АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5217/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/984/К/17 Бардін О.С.
Категорія - 39 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря: Гладиш К.І.,

за участю: представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4;

представника виконкому Довгинцівської районної в місті ради -Березуцької Ніни Іванівни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович, орган опіки та піклування Довгинцівської районної в місті ради, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович, орган опіки та піклування Довгинцівської районної в місті ради, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час шлюбу позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_8 за спільні кошти придбали окремо розташовану будівлю корпусу технічного обслуговування автомобілів загальною площею 1470,3 кв.м. по АДРЕСА_1.

25.10.2005р. між ОСОБА_8 та Криворізькою філією АППБ «Аваль» було укладено Генеральну кредитну угоду № 014/03-03/848, відповідно до якої позичальник ОСОБА_8 отримав позику в сумі 400000 грн., та договір іпотеки № 014/03-03/848/1, предметом якого виступала будівля корпусу технічного обслуговування автомобілів загальною площею 1470,3 кв.м. по АДРЕСА_1, яка належала іпотекодавцю на підставі договору міни будівель від 01.03.2002 р. Відповідно до п. 1.3. застава майна не оформлювалась.

25.10.2005 р. на підставі кредитного договору приватним нотаріусом Дацко Я.О. на вказану будівлю накладено заборону на нерухоме майно, а 24.01.2006 року обтяжено іпотекою на підставі договору іпотеки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер та було відкрито спадкову справу.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2009 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівлі по АДРЕСА_1 та за ОСОБА_3 та ОСОБА_9 по 1/4 частині вказаної будівлі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03-03/849 від 25.10.2005р., укладеного між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8, в сумі 352288,30 грн., сплачене держмито та витрати на ІТЗ.

Вказаним рішенням суду дію кредитного договору № 014/03-03/849 від 25.10.2005 року укладеного ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 було припинено.

30.09.2016 р. на адресу відповідача було направлено заяву про зняття всіх обтяжень та обмежень, накладених в рамках іпотечного договору, однак відповіді не отримано.

Оскільки відповідач добровільно відмовляється скасувати арешт майна, єдиною можливістю відновити порушене конституційне право позивачів на вільне розпорядження та користування своєю власністю є скасування обмежень та обтяжень щодо належного їм майна, тому позивачі просили суд скасувати заборону відчуження на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2532059 зареєстрований 25.10.2005 р. реєстратором приватним нотаріусом Дацко Я.О. та припинити іпотеку внесену до державного реєстру іпотек 24.01.2006 р. реєстраційний номер 2812348 приватним нотаріусом Дацко Я.О. на належне позивачам майно: одноповерхову окремо розташовану будівлю корпусу технічного обслуговування автомобілів загальною площею 1470,3 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2017 року позивачам відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Посилається на те, що відповідач добровільно відмовився від стягнення боргу за рішенням суду, оскільки пропустив строк пред'явлення виконавчого листа.

Судом при ухваленні рішення не враховано, що іпотечні зобов'язання, після смерті іпотекодавця, нікому не передано, а арешт на даний час існує через накладення його в межах кредитного договору, який є припиненим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 жовтня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_8 було укладено генеральну кредитну угоду № 014/03-03/848, відповідно до п. 1 якої банк як кредитор надав ОСОБА_8 як позичальнику кредитні кошти, загальний розмір яких не повинен перевищувати 400000 гривень строком на 60 місяців.

25 жовтня 2005р. в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливає з генеральної кредитної угоди № 014/03-03/848 від 25.10.2005 р., між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_8 також укладено договір іпотеки № 014/03-03/848/1, предметом іпотеки відповідно до якого є одноповерхова окремо розташована будівля корпусу технічного обслуговування автомобілів загальною площею 1470,3 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, яке належало іпотекодавцю ОСОБА_8 на підставі договору міни будівель від 01.03.2002 р. На строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володіння (користуванні) іпотекодавця (а.с.12-14 - копія договору).

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8 помер (а.с. 15 - копія свідоцтва про смерть).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2009 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину одноповерхової окремо розташовану будівлю корпусу технічного обслуговування автомобілів загальною площею 1470,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Визнано за неповнолітньою ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину вказаної будівлі та на частину орендної плати будівлі в сумі 90000 грн. Визнано за неповнолітньою ОСОБА_9 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину вказаної будівлі та на частину орендної плати будівлі в сумі 90000 грн. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину грошових коштів, що є дебіторською заборгованістю по орендній платі за здану в оренду будівлю корпусу технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_1, станом на 01.10.2009 р. в сумі 180 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «РайфайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03-03/849 від 25.10.2005 р. укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 в сумі 352 288,30 грн., сплачене держмито в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

Звертаючись з позовом про зняття арешту з майна вказували на те, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2009 р. дію кредитного договору № 014/03-03/849 від 25.10.2005 р. було припинено, а отже на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється і договір іпотеки, тому іпотеко держатель повинен був зняти всі обтяження та обмеження накладені в рамках іпотечного договору.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів про зняття арешту з майна суд першої інстанції виходив з того, що дія кредитного договору не припинена, позивач ОСОБА_2 є боржником за кредитним договором № 014/03-03/849 від 25.10.2005 року, та зняття обтяження з предмету іпотеки порушить права іпотеко держателя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» - під іпотекою слід розуміти вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 є боржником за кредитним договором № 014/03-03/849 від 25.10.2005 р., дані про сплату нею заборгованості в повному обсязі, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, в матеріалах справи відсутні.

Посилання позивача ОСОБА_2 на те, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2009 року дію кредитного договору № 014/03-03/849 від 25.10.2005 р. було припинено, а отже на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється і договір іпотеки, тому іпотеко держатель повинен був зняти всі обтяження та обмеження накладені в рамках іпотечного договору є помилковим, оскільки вказаним рішенням суду дія кредитного договору не припинена, а отже посилання позивача на статтю 17 Закону України «Про іпотеку» є безпідставним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач добровільно відмовився від стягнення боргу за рішенням суду, оскільки пропустив строк пред'явлення виконавчого листа колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки матеріали даної цивільної справи, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не містять відомостей про те, чи було пред'явлено до виконання виконавчий лист за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2009 року.

Також не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не враховано, що іпотечні зобов'язання, після смерті іпотекодавця, нікому не передано, а арешт на даний час існує через накладення його в межах кредитного договору, який є припиненим.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною третьою статті 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Пунктом 9.1 Генеральної кредитної угоди № 014/03-03/848 від 25.10.2005 року встановлено, що Генеральна кредитна угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє з моменту надання кредиту по першому з кредитних договорів, укладених в рамках цієї Угоди до повного виконання позивальником зобов'язань за всіма такими договорами.

Пунктом 8.1 Кредитного договору № 014/03-03/849 від 25.10.2005 року встановлено, що договір набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів та діє до повного погашення кредитної заборгованості.

Позивачі не сплатили пред'явлену кредитором заборгованість за кредитним договором та стягнуту судом, ухиляються від виконання свого обов'язку, тобто зобов'язання за кредитним договором спадкоємцями не були виконані, а отже ніякого припинення як дії кредитного договору, так і дії договору іпотеки не відбулось, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування обтяжень.

Крім того слід зауважити, що зняття обтяження з предмету іпотеки порушить права іпотекодержателя.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: