АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 760/6137/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Калініченко О.Б.
Апеляційне провадження №22-ц/796/3055/2017 Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, визнання дій банку, щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку неправомірними, та відшкодування шкоди, завданої такими неправомірними діями, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача по застосуванню до неї п 4.7. та п. 4.8. Кредитного договору № 10-915/08-А від 15.08.2015 року, укладеного між сторонами, в частині одностороннього збільшення процентної ставки до 18% річних та стягнути з відповідача кошти у розмірі 5740,04 доларів США, які вона сплатила внаслідок незаконного збільшення. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15.08.2008 року між нею та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір №10-915/08-А, у відповідності до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 35845,00 доларів США строком до 14.08.2015 року. Згідно з умовами Договору (п. 2.1.) банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 35845,00 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1. цього Договору. Кредитні ресурси отримані позичальником за цим Договором використовувались за цільовим призначенням: для придбання автомобіля Нопdа СЯV, 2008 року випуску, (п. 2.3. Договору). Станом на 31.03.2016 року зобов'язання по повернення кредитних ресурсів виконані повністю. Позивачка зазначала, що, починаючи з вересня 2009 року, до неї банком протиправно були застосовані санкції, передбачені пунктами 4.7. та 4.8. Кредитного договору, а саме застосовано процентну ставку у розмірі 18 % річних, у зв'язку з чим їйбуло завдано матеріальної шкоди, оскільки в результаті неправомірного застосування збільшеної процентної ставки вона переплатила суму коштів по Кредитному договору, які і просила стягнути з відповідача. Вказувала, що без врахування п. п. 4.7. та 4.8. Кредитного договору повинна була сплатити відповідачу повну вартість кредиту в сумі 56 862,28 доларів США, але фактично нею було сплачено кошти у розмірі 62 602,32, тобто переплата за Кредитним договором склала 5 740,04 доларів США.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 5740,04 доларів США.Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 1426,52 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

В скарзі представник позивача посилався на невідповідність висновків суду встановленим обставинам, порушення судом норм матеріального права.

Так суд не врахував, що банк не змінював процентну ставку в односторонньому порядку, а застосував ту процентну ставку, яка була передбачена умовами кредитного договору, які судом недійсними визнані не були. Кредитним договором були передбачені обставини, в разі настання яких, банк має право нараховувати процентну ставку 18 %, що і було зроблено.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримав.

Позивач та її представник доводи скарги заперечували.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, що 15.08.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Кредитний договір №10-915/08-А, у відповідності до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 35845,00 доларів США строком до 14.08.2015 року. Згідно з умовами Договору (п. 2.1.) банк надав ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 35845,00 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1. цього Договору. Кредитні ресурси, отримані ОСОБА_1 за цим договором, використовувались за цільовим призначенням - для придбання автомобіля Нопdа СЯV , 2008 року випуску, (п. 2.3. Договору). Встановлено, що станом на 31.03.2016 року зобов'язання про повернення кредитних ресурсів виконано в повному обсязі. Починаючи з вересня 2009 року, банком в односторонньому порядку були застосовані передбачені пунктами 4.7. та 4.8. Кредитного договору процентні ставки у розмірі 18 % річних, чим було завдано матеріальної шкоди, оскільки без врахування п. п. 4.7. та 4.8. Кредитного договору ОСОБА_1 повинна була сплатити відповідачу повну вартість кредиту в сумі 56 862,28 доларів США, але фактично було сплачено 62 602,32 долари США, тобто, переплата склала 5 740,04 доларів США.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є не доведеними. Суд не вірно застосував норми матеріального права.

Так, умовами кредитного договору п.п. 4.7 укладеного між сторонами, було передбачено, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів, за користування кредитом застосовується процентна ставка 18 процентів річних, подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, відповідно розмір щомісячного Ануїтетного платежу за цим договором становить 754 долари США починаючи з одинадцятого числа місяця, в якому позичальник не сплатив, або несвоєчасно сплатив або сплатив не в повному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. При цьому позичальник підтверджує, що для вказаного ище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання будь-яких додаткових документів .

Тобто, сторонами договору, було передбачено за наявності яких обставин, банк має право застосовувати вказану процентну ставку. При цьому сторони домовились, що застосування нової процентної ставки за настання умов про які зазначено вище не вимагає оформлення нових документів.

Позивач не надала суду жодного доказу, що нею повністю виконані умови договору щодо строків та розміру погашення щомісячних платежів.

З розрахунку заборгованості дослідженого судом вбачається, що у позивача по справі були прострочення щомісячних ануїтентних платежів три місяці поспіль.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач визнала, що в той час коли пошкоджений був її автомобіль, який необхідно було ремонтувати, вона не мала змоги повністю та вчасно вносити ануїтетні платежі і такі прострочення мали місце три місяці поспіль, а тому висновок суду про те, що банк неправомірно застосував процентну ставку 18 %, яка була передбачена умовами договору не відповідає фактичним обставинам справи.

Посилання суду на норми права ,які забороняють збільшення процентів в односторонньому порядку є помилковим, оскільки за обставинами даної справи не відбувалось збільшення процентів в односторонньому порядку, а була застосована процентна ставка, яка була погоджена сторонам договору в разі настання певних умов.

Також колегія суддів враховує, що позивачка в даній справі зверталась до суду з вимогами про визнання недійсним положень кредитного договору, які передбачали застосування збільшеної процентної ставки в разі порушення умов договору , проте в задоволенні цих вимог позивачу рішенням суду було відмовлено, тобто вказані положення договору є чинними і підстав вважати , що банк неправомірно їх застосував при нарахуванні відсотків, у суду не було.

Тобто колегією суддів встановлено, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не вірно застосовані норми права.

На підставі вищевикладеного, рішення суду першої інстанції , відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, визнання дій банку, щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку неправомірними, та відшкодування шкоди, завданої такими неправомірними діями, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: