Справа № 751/851/17 Провадження № 2-др/795/11/17 Категорія - цивільна Головуючий у I інстанції - Філатова Л.Б.
23 травня 2017 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.
із секретарем - Шкарупою Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21.04.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення - відхилено, рішення місцевого суду залишено без змін.
28.04.2017 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_3 судових витрат понесених ОСОБА_1 в сумі 1050,00 грн згідно квитанції №01/17
В заяві посилається, що під час судового розгляду вказаної справи у суді апеляційної інстанції представником позивача було подано до суду квитанцію та розрахунок оплати витрат за правову допомогу в розмірі 1050 грн, однак при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції в порядку ст. 88 ЦПК України вказана квитанція врахована не була.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1 ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у двох формах: рішення і ухвали.
Ураховуючи наведене, оскільки ухвала є одним із видів судового рішення, слід дійти висновку про необхідность ухвалення додаткового рішення щодо вирішення судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_2 на підставі договору № 01/17 про надання правової допомоги від 16.01.2017 представляв інтереси ОСОБА_1 (а.с. 13).
Докази стосовно оплати та підтвердження судових витрат на правову допомогу понесені позивачем ОСОБА_1 містяться в матеріалах справи (а.с. 84).
Згідно роз'яснень ч. ч. 1, 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Згідно із ч. 1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Ст. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз.
У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається, що 16.01.2017 між адвокатом ОСОБА_2 та позивачем по справі ОСОБА_1 було укладено договір № 01/17 про надання правової допомоги (а.с. 13).
З квитанції № 01/17 від 21.04.2017 вбачається, що ОСОБА_1 згідно вказаного вище договору сплатила 1050 грн (а.с. 84).
В матеріалах справи наявний розрахунок оплати витрат за правову допомогу (а.с. 85), згідно якого Клієнту було надано консультації з приводу розгляду цивільної справи в апеляційному суді - 200 грн; здійснення представництва прав та інтересів Клієнта в апеляційному суді - 850 грн.
Проте з даним розрахунком колегія суддів погодитися не може.
З журналу судового засіданння вбачається, що адвокат ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні 21.04.2017 - 40 хв. (а.с. 86).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Відповідно до розрахунку стягненню підлягає: 1600 грн. х 40% = 640 грн. (за 1 годину участі в судовому засіданні у 2017 році); 640 грн. / 60 хв. х 40 хв. = 426,66 грн. (за участь представника в судовому засіданні апеляційного суду у 2017 році).
Таким чином з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 426,66 грн, а саме здійснення представництва прав та інтересів клієнта в апеляційному суді.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду; витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов»язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Враховуючи викладене, не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування витрат в сумі 200 грн за надання клієнту адвокатом консультацій з приводу розгляду цивільної справи в апеляційному суді, оскільки зазначені дії не містять процесуальної визначенності, крім того позивачка не приймала участі в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, оскільки при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем, то є підстави для усунення неповноти рішення суду шляхом ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст.ст. 79, 87, 88, 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 426,66 грн у повернення судових витрат.
Додаткове рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Головуючий Судді: