Провадження № 2/761/2390/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Маліновської В.М.

при секретарі - Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (Відповідач) про стягнення заборгованості (а.с.1-3).

Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» є балансоутримувачем житлового будинку в Шевченківському районі м. Києва по АДРЕСА_1, відповідно до договору № 24/20-7-2/20.10.10 від 20.10.2010р., укладеного між Позивачем та ТОВ «Мегаполісстрой» як замовником будівництва. Позивач здійснює послуги з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території відповідно до укладених з ПАТ «Київенерго», «Київводоканал» та іншими організаціями договорів. Відповідно до укладених договорів з ОСОБА_1 № 241/1/3а від 20.01.2014р. та № 241/2/3а від 20.01.2014р. Позивач взяв на себе зобов'язання надавати Відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також послуги з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відносно кв. АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_1 Згідно п.5 Договору № 241/1/3а та п.8 Договору № 241/2/3а Відповідач зобов'язана здійснювати оплату за надані послуги не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Позивач, виконуючи свої обов'язки, постійно надає передбачені умовами договорів послуги, але відповідач у порушення ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в повному обсязі оплату за отримані послуги здійснювати не бажає. Заборгованість Відповідача за період з грудня 2013 року по 14.07.2016р. складає 7 995,65 грн., яку Позивач просив стягнути, серед іншого Позивач просив стягнути з Відповідача на свою користь витрати по сплаті на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2016р. скасовано судовий наказ Шевченківського районного суду м. Києва № 2/761/327/2016 від 11 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги та судові витрати, тому у Позивача наявне право на стягнення заборгованості з Відповідача в порядку позовного провадження (а.с.12).

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 05.12.2016р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.47).

Відповідачкою подано заперечення проти позову (а.с.53-54), в яких вона зазначила, що в неї в наявності є безліч доказів, що доводять злочинність діяльності ОСОБА_2 - директора ТОВ «Рембудсервіс ЛТД», зокрема: 1) без згоди Відповідачки, а значить шляхом злочину, заволодів документами позивачки (паспорт та ідентифікаційний код); 2) оприлюднює конфіденційну інформацію на дверях та стінах під'їздів; 3) не видає довідки, за якими звертаються громадяни, у т.ч. і довідку ф.3; 4) позбавляє громадян вільно проживати у своїх квартирах (відключає воду, світло); 5) цілеспрямовано незаконно заволодіває майном громадян, а саме грошовими коштами шляхом спонукання їх підписати додаткові угоди, в яких включає додаткові нарахування до квитанцій про сплату комунальних послуг; 6) крім того, умовами договорів недопустиме нарахування оплати за спожиті послуги за загальними нормативами при наявності лічильників. Відповідачка зазначила, що боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги в неї не існує, що підтверджується вищевикладеним та квитанціями про сплату послуг опалення за два попередні опалювальні сезони, та жовтень і листопад 2016р.

В судовому засіданні 20.01.2017р. директор ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» - ОСОБА_2 зазначив, що Відповідачка частково погасила заборгованість перед Позивачем, окрім цього визнав, що відповідачка в повному обсязі сплачує за житлово-комунальні послуги: за гарячу та холодну воду, електроенергію, за винятком оплати послуг опалення, у зв'язку з чим станом на 20.01.2017р. заборгованість Відповідачки становить 2 100,50 грн.

В судовому засіданні 27.02.2017р. представник Позивача - Канайло В.В. надав суду уточнений розрахунок заборгованості Відповідачки по сплаті за житлово-комунальні послуги, згідно якого сума заборгованості останньої становить 2 100,50 грн., позовні вимоги з урахування уточненого розрахунку підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» є балансоутримувачем житлового будинку в Шевченківському районі в м. Києві по АДРЕСА_2, відповідно до Договору № 24/20-7-2/20.10.10 на утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території від 20.10.2010р., укладеного між ТОВ «Мегаполісстрой» та ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» (а.с.26-27) з урахуванням Додаткової угоди від 20.10.2011р. (а.с.28).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 53,6 кв.м., житлова площа 21,1 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер: 18840364 від 11.03.2014р. (а.с.29) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18840581 від 11.03.2014р. (а.с.30).

20 січня 2014 року між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 241/1/3а про надання послуг з утримання будинків і споруди та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_2, споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с.14-16).

20 січня 2014 року між Позивачем та Відповідачкою було укладено Договір № 241/2/3А про надання послуг з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за умовами якого Виконавець зобов'язується своєчасно здійснювати надання послуг з організації надання споживачеві відповідної якості послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електроенергії, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с.31-35).

