювалась діяльність по розподілу та погодженню безоплатної передачі земельних ділянок для членів громадської організації з площі переданої в оренду земельної ділянки, в межах норм, визначених чинним законодавством України.

Проте рішенням Обухівської міської ради № 504 від 28 жовтня 2010 року було затверджену технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в м. Обухів ЖМ «Стожари», а у березні 2012 року останній видано державний акт на вказану земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4. Вказану земельну ділянку в липні 2013 року ОСОБА_7 згідно нотаріально посвідченого договору подарувала ОСОБА_8, а остання переоформила земельну ділянку на ОСОБА_4, який розділив загальну земельну ділянку на дві рівноцінні земельні ділянки по 0,05 га.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року визнано незаконним та скасовано рішення Обухівської міськради № 504 від 28 жовтня 2010 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку, а також визнано недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на те, що спірне майно відповідачем було набуте безвідплатно у особи, яка не мала права його відчужувати, і власник має право витребувати його від добросовісного набувача, а тому ТІЗ «Стожари» просило задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву, у якій просив визнати за ним право власності на спірні земельні ділянки, посилаючись на те, що розмір земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ТІЗ «Стожари», становить 0,1240 га і земельні ділянки, які належать йому на праві власності, не відносяться до земельних ділянок, що перебувають в оренді ТІЗ «Стожари».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року позов ТІЗ «Стожари» задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ТІЗ «Стожари» земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані м. Обухів ЖМ «Стожари» на території Обухівської міської ради.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про задоволення позову ТІЗ «Стожари» та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 07 серпня 2013 року № 07/08-13/Е, яким встановлено накладення меж земельної ділянки ОСОБА_7 з межами земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ТІЗ «Стожари», і площа накладки дорівнює площі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_7, тобто 0,1000 га (а. с. 121-137, т. 2), а також виходив з того, що рішенням апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року визнано незаконним та скасовано рішення Обухівської міської ради 58 сесії 5 скликання № 504 від 28 жовтня 2010 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку і визнано недійсним державний акт на право власності на цю земельну ділянку, виданий 30 березня 2012 року на ім'я ОСОБА_7, а рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року витребувано з незаконного володіння ОСОБА_8 зазначену спірну земельну ділянку, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТІЗ «Стожари» та витребування спірних земельних ділянок з незаконного володіння ОСОБА_5, яка на час розгляду справи набула право власності на останні відповідно до договорів купівлі-продажу від 30 вересня 2015 року (а. с. 135-221, т. 1).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О. Писана