Справа № 347/214/16
Провадження № 22-ц/779/822/2017
Головуючий у 1 інстанції Цалин Б. М.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Капущак С.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, -

в с т а н о в и л а :

1. Рішення суду, доводи апеляції.

1.1. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року позов задоволено:

- визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 право користування житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- вселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 у житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, будь-яких перешкод в користуванні житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1.

1.2. ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку і навів такі доводи:

- рішення ухвалене з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню;

- ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком проживають в Республіці Польща, а на територію України тимчасово повертаються з метою уникнення порушення польського міграційного законодавства;

- в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували право інших позивачів, окрім ОСОБА_4 претендувати на користування спірним житловим приміщенням;

- Довідка Космацької сільської ради, в якій зазначено, що ОСОБА_4 разом зі своєю сім'єю зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає формі та змісту довідок, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 22.07.2003 № 204, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі;

- ОСОБА_3 є власником спірного домоволодіння, однак ні вона, ані попередній власник не надавали нікому з позивачів згоди на реєстрацію місця проживання;

- договір дарування будинку та земельної ділянки не відноситься до договорів, які порушують публічний порядок і тому до них не може бути застосовано положення ст. 228 ЦК України;

- оскаржуваним рішенням власницю фактично позбавлено права власності на будинок та земельну ділянку.

Тому рішення належить скасувати й ухвалити нове про відмову у позові.

2. Провадження в апеляційному суді.

2.1.У судовому засіданні представниця апелянтки вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити з указаних у ній мотивів.

2.2. Позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_11 проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

2.3. За наслідками розгляду апеляційний суд приходить до висновку, що апеляцію слід відхилити з таких міркувань.

2.3.1. Предметом спору є наявність чи відсутність у позивачів права користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2, власником якого є відповідачка ОСОБА_3 Дані правовідносини урегульовані нормами ст. 405 Цивільного кодексу України та ст.156, 158 Житлового кодексу України. Позивачі наполягають на своєму праві користування житлом, відповідачі наголошують на відсутності у них такого права і фактичному порушенні прав власника позивачами.

2.3.2. По-перше, сторони у справі перебувають у родинних відносинах (а.с.7-18), ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_4, а відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є їх батьками. Ппозивачка ОСОБА_4 ще коли була неповнолітньою виписана із спірного житла. Постановою суду від 26.11.2013 (а.с.19, 20) визнано нечинним рішення Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області за №138 від 04.07.2013 про відмову ОСОБА_4 у відновленні реєстрації за адресою: АДРЕСА_3. Зобов'язано Космацьку сільську раду Косівського району Івано-Франківської області у місячний строк з часу набрання рішенням суду законної сили внести запис до книг погосподарського обліку Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про реєстрацію (прописку) ОСОБА_4, в АДРЕСА_3 (а.с. 19-20).

Отже, право користування як члена сім`ї власника (яке мала позивачка до зняття з реєстрації), відновлено, вона зареєстрована у спірному будинку з сім`єю за адресою АДРЕСА_2 згідно Акту та довідки, які на момент розгляду справи не визнані нечиннними (а.с.22, 23).

Судом першої інстанції вірно застосовано до даного випадку приписи ст. 47 Конституції України, ст. 405 ЦК України та ч. 4 ст. 156 ЖК України та констатовано, що члени сім`ї власника мають право користування житлом і у випадку припинення сімейних відносин.

По-друге, апелянтка є власницею житлового будинку та земельної ділянки (а.с.26-29) відповідно до договорів дарування. Позовних вимог щодо визнання цих договорів нікчемними не заявлялось, тому констатація судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення того, що зазначені договори є нікчемними, є зайвою у цій справі й юридичного значення не має, оскільки резолютивна частина рішення такого присуду не містить. Підстави для скасування чи зміни рішення в цій частині відсутні.

По-третє, апелянтка посилалась на те, що її фактично позбавлено права власності. Це не відповідає дійсності. Вона живе у місті Києві. Після набуття ОСОБА_3 права власності на будинок та земельну ділянку статус осіб, які зареєстровані у спірному житлі змінився. ОСОБА_3 є власником, а позивачі та колишні власники спірного житла є користувачами. Угоди щодо користування житлом чи договору найму немає (ст. 156, 158 ЖК України). Проживання членів сім`ї ОСОБА_5 в судовому порядку не оспорювалось. Не заявлявся також і позов про виселення чи інший спосіб захисту прав власника відповідно до положень ст. 15, 16 ЦК України. Тому для висновку про порушення права власника тим, що позивачі мають право користування спірним житлом немає достатніх підстав, оскільки вимоги про захист права власності не заявлялись і можливості такі не втрачено.

2.3.3. У якості супутніх міркувань апеляційний суд також виходить із того, що право на користування житлом відноситься до базових цінностей і знаходиться під особливим захистом Основного Закону (ст.47 Конституції України). Тому відмова у захисті права на користування спірним житлом було б фактичним позбавленням житла позивачів, щодо яких є дані, які вказують на наявність цього права і немає даних, які вказують на його відсутність.

Доводи апеляційної скарги про відсутність права користування житлом позивачів і порушення прав власника доказами, згідно з ст. 60 ЦПК України, не підтверджені.

Підстави для скасування вірного по суті, законного та обґрунтованого рішення суду відсутні. Тому апеляційну скаргу належить відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Я.Д. Горблянський

В.А. Девляшевський