Справа № 647/201/16-ц
№ провадження 2/647/1/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої - судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Чепурної-Білоус А.В.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берислав цивільну справу за позовом фермерського господарства «Житниця», в особі голови ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, стягнення матеріальної шкоди, суд

встановив:

У лютому 2016 року ФГ «Житниця», в особі його голови ОСОБА_5, звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору оренди землі від 05.04.2004 року селянське (фермерське) господарство «Житниця» являється користувачем земельної ділянки загальною площею 747,59 га, яка розташована на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області. З 2013 року по 2015 рік вищевказана земельна ділянка була самовільно захоплена та використовувалася, а саме земля площею 0,45 га була виорана та засіяна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Жодних договорів позивач з відповідачами не укладали. Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актом обстеження земельної ділянки НОМЕР_1, згідно якого виявлено, що відповідачі самовільно використовують ділянку площею 0,45 га, а також частину земельної ділянки проектної дороги площею 0,32 га. В зв'язку з чим позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить усунути перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звільнити та привести до стану придатного для використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки площею 0,45 га та 0,32 га, що розташовані на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області та стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 завданий позивачу матеріальний збиток в сумі НОМЕР_3 631,13 грн., витрати на послуги адвоката 3 000, 00 грн., послуги інспектора в сумі 1 200,00 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що ФГ «Житниця» на підставі договору оренди є користувачем земельних ділянок у АДРЕСА_1, обробляє дані землі. Близько п'яти років тому голова господарства стала звертатися із позовами про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок. Відповідачі без укладення відповідних договорів використовували суміжні земельні ділянки. За її зверненням було здійснено виклик інспектора сільгоспуправління, який склав акт про самовільно зайняті частини земельної ділянки. Яким чином було встановлено порушення саме відповідачами, представнику позивача не відомо. Бухгалтером господарства було складено розрахунок збитків, спричинених ФГ «Житниця», із врахуванням податків, орендної плати, індексації, заробітної плати працівників, оплати замірів та вартості палива, а також упущеної вигоди.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в оренді ФГ «Житниця» з 2004 року до листопада 2016 року перебувала земельна ділянка, загальною площею 175 га. Вона неодноразово зверталася до державних установ з приводу самовільного зайняття частини даної земельної ділянки. За зверненням ОСОБА_2 було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства фермерським господарством та складено акт, в якому зазначено про самозахоплення частини землі ОСОБА_7 Відомості до акту перевірки інспекторами було внесено зі слів ОСОБА_2, оскільки на час проведення перевірки ОСОБА_7 не була присутня на вищезазначеній земельній ділянці. З цього приводу ОСОБА_2 зверталася також до правоохоронних органів, було відкрито кримінальне провадження, проте її ніхто не викликав для дачі пояснень. Доля кримінального провадження їй не відома. Зі слів ОСОБА_7, ОСОБА_2 стало відомо, що самозахоплення відбулося також з боку ОСОБА_6, який є цивільним чоловіком відповідача. Розрахунок спричиненої шкоди було проведено головним бухгалтером на підставі відомостей про сплачені податки, орендної плати та упущеної вигоди. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не є офіційними орендарями суміжних земельних ділянок, проте їх бачили робітники господарства. В листопаді 2016 року договір оренди вказаної земельної ділянки було розірвано, з того часу ФГ «Житниця» не є її користувачем. Представник позивача просила позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази самозахоплення земельної ділянки, яка перебувала в оренді ФГ «Житниця». Ані ОСОБА_7, ані ОСОБА_6 не є суміжними землекористувачами. В акті перевірки взагалі відсутнє прізвище останнього. Акт перевірки було складено без приписів на усунення законодавства, тому відповідачі фактично були позбавлені можливості його оскаржити. Здійснений розрахунок не є належним доказом спричинення збитків господарству, його зроблено не за методикою. Крім того, земельна ділянка ФГ «Житниця» не оброблялося, внаслідок чого договір оренди із господарством було розірвано.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість №200098748 (т.1 а.с.11), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.12), та відомостей з ЄДРПОУ від 30.09.2015 року (т.1 а.с.13) - фермерське господарство «Житниця» зареєстроване платником податку від 17.06.2003 року. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.08.2015 року надає послуги по вирощуванню зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (т.1 а.с.15-17).

28.12.2007 року між Бериславською районною державною адміністрацією, в особі голови райдержадміністрації ОСОБА_8 та селянським (фермерським) господарством «Житниця», в особі голови ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 175, 30 га, в тому числі ріллі 175,30 га із земель резервного фонду (не витребувані паї) Раківської сільської ради, строком на п'ятдесят років. Даний договір було зареєстровано Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2007 року за №4АА71500005 (т.1 а.с.8-9).

