АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1515/2008 Номер провадження 22-ц/786/850/17Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.,

Суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2008 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на жилий будинок,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2008 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на жилий будинок. Свої вимоги мотивувала тим, що 06.10.2000 р. між ОСОБА_5(дошлюбне прізвище ОСОБА_5) і ОСОБА_6 в Полтавській регіональній біржі нерухомості було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку розташованого в АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що договір укладено в Полтавській регіональній біржі нерухомості, позивач позбавлена можливості розпоряджатися нерухомим майном, оскільки нотаріальною конторою не визнаються дійсними угоди з нерухомим майном укладені на біржах, тому просить суд визнати за ОСОБА_5 право власності на жилий будинок, розташований в АДРЕСА_1.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2008 року позов ОСОБА_5 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, право власності на жилий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, що був придбаний нею згідно договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2000 року, який був укладений в ДП Товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» між ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3, який, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задовольнити частково, визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 жовтня 2000 року між сторонами по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в ДП Товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Будинок, розташований в АДРЕСА_1 в ДКП «Миргородтехінвентаризація», зареєстрований за ОСОБА_5 (а.с. 5-7).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що згідно ст. 224 ЦК України 1963 року за договором купівлі -продажу продавець зобов'язаний передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки умови договору купівлі-продажу сторонами виконані і претензій один до одного вони не мають, то позов підлягає задоволенню.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом даного позову є визнання за позивачем права власності на житловий будинок, який придбано нею згідно договору купівлі-продажу, укладеного на біржі нерухомості.

Договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 укладено 06.10.2000 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року.

Згідно п. 5.3. цього договору він зареєстрований на МФПРБН відповідно протоколу біржових торгів № 791 від 06.10.2000 року, на підставі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно п.5.4. договору у відповідності до ст. 227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку в Лубенському бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5.5. договору договір підписано сторонами в присутності уповноваженої посадової особи директора ДПТБПРБН Кумейської Н.С., особистість сторін встановлено. Реєстраційний № Тф-791д.

Згідно п.5.6. договору за реєстрацію угоди згідно ст. 3 Закону України «Про державне мито» сторони сплачують державне мито в розмірі 1%, яке ДПТБПРБН перераховує до державного бюджету, та 1% до ПФ (а.с. 4).

Сторонами договору є: продавець ОСОБА_6, якій належить домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від10.10.1974 року, видане Миргородською держнотконторою за р.№3890 та зареєстровно в Лубенському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 25 під реєстровим № 147 та покупець: ОСОБА_5. Договір купівлі-продажу підписаний сторонами, скріплений печаткою біржі.

Згідно п.п.3.1.,3.2. продавець зобов»язується звільнити і передати у власність покупцю будинок 06.10.2000 року, покупець зобов»язується оплатити продавцю вартість будинку, що вказана в пункті 2.6. цієї угоди (фактична вартість нерухомого майна 5 000 грн.), не пізніше 06.10.2000 року.

20.02.2008 року виготовлений технічний паспорт на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_5, інвентарний номер 25/147, частка - 1 (а.с. 5-7).

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одружилися 19 липня 2002 року, прізвище після одруження дружини ОСОБА_5 (а.с. 8).

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» у редакції від 16.02.1993 р., яка була чинна на час укладення договору купівлі-продаже домоволодіння, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Сторони договору купівлі-продажу виконали умови договору, а саме продавець ОСОБА_6 передала у власність покупцю ОСОБА_5 домоволодіння, покупець ОСОБА_5 сплатили продавцю ОСОБА_6 вартість домоволодіння, зареєструвала його в Лубенському БТІ на своє ім»я , виготовила на нього технічний паспорт.

Між сторонами з приводу укладеного договору купівлі-продажу домоволодіння відсутній спір. Діючий на той час Закон України «Про товарну біржу» дозволяв посвідчувати такі договори, чим і скористалися сторони. Сторонами договір не оспорювався. Як заявив ОСОБА_3 колегії суддів, йому відомо, що відповідач ОСОБА_6 вже померла, її правонаступники не йому відомі.

Як вбачається із матеріалів справи, цей договір укладений 06.10.2000 р. покупцем ОСОБА_5 до одруження 19.07.2002 р. з ОСОБА_3

З 01.01.2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України.

Згідно ст. 13 Кодексу про шлюб та сім»ю України 1969 р. у редакції, чинній на час одруження ОСОБА_3 з ОСОБА_5, реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей. Права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_3, в апеляційній скарзі стверджує про те, рішенням місцевого суду від 16.12.2008 р. порушує його права та обов»язки, рішення прийняте без залучення його до участі у справі, оскільки що з 1993 р. по 2002 р. він проживав з ОСОБА_5 однією сім»єю. Договір купівлі-продажу домоволодіння від 06.10.2000 р. від їх фактичної сім»ї підписала саме ОСОБА_5 задля гарантії стабільності сімейних відносин. 19.07.2002 р. між ними зареєстровано шлюб, який розірвано у судовому порядку 01.03.2010 р. Факт проживання однією сім»єю без шлюбу та його право сумісної власності на ? спірного будинку, набутого на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», чинного на момент такого набуття, підтверджується показаннями свідків та іншими доказам, про що він має намір пред»явити у місцевому суді зустрічний позов про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу і визнання права спільної сумісної власності на ? частину житлового будинку.

Згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб, наданої колегії суддів, ОСОБА_5 27.11.2015 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, змінила прізвище на ОСОБА_5.

Виходячи з доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, колегія суддів приходить до висновків про те, що ОСОБА_3 не є стороною договору купівлі-продажу спірного домоволодіння, доводи апеляційної скарги виходять за межі предмету спору. На даній стадії процесу колегія суддів позбавлена процесуальної можливості давати правову оцінку обставинам, зазначеним ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, щодо його перебування у фактичному шлюбі з ОСОБА_5, придбання у спільну власність домоволодіння тощо, оскільки ці обставини виходять за межі заявлених позовних вимог. Апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення місцевого суду, зокрема, в межах заявлених вимог. Наявність оскарженого ним рішення суду не позбавляє можливості ОСОБА_3 звернутися до суду із самостійним позовом на захист своїх прав та законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2008 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :