Єдиний унікальний номер 243/7992/16-ц Номер провадження 22-ц/775/771/2017
Єдиний унікальний номер 243/7992/16-ц Головуючий у 1 інстанції Сидоренко І.О.
Номер провадження 22-ц/775/771/2017 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Кішкіної І.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відновлення порушених, невизнаних конституційних прав на майно

за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України

на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2017 року у задоволенні клопотання представника відповідача Кабінету Міністрів України Циря С.М. про закриття провадження у справі відмовлено.

В апеляційній скарзі Кабінет Міністрів України просив ухвалу скасувати, провадження у справі закрити, оскільки суд порушив норми матеріального та процесуального права. Суд не звернув уваги на те, що в якості відповідача в позовній заяві зазначена Держава Україна за адресою м. Київ вул. Банкова, 11, тобто представником держави позивач визначив Президента України - - суб'єкта владних повноважень. Вказане свідчить, що між сторонами існує публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, представник прокуратури Сєрова Н.С. та представник Державної казначейської служби України Смирнов О.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник Кабінету Міністрів України надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю доповідача, присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, спір не є публічно-правовим, тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

На підставі ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, ч.2 юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 ЦК (стаття 396 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_7 просив визнати незаконною діяльність і бездіяльність Держави по не відновленню його конституційних прав відповідно до Конституції та Законів України, зобов'язати Державу Україна відновити його права на його власність - внески в Державний «Ощадбанк» відповідно до Законів та Конституції України, відшкодувати його збитки - невиплачені внески на умовах, встановлених Законами та Конституцією України, відшкодувати моральну шкоду в сумі 100000 грн. (арк..спр.3), тобто предметом даного позову є захист порушених майнових прав.

За змістом ч.2 ст.30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності між сторонами цивільно-правових відносин відповідає обставинам справи.

Виходячи з викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами виник публічно-правовий спір - безпідставні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги рішення Вищого адміністративного суду України від 12 жовтня 2011 року за позовом ОСОБА_7, в якому він просив визнати протиправною бездіяльність Президента України та зобов'язати поновити його право на власність необґрунтовані..

Так, на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, питання підсудності не є обставинами, встановленими судовим рішенням.

Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст.360-7 ЦПК України лише висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно зі статтею 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України відхилити.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: