Справа № 308/2633/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослоя Г.Г.,

суддів - Мацунич М.В., Готра Т.Ю.,

секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2016 року та від 27 червня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Баран Р.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Баран Р.В. у березні 2016 року звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, до виконання зобов'язання.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 752, виданого 18.03.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму боргу в розмірі 62 000,00 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2016 року подання задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон до виконання зобов'язань.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.06.2016 року виправлено описку в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2016 року, вказавши замість невірного прізвища боржника ОСОБА_3 вірне - ОСОБА_3.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, згідно якої вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2016 року та від 27.06.2016 року.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Заслухавши представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така є підставною і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі: Закон № 606-XIV), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Матеріалами справи встановлено, що 22.12.2015 року старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Баран В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 752, виданого 18.03.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму боргу в розмірі 62 000,00 грн.

14.01.2016 рокустаршим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Баран В.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, і повинно застосовуватися як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання рішення.

Згідно ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи, передусім, передбачені ст. 32 Закону № 606-XIV.

У справі відсутні докази використання державним виконавцем передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу (в т.ч., шляхом звернення стягнення на майно боржника за правилами Глави 4 Закону № 606-XIV).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а в задоволенні подання державного виконавця слід відмовити як необґрунтованого.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2016 року та ухвалу цього ж суду від 27 червня 2016 року скасувати.

У поданні районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ГУ юстиції у Закарпатській області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: