АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5493/16-ц 22-ц/774/613/К/17
Справа № 214/5493/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/613/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 27 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л. В.,

секретар : Чубіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року по справі за позовною заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» (надалі Уповноважена особа ПАТ «ВіЕйБі Банк») ОСОБА_4, звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2006 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 39/в на суму 16500 доларів США строком до 22 жовтня 2023 року зі сплатою 13% річних.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 23 жовтня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позичальник передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру №34, що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_5 (ОСОБА_6) буд.72-а в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, позивач просив в рахунок погашення заборгованості у розмірі 721750,39 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. В рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_6) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, належну ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2006 року, шляхом її продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю з наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» всіх прав покупця.

Початкову ціну предмету іпотеки квартири встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнено зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 1378,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на нерухоме майно до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи та неповним дослідженням фактичних даних, а також невірним застосуванням норм матеріального права, просить змінити рішення, виключивши з резолютивної частини заочного рішення: в абзаці 3 слова «під час проведення виконавчих дій» та абзац 5 «Відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на нерухоме майно до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»».

Вважає, що судом не враховано, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності, окрім предмету іпотеки, належить інше нерухоме майно, що виключає можливість застосування мораторію до вимог позивача.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення суду зміні, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №39/в (а.с.4-9), за умовами п.1 якого кредитодавець надав позичальникові кредит в сумі 16 500 доларів США шляхом видачі всієї суми кредиту готівкою через касу банку (п.2.1.3, а.с.4) з цільовим призначенням проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2006 року, за яким ОСОБА_3 придбала у власність нерухоме майно, розташоване за адресою: вул. ОСОБА_5 (ОСОБА_6) 72-а/34, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4, 2.3.2 кредитного договору (а.с.4) кредит надано позичальникові терміном до 22.10.2023 року зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 13 % річних, збільшеною до 16,5% згідно додаткової угоди №2 від 19.11.2008 року (а.с.17-18). Нарахування відсотків здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць.

За умовами укладеного договору, позичальник зобовязується щомісячно до 23 числа кожного календарного місяця здійснювати повернення кредиту на відкритий позичковий рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням згідно графіку, наведеного в додатку №1 до договору (а.с.10), та суми нарахованих відсотків відповідно до п.1.4 договору (п.2.4.1 кредитного договору, (а.с.5).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором № 39/в від 23.10.2006 року, між сторонами укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_3 передала банку, як іпотекодержателю, в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: двокімнатну квартиру №34, що знаходиться за адресою: вул. ОСОБА_5 (ОСОБА_6) буд.72-а в м. Кривому Розі Дніпропетровської області загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., яку вона придбала за грошові кошти, отримані в кредит (а.с.11-16).

Відповідно до п.1.5 іпотечного договору, сторонами узгоджена вартість предмету іпотеки у розмірі 19 416 доларів США (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому застосував до спірних правовідносин вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ та відстрочив виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності законом, а також визначив початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить змінити судове рішення в частині відстрочення виконання рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також визначення початкової вартості предмета іпотеки. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги стосовно застосування до спірних правовідносин дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, такими, що заслуговують на увагу.

Так, 07 червня2014 року набрав чинності ОСОБА_7 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами ? резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

ОСОБА_7 підлягає застосування лише за умови відсутності у позичальника іншого нерухомого майна.

Суд першої інстанції при вирішенні питання застосування вищезазначеного закону до спірних правовідносин належним чином не дослідив та не перевірив відсутність ( наявність) у відповідача ОСОБА_3 іншого, окрім заставного нерухомого майна, що виключає умову застосування вищезазначеного закону.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на праві на праві приватної власності належить: 1) домоволодіння, загальною площею 36,5 м2, що розташоване у с.Петрівка,Кодимського р-ну, Одеської області на підставі договору дарування; 2) квартира АДРЕСА_2; 3) 1/6 частка трикімнатної квартири №55, розташованої у буд.№8 по вул. Пролетарська, в м.Умань,Черкаської обл. ( а.с.84-85).

Отже, у звязку із наявністю у відповідача на праві власності іншого нерухомого майна, підстави для застосування ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у даних правовідношеннях відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання представника позивача в апеляційної скарги на невірне визначення початкової вартості предмета іпотеки.

В порушення вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку» суд першої інстанції не зазначив у рішенні всіх необхідних складових, передбачених цією нормою, зокрема початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону, зазначивши лише, що початкова ціна майна повинна бути на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

З урахуванням положень п.1.5. Договору Іпотеки сторонами узгоджена вартість предмету іпотеки у розмірі 19 416 доларів США , що за офіційним курсом на час ухвалення рішення суду 26.909 в гривневому еквіваленті становить 522470,27 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено без повного урахування вимог законодавства, тому на підставі п.п.13,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині виключенню з резолютивної та мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення посилання на застосування ЗУ Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» , а також замінити визначену судом першої інстанції початкову вартість предмета іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1515,80 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314- 316 ЦПК України, колегія судів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року змінити.

Виключити пятий абзац резолютивної частини заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року: «Відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на нерухоме майно до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Замінити третій абзац резолютивної частини заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року, виклавши його у редакції наступного змісту : «Початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації, визначити відповідно до частини шостої статті 38 ЗУ «Про іпотеку», за домовленістю сторін, передбаченої п.1.5 Договру Іпотеки у розмірі 19416 дол.США, що за курсом на час ухвалення рішення суду 26.909 в гривневому еквіваленті становить 522470,27 грн.»

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» у відшкодування судових витрат із сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1515,80 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М.Бондар

Судді: В.П.Зубакова

ОСОБА_8