Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення частки майна, стягнення грошової компенсації; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду і вказаним позовом, в якому просили виділити в натурі із спільної часткової власності по АДРЕСА_1, по 2/5 частин домоволодіння, яке їм належить, а також стягнути з відповідача матеріальну компенсацію, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 16 квітня 2003 року їм належить по 2/5 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, а ОСОБА_5 належить 1/5 частини цього ж будинку, згідно з договором купівлі продажу від 28 грудня 2009 року. Порядок користування будинком підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, проте позивачі вважають, що вони не можуть користуватися своїм майном, їх права порушені, фактичне користування будинком не відповідає ідеальним часткам, неможливо виділити в натурі частину в житловому будинку.

У лютому 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2015 року закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, у зв'язку з відмовою ОСОБА_5 від заявленого позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із неможливості провести заміну особи відповідача на належну особу, у зв'язку з відсутністю відповідного клопотання, яке позивачі подавати відмовились.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 квітня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з договором купівлі-продажу від 28 грудня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 належала 1/5 частина будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель за адресою: АДРЕСА_1

Під час розгляду справи з'ясовано що, ОСОБА_5 продала ОСОБА_8 1/5 частину будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу 1/5 частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу від 04 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2015 року зазначалось, що вирішення спору в цій справі залежить від вирішення питання про заміну відповідача або залучення до участі у справі належного відповідача, яким є новий власник 1/5 будинку - ОСОБА_8

За правилами ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, з урахуванням ч. 4 ст. 10, статей 32, 33 ЦПК України роз'яснив позивачам їх право на звернення із клопотанням щодо заміни у справі неналежного відповідача, однак останні відмовились порушувати перед судом дане питання.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначили саме ОСОБА_5 особою, яка порушує їх права і саме до неї позивачами було пред'явлено позов.

Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим згідно із цим Кодексом, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до змісту статей 11 та 33 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивачазамінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у касаційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухваленого рішення і висновків суду не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська