УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до арбітражного керуючого Михайловського Сергія Володимировича - ліквідатора публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про переведення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 7 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з лютого 1986 року до листопада 1998 року вона працювала у Рівненському радіотехнічному заводі, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Рівненський радіотехнічний завод», на посаді паяльщика радіодеталей у шкідливих умовах праці.

У 1986 році вона завагітніла та наказом відповідача від 16 червня 1986 року № 957-ок була переведена на легшу роботу, яка виключала вплив несприятливих виробничих факторів, а саме на посаду вимірювача електричних параметрів радіодеталей по 1 (першому) розряду.

Однак у цьому наказі не було зазначено, що таке переведення є тимчасовим на період її вагітності.

Враховуючи викладені обставини, просила визнати даний наказ про її переведення незаконним та скасувати його.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 7 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 17 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 32, 178 КЗпП України, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу від 16 червня 1986 року № 957-ок про переведення ОСОБА_4 на іншу роботу.

Колегія погоджується з такими висновками.

Із матеріалів справи вбачається, що згаданим вище наказом ОСОБА_4 переведено на посаду вимірювача електричних параметрів радіодеталей по першому розряду з погодинною оплатою, нормальними умовами праці з 15 червня 1986 року того ж цеху. Підставою даного переведення є вагітність (довідка від 21 травня 1986 року № 591) (а.с.6).

Позивачка приступила до виконання обов'язків вимірювачаелектричних параметрів радіодеталей по першому розряду, тривалий час їх виконувала, зокрема, і після пологів, отримувала заробітну плату, жодних дій, які б вказували на примушування її до такої роботи або її небажання працювати на даній посаді не вчиняла.

У подальшому 2 жовтня 1989 року ОСОБА_4 переведено на посаду паяльщика радіодеталей по другому розряду того ж цеху відповідно до наказу заводу № 1093-ок.

Суди правильно зазначили, що нормами ст. 178 КЗпП України передбачено переведення вагітної жінки на легшу роботу на підставі медичного висновку, а не особистої заяви.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 більше трьох років працювала на посаді, на яку її перевели, та не заперечувала проти цього, наказ не оспорювала, рішення судів є законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 7 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта