Справа № 211/695/17-ц
Провадження № 2/211/983/17
У х в а л а

15 березня 2017 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Одночасно ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися з належним чином оформленою заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Кириленка (Магістральна), 26, квартира 26, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 05 березня 2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем ОСОБА_3 Олександрівною було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт ,остання отримала кредит на кредитну картку з лімітом 62029, 05 грн. зі сплатою відсотків 18,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання за кредитним договором, у зв»язку з чим у неї склалась заборгованість за кредитом в сумі 94712 грн. 03 коп., яка до цього часу не погашена.

З метою запобігання подальшого відчуження квартири на користь третіх осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» просили суд задовольнити їх заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

У відповідності до ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову не може бути спрямованим на безпідставне обмеження конституційних прав, зокрема, права власності. Тому, розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач вживає активних заходів щодо відчуження належного йому майна: веде переддоговірну діяльність, укладає попередні договори, або просто розшукує потенційних покупців, розміщуючи об'яви та реклами в засобах масової інформації.

Викладене свідчить про те, що заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, які не можуть бути покладеними в обґрунтування ухвали про забезпечення позову.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд не вбачає співмірності між заявленими вимогами позивача та видом забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання щодо забезпечення позову, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 151 ЦПК України позивач не надав достатні обґрунтування, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та накласти арешт на квартиру, яка належить відповідачу на праві приватної власності.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 209-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в задоволенні заяви про забезпечення позову за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ткаченко С. В.