АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1800/17 Головуючий 1 інст. - Малихін О.Р.
Справа № 643/9269/13-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії Піддубного Р.М.,

Гуцал Л.В.,

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року за заявою ОСОБА_4 (ОСОБА_5), зацікавлена особа ОСОБА_6 про роз'яснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 року було задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 і стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримування сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

29.11.2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про роз'яснення рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 року. В обґрунтування своєї заяви посилалась на те, що у своїй позовній заяві вона вказувала, що із відповідачем вони разом мешкали і вели спільне господарство із жовтня 2006 року по січень 2012 року, відповідач погодився з позовом в повному обсязі, тому вона просить надати роз'яснення, чи слід розуміти встановлені вказаним судовим рішенням обставини і визначені відповідно до них правовідносини (не мотиви) - факт спільного проживання позивача та відповідача без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2006 року по січень 2012 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз'яснення рішення суду відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що не погоджується з вказаною ухвалою та вважає її постановленою з порушенням норм процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду 1 інстанції.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи, року усім учасникам у цій справі: позивачу і відповідачу, були направлені судові-повістки повідомлення про розгляд справи на 16.03.2017року, але в судове засідання сторони не з'явились, про причини неявки не повідомили.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки через неявку учасників процесу колегія суддів неодноразово відкладала розгляд справи, і тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 у червні 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2013 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від усіх його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

29.11.2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про роз'яснення рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 року.

В обґрунтування своєї заяви посилалась на те, що у своїй позовній заяві вона вказувала, що із відповідачем вони разом мешкали і вели спільне господарство із жовтня 2006 року по січень 2012 року, відповідач погодився з позовом в повному обсязі, тому вона просить надати роз'яснення, чи слід розуміти встановлені вказаним судовим рішенням обставини і визначені відповідно до них правовідносини (не мотиви) - факт спільного проживання позивача та відповідача без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2006 року по січень 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Така позиція міститься у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як вбачається з позовних вимог, то позов стосувався стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від усіх його доходів до досягнення дитиною повноліття

Тобто предметом судового розгляду було, зокрема, стягнення аліментів.

Питання щодо факту спільного проживання позивача та відповідача без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2006 року по січень 2012 року не вирішувалось.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається з заяви ОСОБА_4 про роз'яснення рішення, вона фактично не погоджується з мотивувальною частиною рішення.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз'яснення рішення.

За таких обставин колегія вважає, що ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог ст.ст.214,215 ЦПК України; заявленим позовним вимогам судом дана належна оцінка з зазначенням цього в тексті рішення суду з посиланням на певні докази та норми законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.

Відповідно до ст..312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст..ст.303, 304, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - Л.В. Гуцал

Р.М. Піддубний