АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 06 грудня 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір №50011346 за умовами якого банк надав йому кошти у розмірі 108030 грн, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13000 доларів США та додатковий кредит у розмірі 13163 грн 05 коп., що згідно офіційного курсу НБУ становить 1584 доларів США зі сплатою 9,9% річних на строк 60 місяців на придбання транспортного засобу марки VW модель Golf Vil кузов № НОМЕР_1.

___________________________________________________________________

22ц/794/380/2017 р. Головуючий у І інстанції Стоцька Л.А.

Категорія 59 Суддя-доповідач ОСОБА_5

На забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» 10 грудня 2013 року укладено договір застави транспортного засобу №5011346, предметом якого є автомобіль марки VW модель Golf Vil кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

28 грудня 2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис №1979, яким звернуто стягнення на вказаний предмет застави з метою задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 249 983 грн. 48 коп.

Вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки письмової вимоги нотаріуса та/або кредитора не отримував, при його вчиненні не перевірено безспірність заборгованості позивача перед кредитором, строк дії основного зобовязання не сплив.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений виконавчий напис.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 28 грудня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №1979, таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, рішення є незаконне та необґрунтоване.

Свої доводи мотивує тим, що судом необґрунтовано дійшов до висновку про безспірність заборгованості за кредитним договором, оскільки жодних скарг чи претензій, що свідчили б про незгоду позивача із сумою кредиту та заборгованістю апелянту не надходило.

Вказує, що відповідно до вимог законодавства нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє розмір кредитної заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підстав виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

Зазначає, що сума заборгованості, зазначена у вимозі та виконавчому написі, повністю відповідають сумам, зазначених у зведених облікових виписках, наданих нотаріусу.

У зведеній обліковій виписці з рахунку клієнта зазначена заборгованість без урахування тіла кредиту, що залишилась невиплаченою.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час вчинення виконавчого напису були відсутні дані про безспірність заборгованості позичальника.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 06 грудня 2003 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №50011346 (а.с.10).

Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит в розмірі 108030 грн., що згідно офіційного курсу НБУ становить 13000 доларів США та додатковий кредит у розмірі 13163 грн. 05 коп., що згідно офіційного курсу НБУ становить 1584 долари США зі сплатою 9,9% річних на придбання автомобіля марки «VW» модель «Golf Vil» кузов № НОМЕР_1, 2013 року випуску. Строк кредитування становить 60 місяців.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 10 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, згідно умов якого заставодавець передав у заставу банку майно: автомобіль марки VW» модель «Golf Vil» кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску (а.с.8-9).

Пунктом 4.1. Договору визначено, що заставодавець має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави у випадках, визначених договором.

Заставодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором, яке виникає у заставодержателя у випадку невиконання заставодавцем своїх зобовязань перед заставодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим Договором, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього Договору (Розділ пятий Договору).

Задоволення вимог заставодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя, а також шляхом звернення стягнення на предмет застави (п. 5.2 Договору).

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса (п. 5.3.3 Договору).

В результаті порушенням зобовязання за кредитним договором 5 жовтня 2015 року стягувачем було наслано на адресу ОСОБА_3 вимогу-повідомлення щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 238610 грн. 08 коп. (а.с.104).

28 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 1979, згідно з яким запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави: автомобіля марки VW модель Golf Vil кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 06 грудня 2013 року по 05 жовтня 2015 року, сума поточної заборгованості станом на 05 жовтня 2015 року, а саме: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу 19625 грн. 21 коп.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати 3170 грн. 30 коп.; сума кредиту до повернення 189314 грн. 57 коп., що становить еквівалент 8957,82 доларів США; штраф у розмірі 20% від суми кредиту 21606 грн. Сума до стягнення 249983 грн. 48 коп. (а.с.14).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

При вирішенні спору суд першої інстанції вірно посилався на положення статей Закону України «Про нотаріат», якими передбачені: можливість стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом; умови вчинення виконавчих написів; зміст виконавчого напису.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядком вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Тобто, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником ,а підтвердження безспірності зобов'язань боржника.

Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (Закон N 996-XIV).

Судом установлено, що із вказаною у виконавчому написі заборгованістю позивач не погоджується та вважає її спірною, оскільки після надсилання письмової вимоги, він здійснював погашення заборгованості, а тому вважає, що нотаріус не пересвідчився у безспірності заявленої заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для видачі виконавчого напису 28 грудня 2015 року стали: заява стягувача про вчинення виконавчого напису від 25 грудня 2015 року, вимога від 05 жовтня 2015 року, відомості щодо надсилання поштового відправлення, копії кредитного договору та договору застави, рахунки-фактури та зведені облікові виписки з рахунку клієнта ОСОБА_3

Аналіз зазначених документи в їх сукупності дає підстави вважати, що при вчиненні виконавчого напису сума боргу, зазначена у виконавчому написі станом на 05 жовтня 2015 року, становить 249 983 грн. 48 коп., тоді як у вимозі, складеній ТОВ «Порше Мобіліті» та надісланій ОСОБА_3, зазначено, що сума заборгованості станом на 05 жовтня 2015 року становить 238610 грн. 08 коп.

Станом на дату предявлення вимоги, а саме, 05 жовтня 2015 року та 25 грудня 2015 року було складено зведені облікові виписки з рахунку ОСОБА_3, та надані ТОВ «Порше Мобіліті» нотаріусу, які місять наступні дані: всього нараховано станом на 05.10.2015 року 153139,01 грн., всього сплачено 103843,50 грн. непогашена сума заборгованості становить 49295 грн. 51 коп., а станом на 25.12.2015 року 43535 грн. 50 коп.

При чому, у вимозі до боржника взагалі не зазначалося про суму штрафних санкцій (п. 8.2) за порушення терміну повернення кредиту у розмірі 21606 грн., про що боржник не був попереджений належним чином.

Крім того, після надсилання стягувачем зазначеної вимоги боржником 26.10.2015 року, 03.11.2015 року та 01.12.2015 року здійснювались проплати за кредитним договором, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.13).

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позов, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено, що заборгованість боржника є безспірною, оскільки предявлена вимога, зведена облікова виписка та виконавчий напис місять різні суми загальної заборгованості, хоча розрахунки здійснені по одну дату - 05 жовтня 2015 року, зокрема, вимога не містить суми штрафу з порушення строку повернення кредиту в розмірі 21606 грн, а у предявленій вимозі, зведеній обліковій виписці та виконавчому написі зазначені різні суми заборгованості по кредиту.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про відсутність у нотаріуса обов'язку перевіряти безспірність заборгованості, тоді як закон навпаки вимагає цього, а виконавчий напис вчиняється лише після перевірки безспірності заборгованості.

Посилання апеляційної скарги на відсутність заперечення чи претензії боржника про незгоду із сумою кредиту та заборгованістю самі по собі не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду, так як боржник у зазначених правовідносинах є слабкою стороною.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: