Справа №295/2038/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянув скаргу Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов»язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного управління юстиції у Дніпропетровській області винести постанову про відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира по справі №295/2038/15-у від 26.05.2015 року без сплати авансового внеску. При цьому посилається на те, що державним виконавцем безпідставно з порушенням вимог закону та прав заявника повернуто виконавчий документ стягувачеві без прийняття до виконання у зв»язку з несплатою авансового внеску, оскільки виконавчий лист було втрачено не з вини стягувача, який отримав його дублікат, а виконавчі дії розпочато до набрання чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003р. №14, неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги, заяви чи подання.

В судове засідання представник заявника та державний виконавець не з»явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.02.2017 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено повідомлення, відповідно до якого виконавчий лист №295/2038/15-ц, виданий Богунським районним судом м. Житомира 22.11.2016 року про стягнення з ТОВ «Торгівельний будинок «АМСТОР» на користь ДП «Старокостянтинівський молочний завод» заборгованості у розмірі 3815253,15 грн., повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв»язку з тим, що стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску.

Відповідно до частини п»ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховної Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2016 року встановлено, що виконавче провадження по виконавчому листу №295/2038/15-ц від 11.09.2015 року, виданому Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ТОВ Торгівельний будинок «Амстор» на користь ДП «Старокостянтинівський молочний завод» заборгованості за договором №1337 від 01.02.2014 року в розмірі 3815253 грн. 15 коп., закінчено на підставі п.п.7 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за вказаним виконавчим документом не провадилось, залишок боргу залишився незмінним.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист по справі №295/2038/15-ц видано Богунським районним судом м. Житомира 22.11.2016 року та із заявами про примусове виконання рішення і звільнення від сплати авансового внеску стягувач звернувся до державної виконавчої служби після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання заявника в обґрунтування своєї скарги на те, що виконавчі дії були розпочаті до набрання чинності 05.10.2016 року Законом України «Про виконавче провадження», а тому повинні завершуватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом, не відповідають дійсності.

Таким чином, оскільки стягувач звернувся до державної виконавчої служби із заявами про примусове виконання рішення та звільнення від сплати авансового внеску після набрання чинності 05.10.2016 року Законом України «Про виконавче провадження» і в ч.2 ст.26 вказаного закону наведено вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати авансового внеску, до якого втрата виконавчого документа не відноситься, а тому дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є правомірними.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, враховуючи положення статті 383 ЦПК України, суб»єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

З огляду на вищенаведене, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, не може бути суб»єктом оскарження в порядку ст.383 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає, що посадова особа державної виконавчої служби правомірно повернула виконавчий документ стягувачу, у межах наданих законом повноважень і права чи свободи заявника не було порушено, а тому суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня її отримання.

Суддя: