РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про визнання права власності на самочинно влаштовану веранду

та зустрічний позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

до ОСОБА_1, ОСОБА_2

з участю третіх осіб: ЛКП «Затишне», Львівська міська рада, Інспекції ДАБК у Львівській області, ОСОБА_4

про знесення самочинно влаштованої веранди до квартири, суд -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на самочинно збудовану веранду в АДРЕСА_1, площею 10,6 кв.м., яка позначена в технічному паспорті за літ «1а-5».

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 свої вимоги мотивують тим, що веранда до квартири АДРЕСА_1 була влаштована ще попередніми власниками, ними лише було проведено заміну звичайних дерев'яних ікон на металопластикові вікна та облаштовано фасад веранди. Квартира із влаштованою до нею верандою відповідає існуючим держаним будівельним нормам України та без порушень прав та інтересів інших співвласників даного будинку. До влаштування веранди квартира не відповідала існуючим на момент будівництва веранди будівельним нормам та правилам. Просять позов задоволити.

Відповідач Франківська районна адміністрація Львівської міської ради подали зустрічний позов, в якому просить зобов`язати позивачів за власні кошти знести самочинно влаштовану веранду до квартири АДРЕСА_1.

Відповідач Франківська районна адміністрація Львівської міської ради свої вимоги мотивують тим, що на території ЛКП «Затишне» знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1. Працівниками ЛКП «Затишне» встановлено, що на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 власниками квартири АДРЕСА_1 самочинно влаштовано веранду зі сторони дворового фасаду площею 10,6 кв.м.. Постановою адміністративної комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 264 від 08.09.2016 року по даному факту самовільного влаштованої веранди ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн..Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради по даному факту прийнято розпорядження від 02.12.2016 року 641 «Про знесення самочинної влаштованої веранди до квартири АДРЕСА_1», яким зобов'язано відповідачів у місячний термін за власні кошти знести самочинну влаштовану веранду до квартири АДРЕСА_1. На попередження ЛКП «Затишне» відповідачі не реагують. Дозвільних документів відповідачі на самовільно споруджену веранду не пред'явили позивачу.Просить позов задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення викладеним у первісному позові. Просять первісний позов задоволити. Проти зустрічного позову заперечують з підстав того, що відповідачем жодним чином не доведено порушення прав третіх осіб, зайняття земельної ділянки та влаштування на ній веранди було здійсненне ще попередніми власниками, веранда відповідає існуючим держаним будівельним нормам України. В зустрічному позові просять відмовити.

Представник відповідача Франківської районної адміністрації Львівської міської ради у судовому засідання проти позову заперечила, зустрічний позов просить задоволити з підстав того, що будівництво є самочинним, проведене без належного дозволу, неналежно влаштованого проекту та призводить до порушення прав інших осіб, зайняття прибудинкової території порушує права інших власників квартир будинку № АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 та представники третіх осіб: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечили представники позивача та представник відповідача.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у зустрічному позові слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1.

Адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації постановою № 264 від 08.09.2016 року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу по ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дана постанова на час розгляду справи оскаржувалася у суді апеляційної інстанції, та законної сили не набрала.

Також, Франківською районною адміністрацією прийнято розпорядження від 02.12.2016 р. № 641 «Про знесення самочинно влаштованої веранди до квартири АДРЕСА_1, яким зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_1 - співвласників квартири № АДРЕСА_1 у місячний термін за власні кошти знести самочинно влаштовану веранду до квартири АДРЕСА_1.

Позивачами надано суду висновок №11/16 експертного будівельного-технічного дослідження від 23 вересня 2016 року відповідно до якого встановлено, що квартира АДРЕСА_1 із самочинно влаштованою до неї верандою відповідає вимогам держаних будівельних норм України. При знесені вказаної веранди, яка пов'язана з основною будівлею несучими конструкціями є ризик виникнення руйнування та втрати несучої здатності елементів основної будівлі, що може спричини аварійно-небезпечну ситуацію для життя і здоров'я мешканців будинку.

Частиною 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ст.10 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

За змістом статей 100, 152 цього ж Кодексу виконання власниками/наймачами/ робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду/будинках державного і громадського фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Як вбачається зі ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, а інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Суд прийшов до висновку що необхідність знесення самочинно влаштованої веранди, як крайньої міри, відсутня.

Із змісту ст.376 ЦК України, вбачається, що наслідком самочинного будівництва являється не лише знесення такого. Зокрема згідно ч.5ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У відповідності до ч. 3 п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України», під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Представником відповідача не доведено, що спірна прибудова суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи виконана з істотним порушенням будівельних норм і правил, зокрема, з недодержанням архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також, що змінені окремі конструктивні елементи житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, знаходить необхідним первісний позов задовольнити, а зустрічний відхилити, оскільки достовірно встановлено, що самочинно влаштована веранда не суперечить будівельним нормам та правилам, враховуючи факт відсутності заперечень мешканців будинку, а також неможливість уникнення пошкоджень конструктивних елементів будинку в цілому у випадку знесення самочинної прибудови.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача Франківської районної адміністрації Львівської міської ради слід стягнути на користь кожного із позивачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн..

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 31, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 182, 317, 319, 321, 328, 331, 332, 344, 376, 382, 383, 392 ЦК України, ст. ст. 1, 50, 151, 152, 177, 179 ЖК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовану веранду в квартирі АДРЕСА_1, площею 10,6 кв.м., яка позначена в технічному паспорті за літ «1а-5».

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 551,20 гривень витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 551,20 гривень витрат по сплаті судового збору.

У зустрічному позові Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ЛКП «Затишне», Львівська міська рада, Інспекції ДАБК у Львівській області, ОСОБА_4 про знесення самочинно влаштованої веранди до квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.