Справа № 374/30/17 Головуючий у І інстанції Козіна С. М.
Провадження № 22-ц/780/2320/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 58 18.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03 січня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановила:

03 січня 2006 року Ржищівським міським судом Київської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку №73 по вул. Комсомольській, м. Ржищів, Київської області.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до довідки №3-06/5/2017 від 13.02.2017 року, що видана Ржищівським міським судом Київської області, справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, знищена, згідно п. 34 Переліку судових справі і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №22 від 11.02.2010 року.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2017 року відновлено втрачене провадження в цивільній справі №2-2/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1976 року по 28 вересня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.06.1976 року №441015 та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.08.1994 року №262121(а.с.4).

В період шлюбу було збудовано житловий будинок по вул. Комсомольська(ОСОБА_4), 73 в м. Ржищів Київської області. В 1985 року будинок був прийнятий в експлуатацію (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с.10) 29 квітня 1987 року в період шлюбу було зареєстроване право власності на будинок.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, відповідно до вищезазначеного, ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку по вул. Комсомольська (ОСОБА_4), 73 в м. Ржищів, а не наймачем, як вирішив суд першої інстанції. Відносини позивача та відповідача мають регулюватися нормами Цивільного та Сімейного кодексів України, а не Житлового кодексу, які суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03 січня 2006 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 606,32 грн.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_5