Справа № 308/2467/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування будинку недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою до відповідачів до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування будинку недійсним.

16 березня 2017 року Ужгородським міськрайонним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування будинку недійсним.

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок №47 за адресою: м. Ужгород, вул. Стародоманинська, та заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо його відчуження.

В обґрунтування заяви вказує на те, що 29.11.2011 року між нею та її сестрою ОСОБА_3 було укладено договір дарування житлового будинку за адресою м. Ужгород, вул. Стародоманинська, 47, за умовами якого вона передала безоплатно у власність вказаний будинок. Будучи одинокою особою, пенсіонеркою, з значними проблемами із здоровя, немаючий дітей, чоловіка, потребувала стороннього догляду. Вказує, що сестра обіцяла, що одразу після укладення договору переїде до неї і буде постійно з нею, однак після укладення договору так і не переїхала. Зазначає, що 21 вересня 2016 року її сестра ОСОБА_3 померла. Таким чином не отримавши ніякого догляду, залишилася без будинку. Після смерті сестри відповідачі звернулися до нотаріальної контори із заяви про прийняття спадщини та мають наметі продати вказаний будинок. Зазначає, що відчуження будинку відповідачами чи інше розпорядження унеможливить виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 151, 153 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обовязковості до виконання судових рішень, встановленої статтею 124 Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні заявленого клопотання суд виходить із того, що у випадку підставності позовних вимог, можуть виникнути обєктивні перешкоди у виконанні рішення суду, якщо відповідачі протягом судового розгляду вчинять дії по відчуженню майна на користь третіх осіб.

Враховуючи зміст заявлених вимог та приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, суд вважає, що заявлені вимоги щодо забезпечення позову є підставними і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, наклавши арешт на будинок, що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Стародоманинська, №47 та заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо його відчуження.

Ухвалу для виконання надіслати до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя : Лемак О.В.