Справа № 628/485/17
Провадження № 2-к/628/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року місто Куп'янськ

Суддя Куп'янського міськрайонного суду Харківської області Литвинов А.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

До Куп'янського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання від ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Поворінського районного суду Воронезької області Російської Федерації від 03 вересня 2015року про оспорювання батьківства.

Відповідно до клопотання ОСОБА_1 просить про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Поворінського районного суду Воронезької області Російської Федерації від 03 вересня 2015року, яким визнано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та виключено з запису акту про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, складеного 18.12.2014року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції в Харківській області за № 480, відомості про батька дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Бурукшун Іпатівського району Ставропільського краю, Росія, громадянин Росії.

Згідно ч. 1 статті 400 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 392-394 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Згідно зі ст. 399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнанням іноземного судового рішення в Україні є дозвіл нашої держави на поширення його дії на територію України з такими самими правовими наслідками, які виникають в результаті набрання законної сили рішеннями, ухваленими судами України. Визнання - надання юрисдикційному акту іноземної держави сили і значення рішення вітчизняного суду, яке не вимагає застосування примусових заходів на захист і поновлення порушеного права.

Отже, для того, щоб рішення іноземного суду, яке не підлягає примусовому виконанню, могло бути визнано в Україні, обов'язково має бути дотримана одна із 2 умов: 1) визнання цього рішення передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 2) це рішення визнається в Україні за принципом взаємності за домовленістю ad hoc з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У ст.52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах зазначено, що винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін і, що вступили в законну силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в законну силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони.

Відповідно до роз'яснень, зазначених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» №12 від 24.12.1999 року, згідно зі ст.ст. 51, 52 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» рішення, які не потребують виконання, зокрема, про оспорювання батьківства, які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в непередбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції; якщо згідно з міжнародним договором така справа порушується за клопотанням особи, на захист прав якої спрямовано рішення, провадження розпочинається лише за його наявності, в протилежному випадку компетентний суд вирішує питання про визнання рішення іноземного суду, яке не потребує виконання, лише за наявності заперечення проти нього з боку заінтересованої особи (інші такі рішення вважаються визнаними без судового розгляду чи будь-яких спеціальних процедур).

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки клопотання не містить зазначення наявності заперечення проти нього з боку заінтересованих осіб і зазначення імен заінтересованих осіб, їх місця проживання (перебування, розташування), а рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, за відсутності певних умов не потребує спеціального судового провадження для його визнання в Україні, тобто підлягає виконанню на загальних підставах за принципом взаємності, то на підставі ч.4 ст.394 ЦПК України клопотання підлягає залишенню без розгляду і поверненню разом з усіма доданими до нього документами особі, що його подала.

Незрозумілим є зазначення у клопотанні заінтересованою особою - ОСОБА_2, адже резолютивна частина рішення Поворінського районного суду Воронезької області Російської Федерації від 03 вересня 2015року не містить жодних зазначень щодо його прав та обов'язків.

Таким чином, під час вивчення даного клопотання, додатків до нього, встановлено обставини, які свідчать про недодержання вимог, передбачених Главою 1 Розділу VIII ЦПК України і які перешкоджають призначенню даного клопотання до судового розгляду та дають підстави для залишення зазначеного клопотання без розгляду із поверненням клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, що його надала.

Керуючись ст.ст. 392-394, 399-401 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду та повернути його разом з документами, що додані до нього.

Після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, заявник має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Куп'янський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куп'янського

міськрайонного суду А.В.Литвинов