УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Харитонової Г. Л при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1, на рішення та дії державного виконавця Центрального(Жовтневого) відділу виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Центрального(Жовтневого) ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням 3 жовтня державним виконавче ОСОБА_2 на підставі п.6 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» було закінчено виконавче провадження ВП27522387 по виконавчому листу, виданому 14.09.2000 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 07.09.2000 року. Вважала. що постанова про закінчення виконавчого провадження, винесене державним виконавцем незаконною. 14 вересня 2000 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя зі ОСОБА_3 на її користь на утриманні неповнолітньої дочки ОСОБА_4, 22.05.1998 року, стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 07.09.2000 року. В оскаржуваній постанові виконавець своє рішення про закриття виконавчого провадження мотивує тим, що заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на момент винесення постанови складає 63677 грн. 90 коп., проте виконавче провадження припиняється оскільки її дочка досягла повноліття. Фактично своє рішення про закінчення виконавчого провадження державний виконавець мотивує виключно закінченням строку передбаченого законом для вказаного виду стягнення. Виносячи своє рішення про закінчення виконавчого провадження державний виконавець грубо порушив законодавство України, а саме: ч.1 ст. 194 СК України а також ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». В постанові про закриття виконавчого провадження виконавець вказує, що заборгованість по аліментам складає 63677 грн. 99 коп., тобто рішення суду фактично не виконано. Просила визнати дії державного виконавця Гросова А.О. неправомірними , скасувати постанову від 03.10.2016 року про виконавче провадження ВП27522387 та зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження та вжити заходи до стягнення аліментів.

Заявниця ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути скаргу у її відсутності..

Представник зацікавленої особи державний виконавець Центрального(Жовтневого) ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 надав заяву в якій просив скаргу розглянути за його відсутності , проти її задоволення не заперечував.

Суд, врахувавши думку скаржниці та представника Центрального( Жовтневого ) ВДВС, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Цим же Законом встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суд м. Маріуполя зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 07.09.2000 року. на підставі виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя було відкрито виконавче провадження.

03.10.2016 року державним виконавцем Центрального(Жовтневого )ВДВС м. Маріуполя було винесено постанову ВП № 27522387 про закінчення виконавчого провадження, оскільки дитині ОСОБА_4 виповнилось 18 років. Заборгованість станом на момент повноліття дитини становить 63677,90 грн.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи

Відповідно до п. 7.21, 7.22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Враховуючи, що по виконавчому листу виданого Іллічівським районном судом м. Маріуполя про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини існує заборгованість, суд приходить до висновку, що постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 27522387 від 03.10.2016 року, державним виконавцем Жовтневого ВДВС ОСОБА_2 було винесено завчасно та неправомірно, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п. 18. Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6 , за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби .

З огляду на викладене, суд задовольняє скаргу ОСОБА_1 частково, в частині визнання постанови державного виконавця Центрального( Жовтневого) районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області ВП № 27522387 від 03.10.2016 року незаконною та скасовує її. Інші вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки питання щодо зобовязання Центрального( Жовтневого) районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області поновити виконавче провадження виходить за межі компетенції суду та не є в наступний час предметом оскарження..

Керуючись ст. 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», п. 7.21, 7.22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, ст. ст. 10, 60, 131, 210, 383-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_5, на рішення та дії державного виконавця Центрального( Жовтневого) відділу виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця Центрального( Жовтневого) відділу виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_2 при винесенні постанови ВП № 27522387 від 03.10.2016 року .

Постанову ВП № 27522387 від 03.10.2016 року , винесену державним виконавцем Центрального( Жовтневого) відділу виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області - скасувати.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя: ОСОБА_6