Справа № 461/3295/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/1241/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І. Б.

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника Виконавчого комітету Львівської міської ради Балюєва С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Міністерства соціальної політики України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення одноразової грошової компенсації,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Міністерства соціальної політики України обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проходив службу у Збройних Силах із 10 червня 1972 року по 15 вересня 1994 року.

01 серпня 1994 року був звільнений як підполковник запасу у зв`язку із скороченням штату та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 -к. Листом форми №8 йому запропоновано прибути до м. Львова, ОВК для взяття на військовий облік, як звільненого в запас.

Із 19 квітня 1996 року згідно рішення №212 він перебуває на квартирному обліку та включений до пільгового списку за №212 як учасник бойових дій (згідно довідки №3/456 від 23 травня 1996 року). На даний час продовжує перебувати на обліку у Франківському відділі соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та включений до ЄДАРП як пільговик відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» згідно довідки від 06 жовтня 2010 року.

Він перебував на військовій службі протягом 20 років, звільнений у зв`язку із скороченням штату, є учасником бойових дій та інвалідом 2 групи, користується пільгами встановленими законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, однак його не було забезпечено житлом.

Для самостійного захисту свого конституційного права, у вересні 2007 року, ним за кредитні кошти банку, було придбано квартиру площею 37,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на липень 2015 року ним повністю були виконані кредитні зобов`язання перед банком, та сплачено 85 192,06 доларів США.

Позивач вважав, що його право на житло було грубо порушено відповідачами шляхом ненадання квартири у встановлений законом тримісячний строк, і він змушений був затрачати на це власні кошти.

З урахуванням уточнених вимог від вересня 2016 року позивач просив:

визнати незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Львівської міської ради та Міністерства соціальної політики України щодо незабезпечення його житлом та сплати одноразової грошової компенсації;

стягнути солідарно із Виконавчого комітету Львівської міської ради та Міністерства соціальної політики України на його користь 415 766,58 гривень одноразової грошової компенсації (а.с.1-8;91).

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано бездіяльність Виконавчого комітету Львівської міської ради та Міністерства соціальної політики України щодо незабезпечення ОСОБА_1 житлом та сплати одноразової грошової компенсації.

Стягнуто з Виконавчого комітету Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 одноразову грошову компенсацію у розмірі 415 766 грн. 58 коп.

Стягнуто з Виконавчого комітету Львівської міської ради в користь держави 4 432,76 грн. судового збору.

Стягнуто з Міністерства соціальної політики України в користь держави 275,10 грн.

Рішення суду оскаржив - Виконавчий комітет Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі посилається на те, що виплата грошової компенсації не належить до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування. Не погоджується з визначенням суми компенсації - 415 766, 58 гривень, оскільки така нарахована на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728, яка не може застосовуватись до даних правовідносин.

Ухвалами Львівської міської ради від 19 січня 2015 року №4261 «Про міський бюджет м. Львова на 2015 рік» та від 24 грудня 2015 року №33 «Про міський бюджет м. Львова на 2016 рік» не було передбачено коштів грошової компенсації черговикам Львівської міської ради за належне їм для отримання жиле приміщення.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Виконавчого комітету Львівської міської ради Балюєва С.В. на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Львівської міської ради підлягає до задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення права позивача ОСОБА_3 на позачергове отримання житла та отримання грошової компенсації, що дає підстави для її стягнення в сумі 415 766,58 гривень з Виконавчого комітету Львівської міської ради, як органу місцевого самоврядування з делегованими повноваженнями, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728, якою затверджений Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Судом та матеріалами справи установлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах із 10 червня 1972 року по 15 вересня 1994 року.

01 серпня 1994 року був звільнений як підполковник запасу у зв`язку із скороченням штату та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 -к. Листом форми №8 йому запропоновано прибути до м. Львова, ОВК для взяття на військовий облік, як звільненого в запас (а.с.15; 16).

Після звільнення з військової служби позивач продовжував працювати.

Зокрема, з 21 вересня 1994 року по 10 березня 1999 року працював генеральним директором ТзОВ «Галавіатранс», з 14 вересня 2000 року по 16 грудня 2001 заступником генерального директора з авіаційної безпеки ДП МО Українська авіаційна транспортна компанія «Аеропорт Львів-2, з 04 квітня 2002 року по 23 серпня 2003 року по сумісництву працював директором ТзОВ «Євроторгтехобладнання», з 01 вересня 2003 року прийнятий на посаду директора ПП Компанія БМС (а.с.13-14).

За договором купівлі-продажу від 26 вересня 2007 року ОСОБА_1 за 287850 гривень (що еквівалентно на той час 57000 доларів США), придбав у власність однокімнатну квартиру, загальною площею 37,8 кв.м., житлова 19,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , і згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 лютого 2008 року є одноособовим власником даного житла (а.с.22; 23-24;25-30).

Зазначена квартира, як установлено в суді, була придбана за кредитні кошти банку, за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26 вересня 2007 року. Заборгованість за кредитним договором, згідно довідки АТ «УкрСиббанк» від 02 липня 2015 року, відсутня (а.с.30).

На даний час ОСОБА_1 проживає у даній квартирі разом із сином ОСОБА_3 (а.с.31).

Згідно довідки Управління обліку і розподілу житла Львівської міської ради №3/456 від 23 травня 1996 року, ОСОБА_1 з 19 квітня 1996 року перебуває на квартирному обліку та включений до пільгового списку як учасник бойових дій за №212 (а.с.16). Продовжує перебувати на обліку у Франківському відділі соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та включений до ЄДАРП як пільговик відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», згідно довідки від 06 жовтня 2010 року (а.с.21).

Довідкою МСЕК від 12 серпня 2014 року ОСОБА_1 визнано інвалідом другої групи безтерміново, з можливістю праці в кабінетних умовах без психоемоційних перенавантажень (а.с.19-20).

Чинне законодавство України надає пільги щодо забезпечення житлом військовослужбовців які звільнені в запас та членів їх сімей.

Зокрема, як зазначено у п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються такі пільги як, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Відповідно до п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни та прирівняні до них особи мають пільги на позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Відповідно до п.44, п.46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради міністрів Української РСР і української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 (надалі Правил) - у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку учасникам бойових дій та учасникам війни. Поза чергою жилі приміщення надаються особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п.45 Правил генералам, адміралам, офіцерам і тим, що перебували на військовій службі не менше двадцяти календарних років, військовослужбовцям надстрокової служби, прапорщикам і мічманам Збройних Сил СРСР та прирівняним до них особам, звільненим з військової служби за станом здоров`я, віком або скороченням штатів, жилі приміщення надаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів у першу чергу, але не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки.
Пунктом 4.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями визначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Таким чином беззаперечно установлено, що ОСОБА_1 має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни щодо забезпечення житлом і дане право залишається нереалізованими з тих причин, що житло (в тому числі на пільгових умовах) надається в порядку черговості.

У той же час, вимогою позивача було отримання від Виконкому Львівської міської ради одноразової грошової компенсації за незабезпечення житловим приміщенням у пільговому порядку.

Як зазначено у ч.ч.1, 2 ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст.40 ЖК України, громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку.

Згідно ст.48-1 ЖК України порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

(Норми і положення статті 48-1 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно із законом України №80-VІІІ від 28.12.2014).

У Законі України про Державний бюджет України на 2016 рік від 25 грудня 2015 року №928 установлено, норми положення статті 40,48-1 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

Ухвалами Львівської міської ради від 19 січня 2015 року №4261 «Про міський бюджет м. Львова на 2015 рік» та від 24 грудня 2015 року №33 «Про міський бюджет м. Львова на 2016 рік» не було передбачено коштів грошової компенсації черговикам Львівської міської ради за належне їм для отримання жиле приміщення.

Тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльністю відповідачів та стягнення з Виконавчого комітету Львівської міської ради на його користь 415 766,58 гривень одноразової грошової компенсації.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при наявності в органу місцевого самоврядування фінансових ресурсів на виплату грошової компенсації, така мала б виплачуватися в порядку черговості за часом взяття особи на квартирний облік.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728 Про деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян із наступними змінами затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Цей Порядок установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація).

Дія цього Порядку поширюється на:

військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;

осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;

сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;

сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

Військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

У разі використання військовослужбовцем та/або членами його сім`ї права на приватизацію раніше наданого жилого приміщення у неповному обсязі загальна площа жилого приміщення, яка підлягає компенсації, зменшується на площу, яка була безоплатно передана з державного житлового фонду у приватну власність військовослужбовця та/або членів його сім`ї.

У разі отримання військовослужбовцем з державного житлового фонду жилого приміщення для постійного проживання, яке не приватизовано ним та/або членами його сім`ї, і його подальшого перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та/або включені до списків осіб, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень, загальна площа житла, яка підлягає компенсації, зменшується на загальну площу житла, що перебуває у користуванні військовослужбовця та членів його сім`ї.

Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Отже, даним спеціальним Порядком передбачено можливість отримання позивачем як військовослужбовцем грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення у військовому комісаріаті за місцем реєстрації якщо він був взятий на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включений до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Колегія суддів не убачає порушень норм Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини щодо реалізації ОСОБА_1 права, що пов`язане з отриманням житла за рахунок бюджетних коштів у залежності від бюджетних фінансувань (справа Кечко проти України), оскільки він ( ОСОБА_1 ) не позбавлений отримати грошову компенсацію у порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728.
Таким чином, у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення з Виконавчого комітету Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 одноразової грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Виконавчого комітету Львівської міської ради підлягає до задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Міністерства соціальної політики України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення одноразової грошової компенсації відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішеням апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.