Відповідно до п 3. вказаного договору встановлено, що в квартирі Відповідачки встановлено наступні засоби обліку: лічильник гарячої води Meters, заводський номер 693787, лічильник холодної води Meters, заводський номер 692711, лічильник електроенергії, заводський номер 14855927.

Пунктом 4 зазначеного Договору визначено, що тарифи на послуги становлять: 1) централізованого постачання холодної води 3,18 грн. за куб.м.; 2) з централізованого постачання гарячої води 14,86 грн. за куб.м.; 3) з централізованого опалення 4,52 грн. за кв.м.; 4) з водовідведення 1,38 грн. за куб.м.; 5) з електроенергії 0,2154 до 250 кВт, 0,2802 після; 6) розмір щомісячної плати за надані послуги з централізованого опалення (опалювальний сезон) складає 4,52 грн./м2; 7) плата за надані послуги за наявності засобів обліку електроенергії, води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення; 8) наявність пільг з оплати послуг - відсутня.

Згідно з п.8. Договору № 241/2/3А від 20.01.2014р. та п. 5 Договору № 241/1/3а від 20.01.2014р. визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України).

Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов'язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників).

Разом з тим, відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до п.9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (далі - Правила), у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Відповідачка зазначила, що в її квартирі встановлено засіб обліку теплової енергії, відтак оплата за послуги опалення здійснювалась нею у відповідності до показань такого лічильника за встановленими тарифами.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що знає про наявність у квартирі Відповідачки встановленого засобу обліку теплової енергії, проте зауважив, що такий прилад обліку на його абонентському обліку не знаходиться, окрім того зазначив, що у 2015р. Відповідачка не сплачувала за послуги опалення на підставі показань зазначеного лічильника, оскільки у березні 2015р. взагалі відключила лічильник, що заборонено чинним законодавством. Водночас, будь-яких доказів на підтвердження своїх тверджень щодо повного відключення Відповідачкою квартирного лічильника теплової енергії в судовому засіданні не надав.

Пунктом 10 Правил передбачено, що оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку (п. 12 Правил).

Відповідно до абз. 5 п. 15 Правил у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

За п. 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 20 Правил визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Згідно зі п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оплата житлово-комунальних послуг, зокрема послуг централізованого опалення, здійснюється на підставі показань встановлених у квартирі засобів обліку теплової енергії, навіть у разі, якщо такий засіб обліку не прийнято на абонентський відділ у виконавця, разом з тим, нарахування плати за послуги опалення у відповідності до нормативів (норм) споживання в разі наявності в квартирі засобу обліку теплової енергії можливе лише у разі несправності такого засобу обліку.

В позовній заяві Позивач зазначив, що заборгованість Відповідачки за період з грудня 2013р. по 14.07.2016р. складає 7 995,65 грн., з яких сума боргу по комунальним платежам за період з 01.11.2013р. по 14.07.2016р. - 3 786,82 грн., 3% річних - 306,89 грн., індекс інфляції - 3 901,94 грн. (а.с.40). Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної суми заборгованості до позовної заяви не додано, та в судовому засіданні не здобуто.

Згідно уточненого розрахунку Позивача, наданого в судовому засіданні 27.02.2017р., станом на грудень 2016р. у Відповідачки наявна заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги в загальній сумі 2 100,50 грн., з яких: - заборгованість по оплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території: за липень 2015р. - 61,79 грн., за грудень 2016р. - 229,59 грн., а всього 291,35 грн.; - за послуги опалення: за лютий 2016р. - 256,80 грн., за жовтень 2016р. - 83,18 грн., листопад 2016р. - 430,47 грн., грудень 2016р. - 276,02 грн., а всього 1 046,47 грн.; - за холодне водопостачання: за листопад 2014р. - 6,25 грн., за грудень 2014р. - 49,72 грн., червень 2015р. - 26,08 грн., липень 2015р. - 51,20 грн., грудень 2016р. - 13,77 грн., а всього 147,02 грн.; - за електроенергію: листопад 2014р. - 68,27 грн., грудень 2014р. - 90,83 грн., січень 2015р. - 93,73 грн., червень 2015р. - 55,50 грн., липень 2015р. - 58,02 грн., жовтень 2015р. - 87,61 грн., грудень 2016р. - 161,70 грн., а всього 615,66 грн. (а.с.67).

Разом з тим, як було зазначено, в судовому засіданні 20.01.2017р. директор ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» - ОСОБА_2 визнав, що Відповідачка в повному обсязі сплачує за житлово-комунальні послуги: за гарячу та холодну воду, електроенергію тощо, окрім послуг за опалення, відтак суд критично ставиться до уточненого розрахунку Позивача в частині наявності у Відповідачки заборгованості за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, холодного водопостачання та електроенергії. Будь-яких пояснень з приводу наявності у Відповідачки заборгованості за вказані послуги згідно уточненого розрахунку представником Позивача в судовому засіданні не надано.

Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що вона в повному обсязі сплачувала всі житлово-комунальні послуги, окрім послуг по опаленню, оскільки Позивач окрім суми оплати визначеної на підставі показань квартирних лічильників, нараховував також плату за послуги опалення місць загального користування в будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечувалось Відповідачкою, плату за комунальні послуги, зокрема і за послуги опалення вона вносила не своєчасно, Так, Відповідачка зазначила, що за послуги опалення за опалювальні сезони 2014-2015рр. та за 2015-2016рр. (жовтень, листопад 2016р.) вона сплатила лише в грудні 2016р., що підтверджується квитанцією № 7058 від 27.12.2016р. на суму 891,55 грн. та квитанцією № 7059 від 27.12.2016р. на суму 939,85 грн. відповідно (а.с.81).

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви Позивач просив стягнути з Відповідачки заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги за період з грудня 2013 року по 14.07.2016р. В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги не уточнював, заяв про збільшення позовних вимог в частині встановлення іншого періоду, за який слід стягнути з Відповідачки заборгованість по сплаті за отримані житлово-комунальні послуги, - не надавав, відтак, суд, при розгляді справи, розглядає позов в межах заявлених Позивачем вимог.

Як було встановлено в судовому засіданні, з урахуванням уточненого розрахунку наданого представником Позивача, заборгованість Відповідачки за послуги опалення за період з грудня 2013р. по 14.07.2016р. становить 256,80 грн. - лютий 2016р., яка підлягає стягненню з Відповідачки на користь Позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, Позивачем не надано суду уточнюючий розрахунок сум інфляційних втрат та 3% річних, які підлягають стягненню з Відповідача, а тому виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, вимоги Позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу з урахуванням інфляційної складової та 3% річних не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн., суд виходить з наступного.

За положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України).

Положеннями ч.ч.1-2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, обмежений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким визначено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Тобто вказаним законом чітко визначено за що саме може бути виплачена компенсація.

Так, ст. 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Тобто вказаною нормою чітко визначено, що хто може бути особою, яка надає правову допомогу, порядок її залучення та обсяг здійснюваних прав.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, а тому вона не може бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

Позивачем до матеріалів справи надано Договір № 1/16 про надання правової допомоги адвокатом від 06.06.2016р., укладений між Адвокатським бюро «Канайло» та ТОВ «Рембудсервіс ЛТД», згідно якого Адвокат зобов'язується за дорученням Клієнта на умовах та в порядку, передбаченому Договору надавати правову допомогу Клієнту як його представник за ст. 38 ЦПК України, ст. 28 ГПК у всіх судових інстанціях України, а Клієнт зобов'язується сплачувати Адвокату гонорар за надані послуги, а також у випадку необхідності фактичні витрати, пов'язані з виконанням Договору (а.с.21-23).

Згідно Додатку № 1 до Договору № 1/16 від 06.06.2016р. сторони домовились про оплату виконуваної роботи в наступному розмірі, зокрема, складання позовної заяви відносно одного боржника за договором про надання послуг (в тому числі представництво інтересів в суді першої, апеляційної інстанції) - 4000 грн. (а.с.25).

Протягом розгляду справи Позивача в судовому засіданні представляв Канайло В.В. на підставі договору про надання юридичних послуг, а в подальшому на підставі довіреності, виданої ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» від 01.02.2017р. (а.с.68).

Таким чином, оскільки вищезазначеними нормами законодавства чітко визначено зміст витрат на правову допомогу та хто саме може надавати таку правову допомогу, зважаючи на той факт, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження здійснення з боку Адвокатського бюро «Канайло» дій по підготовці документів для подачі до суду, враховуючи, що позовна заява підписана безпосередньо директором ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» в частині стягнення з Відповідача на його користь судових витрат пов'язаних з витратами на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн. не підлягають задоволенню.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з останньої суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги опалення за період з 01.11.2013р. по 14.07.2016р. в загальній сумі 256,80 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що Відповідача частково сплатила наявну заборгованість за надані Позивачем житлово-комунальні послуги під час розгляду справи в суді, тобто у грудні 2016р. (позивач звернувся з позовом до суду у листопаді 2016р.), суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом та мінімальної ставки судового збору, встановленої для юридичної особи за подання до суду позовної вимоги майнового характеру визначеної Законом України «Про судовий збір».

На підставі ст. 322, 328, 625 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 66, 67, 68 Житлового кодексу Української РСР, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 179, 208, 209, 212-214, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2013р. по 14 липня 2016р. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» заборгованість за опалення 256,80грн., а також судовий збір 1 378,00грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: