Справа №664/1748/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Заславець Н.В.

при секретарі Бондаревій Т.К.

за участю відповідача ОСОБА_1, представників сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 174948,21 гривень за позикою. У ході розгляду справи позивач заявлені вимоги збільшила і просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 80000,00 гривень за неповернення грошових коштів за позикою.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали.

Позивач на підтримання позову суду пояснила, що з відповідачем знайомі. Вона займається підприємницькою діяльністю і неодноразово позичала відповідачу гроші, які відповідач їй повертала. 18.12.2014 року вона позичила ОСОБА_1 7050 доларів США на лікування її чоловіка , який теж був присутній, як і син відповідача при передачі грошей. Також були присутні її дочка і зять. Відповідач обіцяла повернути їй борг за позикою до 1 серпня 2015 року після реалізації продукції з городу, про дату повернення вказала у розписці, але гроші їй повертала невеликими сумами по 100 - 200 гривень. На даний час відповідач повернула їй лише 2800,00 гривень, тому просить врахувати цю суму при стягненні суми боргу. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути борг, навіть подала заяву до відділення поліції. Також пояснила, що письмову розписку ОСОБА_1 написала власноручно, у якій вказала суму позики, і при цьому вони не обговорювали ніяких штрафних санкцій за порушення строку повернення коштів. Також їй спричинено діями відповідача моральну шкоду, яку вона визначила у розмірі 80000,00 гривень , і яка полягає в тому, що в неї виникли проблеми у сім*ї, яку вона поставила у скрутне матеріальне становище. Вказані гроші вона збирала для навчання своєї дочки, яка тепер позбавлена можливості навчатися. Незаконними діями відповідача їй спричинено моральні страждання та хвилювання , тому просить стягнути на її користь суму боргу за позикою, яка відповідно до курсу валют на дату звернення до суду становить 174948,21 гривень, з урахуванням часткового повернення боргу в сумі 2800 гривень, моральну шкоду в сумі 80000,00 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 гривень та судові витрати у справі. Також пояснила, що були випадки, коли вона прострочені продукти давала ОСОБА_1 для собаки, і за це вона ніякого боргу їй не нараховувала. У подальшому просила справу розглянути за її відсутності.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник заявлений позов не визнали. Відповідач суду пояснила, що вона фактично не позичала у відповідача такої суми в іноземній валюті. Розписку вона дійсно писала, що в судовому засіданні визнала, але писала її під тиском позивача, яка викликала її на вулицю і в салоні авто сказала їй писати розписку і про те, що позивач привезла із собою підмогу і вказала на машина, яка стояла позаду. Вона злякалася погроз і написала розписку на суму, яку вимагала у неї позивач. Також пояснила, що фактично ця сума - це результат накопичення того, що ОСОБА_4 неодноразово віддавала їй продукти харчування, які були з порушеним строком придатності, і не могли бути реалізовані. Кожного разу ОСОБА_4 перераховувала вартість цих продуктів і нараховувала їй борг за завищеними цінами. При цьому надала до суду іншу письмову розписку, предметом якої була позика в сумі 67300,00 гривень, і пояснила, що цю розписку вона також писала ОСОБА_4, на ній наявні підписи їх обох. Але позивач повернула їй цю розписку після чергового перерахування суми боргу, що в остаточному вилилися у написання розписки, за якою заявлено позов. Заперечила, що при написанні розписки на суму у 7050 доларів США були присутні свідки, зазначені в ній. У задоволенні позову просила відмовити.

Представник відповідача суду пояснила, що фактично між сторонами не було укладено ніякого договору позики, мав місце перерахунок вартості товару, строк реалізації яких вийшов, і позивач спочатку передала відповідачу продукти харчування, а потім нарахувала на кількість продуктів борг за завищеними цінами. Ніяких грошей відповідач не позивача у ОСОБА_4, також вважає безпідставним пред*явлення позову про стягнення моральної шкоди, оскільки ні договором , ні законом за вказаними взаємовідносинами стягнення моральної шкоди не передбачено. У задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та представників сторін дослідивши матеріали справи та витребувані матеріали із Олешківського ВП за заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2014 року ОСОБА_4 надала позику ОСОБА_1 в іноземній валюті в сумі 7050 доларів США, що за курсом валют станом на дату звернення до суду - на серпень 2016 року становить 174948,21 гривень. Відповідачем частково повернуто позивачу борг у розмірі 2800,00 гривень, що позивачем визнано і приймається судом без надання відповідних письмових доказів. Строк повернення боргу сторонами визначено до 1 серпня 2015 року, що підтверджено письмовою розпискою, виданою ОСОБА_1 ОСОБА_4 із зазначенням дати укладення договору, суми позики і строку її повернення(а.с.11). Факт власноручного написання боргової розписки відповідачем визнано. Своє зобов'язання щодо повернення позики ОСОБА_1 виконала частково і сума боргу відповідно до встановленого на час розгляду справи становить 172148,21 гривень, оригінал письмової розписки зберігається у позивача та наданий суду для огляду. ОСОБА_1 підтвердила, що оглянута розписка написана нею, наполягаючи на тому, що грошові кошти за позикою їй не передавалися.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦПК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, позовні вимоги позивача за позовом є обгрунтованими, що підтверджено наявністю письмового зобов'язання відповідача про позику, у якому відповідачем підтверджено факт отримання коштів за позикою, тому заявлені вимоги в частині стягнення боргу за розпискою належить задовольнити з урахуванням частково повернутих 2800,00 гривень, і з відповідача стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 172138,21 гривень за позикою.

Судом розглянуто вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 80000,00 гривень з підстав невиконання зобов*язання за договором позики, заявлений позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки сторонами не передбачено у договорі відшкодування моральної шкоди у випадку порушення чи невиконання боргового зобов*язання, а ЦК України не передбачено стягнення моральної шкоди за порушення зобов*язання за договором позики. Тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи. Відповідач зазначила, що письмове зобов'язання про позику написано нею особисто під тиском з боку ОСОБА_4 Вона злякалася погроз і видала розписку, хоча ніяких коштів остання їй не позичала. Також пояснювала, що така сума утворилася від неодноразових перерахувань вартості продуктів харчування із простроченими строками придатності, які позивач їй надавала Відповідно до положень ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі , грошові кошти або речі насправді не були одержані від позикодавця або були одержані в у меншій кількості, ніж встановлено договором. Окрім того, відповідно до положень ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Як встановлено судом, відповідачем позову про оспорювання договору позики подано не було. Разом з тим , заявляючи , що розписку видала під впливам психічного тиску і за відсутності фактичного отримання суми позики у 7050 доларів США, з приводу погрози застосування до неї насильства при написані боргового зобов'язання до правоохоронних органів звернулася лише під час розгляду справи в суді. За результатом розгляду її заяви, зроблено висновок про списання її заяви 15.12.2016 року, тобто відомості про злочин до ЄРДР внесені не були. Вказаний висновок не оскаржено. Тому обставини, на які посилається ОСОБА_1 нічим не підтверджені. Факт передачі грошей суд приймає до уваги відповідно до наявного боргового зобов*язання. Ніяких доказів з приводу здійснення психічного впливу відповідачем не надано. Тим більше , що ОСОБА_1 частково повертала отримані за розпискою гроші і просила суд це врахувати. Крім того, суд критично оцінює і не приймає до уваги надану відповідачем розписку про боргове зобов*язання перед ОСОБА_4 в сумі 67300,00 гривень від 20.05.2014 року на підтвердження того, що спочатку сума боргу становила таку суму, і з якої позивачем зроблено перерахунок на борг в сумі 7050 доларів США, оскільки надані розписки стосуються різних дат складання, різних сум та різних строків повернення. Суд допускає, що вказана розписка відповідачу була повернута після виконання нею зобов*язання саме за цією розпискою.

Тому пояснення відповідача суд вважає голослівними і такими, що нічим не підтверджені і оцінює їх як бажання відповідача уникнути відповідальності за невиконання договірних зобов'язань.

Таким чином з відповідача належить стягнути борг за позикою в сумі 172138,21 гривень та витрати , понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень, а всього стягненню підлягає 173859,61 гривень.

В іншій частині заявлених вимог належить відмовити.

Витрати на надання правової допомоги вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано відповідний розрахунок понесених витрат.

Керуючись ст.ст. 10,60, ч.3 ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1046-1051 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти за позикою в сумі 172138,21 гривень та судові витрати у справі в сумі 1721,40 гривень, а всього стягнути 173859,61 гривень.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити за необґрунтованістю.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя підпис Н.В. Заславець

Згідно з оригіналом.

Суддя Заславець Н.В.