Провадження № 22-ц/779/272/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти УПП батальйону поліції у м. Івано-Франківську Національної поліції України лейтенанта Капущака Богдана Івановича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, ДП МВС України «Інформ-Ресурси» про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до інспектора роти УПП батальйону поліції у м. Івано-Франківську Національної поліції України лейтенанта Капущака Б.І., Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, ДП МВС України «Інформ-Ресурси» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права. При цьому зазначає про відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху та в подальшому для визнання її неподаною. Судом не враховано, що він звернувся із позовом про захист прав споживача, зазначивши про звільнення від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». В порушення вимог ст.ст. 119, 121, 122 ЦПК України суд помилково вважав, що він як позивач у правовідносинах із відповідачами не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Тим самим фактично вирішив спір по суті.

З цих підстав просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Інспектор роти УПП батальйону поліції у м. Івано-Франківську Національної поліції України лейтенант Капущак Б.І., представники Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в судове засідання не з'явилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не сплатив судовий збір, а отже не усунув недоліки вказані в ухвалі від 25 листопада 2016 року, що є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 121 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК).

З позовних матеріалів вбачається, що у листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора роти УПП батальйону поліції у м. Івано-Франківську Національної поліції України лейтенанта Капущака Б.І., Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, ДП МВС України «Інформ-Ресурси» про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с.1-2). Одночасно в позовній заяві зазначив щодо звільнення його від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною другою статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

А отже, під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору, пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір»

Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Аналогічна думка висловлена Верховним Судом України в ухвалах від 16.01.2016 року (справа №6-3084ц15), від 29.01.2016 року (справа №6-209ц16), від 03.02.2016 року (справа №6-228ц16), від 09.02.2016 року (справа №6-36ц16), від 01.03.2016 року (справа №6-484ц16).

Відтак, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання позовної заяви.

З'ясовано, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25 листопада 2016 року позовну заяву позивача залишено без руху, у зв'язку із несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. При цьому суд зазначив, що такий не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та не звільнений від сплати судового збору за вимогами Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) (а.с.11).

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа) копію ухвали ОСОБА_2 отримав 10 грудня 2016 року (а.с.13).

Проте, у встановлений судом строк позивач не усунув недоліки вказані в ухвалі суду.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що ухвала постановлена судом з дотриманням вимог процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не знаходить.

Крім того, за положеннями ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук