Справа № 347/2309/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1,

секретаря:ОСОБА_2,

адоката: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Том»юк ОСОБА_5 про визнання нерухомого майна спільною власністю та про визнання права власності на частку цього майна, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності від 21.11.1989р., визнання житлового будинку №41а з господарськими будівлями і спорудами по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району об»єктом спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом Том»юк ОСОБА_5 про визнання нерухомого майна спільною власністю та про визнання права власності на частку цього майна, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності від 21.11.1989р., визнання житлового будинку №41а з господарськими будівлями і спорудами по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району об»єктом спільної часткової власності.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що ОСОБА_4 разом із дітьми проживає у житловому будинку №41а по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району. В цьому ж будинку зареєстрована її мати Том»юк ОСОБА_6 будинок належить колгоспному двору, головою якого являється Том»юк О.В., що зазначено в свідоцтві про право приватної власності на будинковолодіння. Станом на 15 квітня 1991року у цьому господарстві були зареєстровані та проживали сторони по справі та після припинення колгоспного двору з 15 квітня 1991року і по даний час позивачка зареєстрована та проживає в ньому, тобто ОСОБА_4 та Том»юк О.В. являються співвласниками даного майна та їх частки є рівними по ? частині. Проте, відповідачка не визнає право ОСОБА_4 на частку в цьому майні та чинить дії, які спрямовані на позбавлення можливості позивачці проживати у цьому господарстві, зокрема звернулася із заявою про відключення господарства від газопостачання, чим порушує права позивачки, як співвласника даного майна. Крім цього, ОСОБА_4 вкладала значні кошти в ремонт даного будинку, здійснює за ним догляд, обробляє земельну ділянку. А тому, просять визнати житловий будинок №41а по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району об»єктом спільної часткової власності сторін в рівних долях по ? частині цього майна. Також просять визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності Том»юк О.В. в цілому на вказане будинковолодіння, оскільки на момент видачі цього свідоцтва позивачка була неповнолітньою і мала право на обов»язкову частку цього майна, тобто видачею цього свідоцтва порушено її право на частку в даному майні, як члена колгоспного двору. Просять поновити строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин, так як про існування даного свідоцтва позивачка дізналася у жовтні 2016року, коли знайшла його серед документів у будинку. Просять позов задоволити.

Відповідачка позов не визнала, вважає його безпідставним, не обгрунтованим та нічим не підтвердженим, оскільки власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №41а по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району та земельної ділянки являється тільки вона, про що свідчить свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння в якому зазначено, що вона є власником даного майна в цілому. Також вважає, що вона являється власником особових рахунків УЕГГ та РЕМ, а тому може розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Газопостачання у неї відключено, згідно акту від 23.11.2016р. Що стосується колгоспного двору, то станом на 15.04.1991р. колгоспні двори не існують. Також зазначила, що вона не згідна виділяти жодні частки із свого майна, а тому просить в позові відмовити. Крім цього, станом на 15.04.1991р. позивачці виповнилось 18 років та на протязі трьох років вона могла б визнати за собою право власності, проте цього не зробила, а тому пропустила визначений законом строк звернення до суду. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Як встановлено в судовому засіданні Том»юк О.В., являється матір»ю Том»юк Г.М., що стверджується копією свідоцтва про народження позивачки, серії І-НМ №291309 від 05.05.1973р.

Згідно копії свідоцтва про одруження від 23.02.2002р. вбачається, що після одруження позивачці - Том»юк ОСОБА_7 присвоєно прізвище чоловіка «Шверговська».

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає у житловому будинку №41а по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району. В цьому ж будинку зареєстровані також її мати Том»юк О.В., а також діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що стверджується долученими до матеріалів справи довідками виданими виконкомом Старокутської сільської ради, Косівського району.

Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння від 21.11.1989р. вбачається, що даний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є Том»юк О.В. в цілому.

Суд вважає, дане свідоцтво незаконним, оскільки в ньому не вказані інші члени колгоспного двору, які на час видачі свідоцтва були зареєстровані та проживали в ньому, тобто володіли обов»язковою часткою майна колгоспного двору.

