АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/365/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до Приватного підприємства Мале приватне підприємство «ВІАС», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гурман 2014», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ «Український професійний банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ПП МПП «Віас», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.2010 року між ПАТ «Український професійний банк» та ПП МПП «Віас» був укладений Договір про надання кредиту № 357 зі змінами та доповненнями, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 1 000 000,00 грн. терміном до 25.12.2015 року зі сплато відсотків у розмірі 22% річних. На виконання умов договору Банк перерахував на рахунок МПП грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач невчасно та не у повному обсязі здійснював повернення наданих йому кредитних коштів, а також не сплачував проценти за користування кредитними ресурсами та пеню. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 28.12.2010 року були укладені Договори поруки, за умовами яких відповідачі взяли на себе зобов'язання у повному обсязі відповідати перед Банком як солідарні боржники за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Поручителями зобов'язання за договорами також не виконувались. Банк неодноразово звертався до відповідачів із вимогою погасити заборгованість, але до цього часу зобов'язання відповідачами не виконані. Станом на 27.08.2015 року у відповідачів перед Банком існувала заборгованість у розмірі 967 176,00 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 967 176,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 18.08.2016 року провадження по справі у частині позовних вимог ПАТ «Український професійний банк» до Приватного підприємства «Мале приватне підприємство «ВІАС» закрито.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український професійний банк» заборгованість за договором про надання кредиту від 28.09.2012 року у розмірі 967 176 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим без належного дослідження та оцінки доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не врахував, що відповідачі прийняли на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність за зобов'язаннями боржника, проте не солідарно один до одного, отже, суд неправомірно поклав на поручителів солідарну відповідальність за виконання зобов'язань особи, провадження до якого було правомірно закрито. Крім того, позов у справі заявлено особою, що не має права ні на стягнення боргу, ні на задоволення вимог кредитора за договором про надання кредиту №357 від 28.12.2010 року, оскільки відчуження прав вимоги ТОВ «ФК «Аурум Фінанс» на користь «Гурман 2014» відбулось до отримання ТОВ «ФК «Аурум Фінанс» повідомлення про нікчемність правочину, за таких обставин відчуження таких прав відбулось добросовісно. Розгляд справи без залучення ПП МПП «ВІАС», яке є солідарним боржником, у якості третьої особи є порушенням норм процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2010 року між ПАТ «Український професійний банк» та ПП МПП «Віас» був укладений Договір про надання кредиту № 357 зі змінами та доповненнями, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 1 000 000,00 грн. терміном до 25.12.2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 22% річних.

На виконання умов п. 3.1 договору Банк перерахував на рахунок МПП грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 28.12.2010 року.

Згідно з умовами п. 1.3, 7.1, 7.5 та 8.1 Кредитного договору (з урахуванням змін) позичальник зобов'язався здійснювати сплату процентів за користування одержаним кредитом з 26 числа по останній календарний день місяця у розмірі 22% річних, а у разі порушення строків повернення кредиту за договором - 44% річних. Крім цього, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом позичальник на вимогу Банку сплачує пеню у розмірі 0,2% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Судом встановлено, що, порушуючи умови кредитного договору, позичальник невчасно та не у повному обсязі здійснював повернення наданих йому кредитних коштів, а також не сплачував проценти за користування кредитними ресурсами та пеню.

Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань перед Банком за кредитним договором виступає порука, а саме з ОСОБА_3 відповідно до умов Договору поруки № 357-1 від 28.12.2010 року, укладеного з Банком; з ОСОБА_4 відповідно до умов Договору поруки № 357-2 від 28.12.2010 року, укладеного з Банком; з ОСОБА_2 відповідно до умов Договору поруки № 357-3 від 28.12.2010 року, укладеного з Банком.

Згідно з положеннями п. 1.2 Договорів поруки поручителі беруть на себе зобов'язання у повному обсязі відповідати перед Банком як солідарні боржники за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договорів поруки у разі повного або часткового невиконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором в передбачені кредитним договором строки Банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок грошових коштів поручителя, а у разі їх недостатності - звернути стягнення на інше майно та цінності поручителя в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Як зазначає позивач у своїх позовних вимогах, у зв'язку з невиконанням відповідачами своїх зобов'язань станом на 27.08.2015 року у відповідача ПП МПП «Віас» перед Банком виник борг за Договором від 28.12.2010 року у розмірі 967 176,00 грн., зокрема: 162 010,00 грн. - заборгованість по строковому кредиту; 443 000,00 грн. - заборгованість по простроченій частині кредиту; 20 604,23 грн. - заборгованість по строкових процентах; 237 494,51 грн. - заборгованість по прострочених процентах; 104 067,26 грн. - заборгованість по пені.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк неодноразово звертався до відповідачів із вимогами погасити наявну кредитну заборгованість та сплатити Банку проценти за користування кредитними коштами і пеню, проте вимоги Банку щодо сплати кредитної заборгованості на момент звернення позивача до суду відповідачами не виконані.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 28.05.2015 року між ПАТ «Український професійний Банк» та ТОВ «ФК Аурум Фінанс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 1617, посвідчений приватним нотаріусом, відповідно до якого третій особі ТОВ «ФК Аурум Фінанс» було відступлено право грошової вимоги, що виникло згідно з договором про надання кредиту від 28.12.2010 року, Договорами поруки та Іпотечним договором, укладеними з відповідачами.

Відповідно до п. 6, 8 Договору № 1617 права вимоги є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги. При підписанні Акта приймання-передачі права вимоги Первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали документів, що підтверджують підстави виникнення прав вимоги. Як вбачається з Акту приймання-передачі, розрахунок між сторонами був проведений у повному обсязі, за яким також передано третій особі оригінали договорів, що підтверджують підстави виникнення прав вимоги.

У подальшому 02.07.2015 року між ТОВ «ФК Аурум Фінанс» та ТОВ «Гурман 2014» був укладений Договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, договорами поруки та іпотечним договором, укладеним між Банком та відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом.

Як зазначено у п. 1.3 Договорі відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 20.07.2015 року, на момент його укладення, право вимоги, що відступалося, не знаходилось в заставі, ніяким способом не було відчужено, в суперечці та під арештом не перебувало, відсутність податкової застави підтверджувалось витягом з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна про податкові застави від 20.07.2015 року.

Суд першої інстанції , задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість з відповідачів у солідарному порядку, прийшов до висновку про те, що договори відступлення права вимоги є нікчемними, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту в солідарному порядку, при цьому помилково зазначив, що боржники є між собою солідарними співвідповідачами, хоча до договорами поруки кожен із них окремо поручився за зобов'язаннями ПрАТ МПП «Віас».

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, так як суд прийшов до таких висновків неповно з'ясувавши обставини справи, висновки не відповідають обставинам справи , а рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасування цього рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що угода про відступлення права вимоги за № 1617, укладена 28.05.2015 року між ПАТ «Український професійний Банк» та ТОВ «ФК Аурум Фінанс» є нікчемною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції , оскільки відповідно до ст.. 38 ч.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа виявила нікчемний правочин, який в силу закону є нікчемним з моменту його укладання.

Судом встановлено, що 04.08.2015 року ТОВ «ФК Аурум Фінанс» отримало повідомлення від 21.07.2015 року про визнання договору про відступлення права вимоги від 28.05.2015 року, укладеного між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК Аурум Фінанс» нікчемним.

А 02.07.2015 року, тобто до отримання повідомлення, між ТОВ «ФК Аурум Фінанс» та ТОВ «Гурман 2014» був укладений Договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, договорами поруки та іпотечним договором .

Як зазначено у п. 1.3 Договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 20.07.2015 року, на момент його укладення, право вимоги, що відступалося, не знаходилось в заставі, ніяким способом не було відчужено, в суперечці та під арештом не перебувало, відсутність податкової застави підтверджувалось витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 20.07.2015 року.

Законодавець розрізняє два види недійсності правочинів - оспорюваний правочин, недійсність якого повинна бути доведена сторонами правочину або особою, права та інтереси якої зачіпаються, та нікчемний правочин, який є недійсним в силу закону і визнання якого недійсним не вимагається.

Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Судом встановлено, що договір відступлення права вимоги між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК Аурум Фінанс» є нікчемним.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що , визнаючи договір про відступлення права вимоги нікчемним, було застосовано реституцію та сторонами договору було повернуто все отримане ними за договором.

Оскільки Банк не надав доказів того, що він, отримавши та повернувши все отримане в порядку реституції, відновив своє право вимоги до відповідачів, то його позов до відповідачів є, на думку колегії суддів, передчасним.

Договір, укладений між ТОВ «ФК Аурум Фінанс» та ТОВ «Гурман 2014» не може бути визнаний нікчемним на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , оскільки він укладений іншими сторонами договору, не з банком, а тому його недійсність повинна бути доведена та встановлена рішенням суду.

Оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції недійсність договору, укладеного між ТОВ «ФК Аурум Фінанс» та ТОВ «Гурман 2014» не була встановлена, то в силу принципу правомірності правочину цей договір не може вважатися нікчемним.

Та обставина, що рішенням Вищого господарського суду України у справі № 914/3494/14 від 6.09.2016 року зроблено інший висновок в аналогічній ситуації, не є підставою для взяття за основу цього висновку для даного спору , оскільки висновки Вищого господарського суду України не є обов'язковими для судів інших інстанцій загальної юрисдикції.

Як вбачається із Довідки № 1/20012016, виданої ТОВ «Гурман2014» від 20.01.2016 року зобов'язання МПП «Віас» за Договором про надання кредиту №357 від 28.12.2010 року виконані повністю.

Зазначена обставина підтверджується також Платіжним дорученням № 112 від 20.01.2016 року ( а.с.98)

Відповідно до ст.. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Оскільки в січні 2016 року зобов'язання ТОВ «Віас» (боржника) за договором кредиту було припинено у зв'язку із його виконанням, то припиненою є і порука відповідачів по справі, а тому із цих підстав в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до відповідачів повинно бути відмовлено.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції було неправомірно закрито провадження у справі щодо МПП «Віас», оскільки спори між юридичними особами належать до господарської юрисдикції.

У разі виникнення вимог позивача до третіх осіб по справі, банк не позбавлений можливості звернутися до них з позовом в установленому законом порядку.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 6 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до МПП «Віас», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АурумФінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гурман 2014», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :