Справа № 171/2029/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 травня 2017 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Хоруженко Н.В.
за участю секретаря Десятникової І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди,
24.11.2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказує, що 18 квітня 2016 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір, індивідуальний номер заказу CZ-384. Згідно з п.п. 1.1., 2.1. зазначеного договору, замовник доручає, а виконавець (відповідач) зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Вартість виробів складає 14 036,00 грн. та відповідно до п. 3.1 Замовник зобовязується сплатити суму вказану в п. 2.1. цього договору. Відповідно до п. 3.2. вищевказаного договору після виконання пункту 3.1. Виконавець зобовязується передати у власність Замовнику виготовлені вироби протягом 28 робочих днів з моменту заключення договору. Цього ж дня, 18.04.2016 року позивачкою було підписано додаток до договору № CZ-384, згідно якого їй у повній мірі надана інформація про товар, умови оплати та доставки. Згідно товарних чеків та рахунків, станом на 15 вересня 2016 року відповідачу - ФОП ОСОБА_3 було здійснено повну оплату готівкою за виконання робіт, згідно зазначеного договору в сумі 14 036.00 грн. Відповідачем не було виконано п. 3.2. договору № CZ-384, а саме не здійснено ніяких дій щодо виготовлення та доставки виробів - ПВХ конструкцій.Позивачка неодноразово телефонувала відповідачу з проханням приступити до виконання умов договору, але її зусилля були марними. З моменту укладення договору вже пройшло більше ніж пів року, а з моменту внесення останнього платежу більше місяця, але ніяких дій з боку відповідача виконано не було. Так як, згідно договору № СУ-384 від 18.04.2016 року термін виконання замовлення становив 28 днів з моменту підписання даного договору, тобто граничний термін виконання замовлення складав 16 травня 2016 року, але відповідачем у визначений та обумовлений термін виконання замовлення виконано не було, таким чином, внаслідок прострочення виконання зобов'язання неустойка складає 1642,21 грн. у відповідності до наступного розрахунку:Своїми неправомірними діями відповідач спричинив позивачці моральних страждань внаслідок душевних хвилювань, пов'язаних з неправомірних дій відповідача. Позивачка була змушена принижуватися перед відповідачем, просити його виконувати умови договору або повернути їй гроші, тобто просити в нього те, що він й так повинен зробити, позивачці було соромно перед працівниками відповідача пояснювати свої вимоги, принижуватися. Моральні страждання ще більше збільшилися, оскільки позивачка загубила віру в справедливість, до даного випадку. Замість того, щоб нормально жити, позивачка за захистом своїх порушених прав вимушена звертатися до адвокатів, до суду, займатися збором необхідних документів, її звичний уклад життя порушений, що завдає їй також душевні переживання.Спричинену моральну шкоду незаконними діями відповідача позивачка оцінює у 5000,00 грн., тому на підставі вищевказаного просить позов задовольнити в повному обсязі.
За заявою представника позивача справу розглянуто без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про слухання справи у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України сповіщений належним чином, заперечень на позов не надав.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 квітня 2016 року між позивачкою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір на виконання робіт з виготовлення та доставки ПВХ конструкцій, вартість виробу складає 14 036,00 грн. В цей же день позивачем підписано додаток до вказаного договору.
З договору індивідуальний номер замовлення CZ-384 від 18.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) уклали договір, за яким виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовнику ПВХ конструкції за розцінками виконавця. Договір містить підпис позивача та відбиток печатки ФОП ОСОБА_2 без його підпису (а.с. 9-10).
Згідно товарних чеків та рахунків, які позивачка додає до позовної заяв встановлено, що станом на 15 вересня 2016 року відповідачу - ФОП ОСОБА_3 було здійснено повну оплату готівкою за виконання робіт, згідно зазначеного договору в сумі 14 036.00 грн.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 неодноразово в усній формі зверталася до відповідача з проханням виконати умови договору чи визнання договору незаконним та повернення сплачених коштів, однак відповідач на вказані пропозиції ніяким чином не реагує.
Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.ст.57-59 ЦПК України визначено, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст.208 Цивільного кодексу України правочини між юридичною та фізичною особою належить вчиняти у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст.866 ЦПК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.
Виходячи із вищевикладеного та оцінивши докази в їх сукупності, з врахуванням наданого сторонами обсягу доказів, суд вважає, що позов в частині визнання розірвання договору слід задовольнити повністю та розірвати договір індивідуального номеру замовлення CZ-384 від 18.04.2016 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 та позивачкою, оскільки відповідач злісно ухиляється від виконання умов договору. Судом встановлено, що на виконання договору позивач виплатила відповідачу кошти в сумі 14 036,00 грн. У відповідності до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача кошти в сумі 14 036,00 грн., разом з цим підлягає і стягненню неустойка за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 1 642,21 грн.
Оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено права позивача як споживача, суд на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» приходить до висновку, що відповідачем завдано моральну шкоду позивачу, яка підлягає стягненню, оскільки порушення прав позивача з боку відповідача призвели до хвилювань позивача. Суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 1000 грн. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди на суму 5000 грн., в тому в даній частині позовні вимоги слід задовольнити частково.
У відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 3, 10,11, 60, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди - задовольнити частково.
Розірвати договір № CZ-384, укладений 18 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1);
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 14 036,00 грн., неустойку за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 1 642, 21 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., всього в сумі 16 678,21 грн.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_4