Так, згідно п.4 Перехідних положень ЦК України ( в ред. 2003 р) Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно із ч.1ст.120 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору ( ч.1ст.121 ЦК УРСР)

Частиною 2 ст.123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) зазначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як встановлено в судовому засіданні на час видачі свідоцтва про право приватної власності Том»юк О.В. на колгоспний двір 21.11.1989року позивачці ОСОБА_4 ще не виповнилось 16 років, тобто вона являлась неповнолітнім членом даного колгоспного двору, якій згідно діючих на той час норм ЦК УРСР належала частка в даному майні. Жодних доказів про те, що ОСОБА_4 до 15 квітня 1991 року втратила право на частку в майні колгоспного двору суду не представлено та не доведено відповідачкою в судовому засіданні.

Згідно довідок виданих виконкомом Старокутської сільської ради від 28.12.2016р. та 28.02.2017р. вбачається, що згідно погосподарських книг господарство по вул.Шкільна, 41а в с.Старі Кути, Косівського району належить до суспільної групи колгоспники та станом на 1991рік в ному були зареєстровані Том»юк О.В. та Том»юк Г.М. На даний час в господарстві зареєстровані Том»юк О.В. голова двору, ОСОБА_4 дочка та внуки: ОСОБА_8, ОСОБА_9

Тобто, з наведеного вбачається, що ОСОБА_4, як член колгоспного двору, завжди була зареєстрована та проживала у даному господарстві і проживає там по даний час.

Як закріплено в п.6 вище вказаної постанови такими, що втратили право на частку в майні колгоспного двору, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати (15 квітня 1991 року) не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Проте, відповідачкою не наведено жодних обґрунтованих підстав, які б свідчили про застосування даної норми закону до спірних правовідносин. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 здійснює догляд за господарством двору, земельною ділянкою та вкладає грошові кошти в дане майно.

Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Як встановлено в судовому засіданні, такими діями відповідачки, яка вчиняє умисні дії щодо унеможливлення проживання позивачки та її дітей у спірному будинку порушуються права ОСОБА_4, як співвласника на дане майно.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності.

Статтею 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також суд бере до уваги й те, що згідно відомості про забезпечення житловою площею від 28.11.2016р. №3489 Старокутської сільської ради, Косівського району, відповідачка Том»юк О.В. зареєстрована у спірному господарстві, але в ньому не проживає. У даному господарстві зареєстрована та проживає неповнолітня дитина ОСОБА_9, 02.04.2002р.н., а тому суд враховує також інтереси дитини та її незабезпечення іншим житлом.

Таким чином, з наведених підстав, слід визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності Том»юк ОСОБА_5 в цілому на будинковолодіння за №41а по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області, видане 21 листопада 1989року виконавчим комітетом Косівської районної ради, Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Косівської районної ради від 11 жовтня 1989року за №144 і зареєстрованого в реєстровій книзі за №1220 Коломийським МБТІ Івано-Франківської області.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

А тому, виходячи з рівності часток усіх членів двору, що закріплено в нормах ЦК УРСРслід визнати житловий будинок за №41 з господарськими будівлями і спорудами по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району об»єктом спільної часткової власності ОСОБА_4 та Том»юк ОСОБА_5 в рівних долях по ? частині (половині) цього нерухомого майна.

Судом також встановлено поважність пропущеного позивачкою строку звернення до суду, оскільки вона завжди була зареєстрована та проживала у спірному будинку, вважала себе членом даного колгоспного двору, якій належить відповідна частка в майні, а тому виключала підстави для звернення до суду. Що стосується свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 21.11.1989р., то вона дізналася про нього тільки в жовтні 2016р., а тому їй слід поновити строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, позов ОСОБА_4 являється підставним, доведеним в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення.

На підставі наведеного ст.41 Конституції України, п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, ст.ст.16, 257, ч.5ст.267, 316-317, 321, 328, 368, 380, 392 ЦК України та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_4 строк звернення до суду.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності Том»юк ОСОБА_5 в цілому на будинковолодіння за №41а по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області, видане 21 листопада 1989року виконавчим комітетом Косівської районної ради, Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Косівської районної ради від 11 жовтня 1989року за №144 і зареєстрованого в реєстровій книзі за №1220 Коломийським МБТІ Івано-Франківської області.

Визнати житловий будинок за №41 з господарськими будівлями і спорудами по вул.Шкільна у с.Старі Кути, Косівського району об»єктом спільної часткової власності ОСОБА_4, 17.04.1973р.н., жительки с.Старі Кути, вул.Шкільна, 41а, Косівського району, Івано-Франківської області, ІПН НОМЕР_1 та Том»юк ОСОБА_5, 25.10.1951р.н., жительки с.Старі Кути, вул.Шкільна, 41а, Косівського району, Івано-Франківської області в рівних долях по ? частині (половині) цього нерухомого майна.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Крилюк