Справа № 185/1708/17
Провадження № 2/185/1912/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді - Шаповалової І.С.,
за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, про визнання прав та обовязків забудовника на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання прав та обов'язків забудовника на забудову в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 08 травня 2003 року, на житловий будинок №27, розташованого по вулиці Котляревського в місті Павлограді.
В своєму позові позивач посилається на те, що 20 січня 1990 року помер батько позивача ОСОБА_4, 08 травня 2003 року померла мати позивача ОСОБА_3, Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами № 27 по вулиці Котляревського в місті Павлограді Дніпропетровської області. Цей будинок належав на праві власності батьку ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 01 листопада 1961 року, виданого Павлоградським міським відділом комунального господарства.
Після відкриття спадщини позивач звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї померлої матері. Однак державний нотаріус відмовила своїм листом № 4997/02-14 від 17 вересня 2015 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки за даними Павлоградського МБТІ у 1962 році вказаний будинок було знесено та побудовано новий, а право власності на цей новий будинок не було оформлено належним чином за життя ОСОБА_4
Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що при ухваленні судом рішення покладається на рішення суду.
З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20 січня 1990 року помер батько позивача ОСОБА_4, 08 травня 2003 року померла мати позивача ОСОБА_3, Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами № 27 по вулиці Котляревського в місті Павлограді Дніпропетровської області. Цей будинок належав на праві власності батьку ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 01 листопада 1961 року, виданого Павлоградським міським відділом комунального господарства.

Після відкриття спадщини позивач звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї померлої матері. Однак державний нотаріус відмовила своїм листом № 4997/02-14 від 17 вересня 2015 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки за даними Павлоградського МБТІ у 1962 році вказаний будинок було знесено та побудовано новий, а право власності на цей новий будинок не було оформлено належним чином за життя ОСОБА_4

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15 травня 2015 року, виконаного на замовлення позивача, зазначено, що за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Котляревського, будинок № 27, дійсно існує житловий будинок та господарчі споруди.

Частиною 2 статті 331 ЦК України, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачено, що після виконання будівельних робіт власник (забудовник) повинен здати в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти та зареєструвати право власності на ці об'єкти. Згідно ч.1 ст. 39 вказаного Закону і п. 2 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою Кабінету міністрів України №461 від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Частиною 1 статті ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на нерухоме майно, що належить фізичній особі, підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до ч.4ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно п.11 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разу смерті власника.

Частиною 1 статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 ЦК України передбачено ,що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 413 ЦК України передбачено, що право користування земельною ділянкою, наданою для забудови, може відчужуватися або передаватися землекористувачем у порядку спадкування.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до абз. 3, абз. 33 п. 3.2. ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі - ОСОБА_5 №24-753/0/4-13), у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, і є правильною практика судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Крім того, згідно абз. 34, абз. 35 п. 3.2., листа №24-753/0/4-13, якщо будівництво жилого будинку та господарських будівель і споруд відбувалося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок було не здано в експлуатацію, то до спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності. Сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст.79,88,208, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, про визнання прав та обовязків забудовника на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, права та обовязки забудовника по забудові житлового будинку № 27, розташованого по вулиці Котляревського в місті Павлограді, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 08 травня 2003 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. С. Шаповалова