Згідно з умовами договору оренди земельної ділянки від 28.12.2007 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 699 298, 22 грн., орендна плата складає 1 % від нормативної грошової оцінки земельної плати - 16 992, 98 грн.

Відповідно до платіжних доручень та квитанцій, ФГ «Житниця» протягом 2013-2015 років сплачувало фіксовані сільськогосподарські податки, земельні податки та орендну плату (т.1 а.с.88-107, 109-119, 128-154).

05.06.2015 року ФГ «Житниця» сплатило ФОП ОСОБА_9 1200 грн. за послуги по встановленню меж земельної ділянки, що підтверджується квитанцією № 56 (т.1 а.с.108).

З наказу Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області № 31 від 09.06.2015 року «Про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства», направлення № 8 на проведення позапланового заходу Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області від 09.06.2015 року вбачається, що підставою проведення перевірки є заява голови ФГ «Житниця» ОСОБА_5 від 04.06.2015 року (т.1 а.с.24, 175-177).

Відповідно до актів обстеження земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_5 від 16.06.2015 року, та з уніфікованої форми акту перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області від 23.06.2015 року встановлено, що земельні ділянки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва державної форми власності в контурі № 15 та проектні дороги, в адміністративно-територіальних межах Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області за межами населених пунктів, відповідно до договору оренди землі перебувають у користуванні ФГ «Житниця»; з виїздом на місце 16.06.2015 року встановлено, що частково вищезазначені земельні ділянки самовільно зайняті та фактично використовуються третіми особами шляхом вирощування сільськогосподарських культур, зокрема в контурі № 15 частина земельної ділянки (проектні дороги) площею 0,32 га та частина земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 0,45 га самовільно зайняті ОСОБА_7 (т.1 а.с.19-22, 25, 181-187).

З довідки Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області від 16.05.2016 року вбачається, що 12.05.2016 року заява ОСОБА_2 за фактом здійснення невідомою особою сільськогосподарських робіт на земельній ділянці, орендованій СФГ «Житниця», зареєстрована у ЄРДС за № 0000617 за ознаками ч.1 ст.197-1 КК України (т.1 а.с.198).

Відповідно до розрахунку, складеного відділом оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства (без печатки), розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розрахований відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963, розмір шкоди, заподіяної ФГ «Житниця» внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_7 складає 621,55 грн.(контур № 15, ділянка № НОМЕР_3) та 441,99 грн. (контур № 15 проектні дороги) (т.1 а.с.157, 190-191).

З довідок Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області №№ 81, 38/02-28, 80 від 17.02.2016 року вбачається, що земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані в контурі № 33 ділянка № НОМЕР_6 належить ОСОБА_10, в контурі №15 ділянки НОМЕР_7, НОМЕР_8 належать ОСОБА_4 та ОСОБА_11 відповідно, земельні ділянки протягом 2015 року в оренді не перебували та оброблялися самостійно (а.с.44-46).

Згідно із довідками Раківської сільської ради № № 78/02-28, 79/02-28 від 06.03.2017 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не мають у власності або користуванні земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі в контурах №№15, 33 (т.2 а.с.38-39).

Відповідно до актів відновлення меж земельних ділянок від 11.04.2016 року представником Бериславського районного виробничого відділу ДП ХРФ «Центр ДЗК» відновлені межі земельної ділянки загальною площею 11,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані за адресою ділянка НОМЕР_8, контур 15, ділянка НОМЕР_7 контур №15 та ділянка НОМЕР_9 контур №33 на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, межі земельних ділянок закріплені дерев'яними кілками, які пред'явлені власникам та передані на зберігання (т.1 а.с.213-216).

За повідомленням експерта від 22.11.2016 року №2/2016, за наданими документами висновок судової економічної експертизи надати неможливо (т.1 а.с.220-222).

Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способу захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі).

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Згідно із ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В силу п. «д» ст. 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Пунктом «б» частини 1 статті 211 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ч.1 ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судом, в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України, було роз'яснено сторонам їх право заявити клопотання про призначення по справі судово-технічної експертизи для визначення, чи дійсно існують перешкоди у користуванні ФГ «Житниця» земельною ділянкою, а також право заявити клопотання про призначення судово-економічної експертизи для визначення розміру спричиненої шкоди, для встановлення яких необхідні спеціальні знання. Сторони, не вчинили процесуальних дій, що пов'язані із клопотанням у проведенні експертиз.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт самовільного зайняття відповідачами протягом 2013-2015 років частини земельної ділянки, яка на той час перебувала в оренді ФГ «Житниця» за договором оренди землі від 28.12.2007 року, в ході судового розгляду встановлено не було.

Відомості, що містяться у актах обстеження земельних ділянок НОМЕР_1 і НОМЕР_5 від 16.06.2015 року, та в уніфікованій формі акту перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області від 23.06.2015 року спростовуються довідками Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області №№ 81, 38/02-28, 80 від 17.02.2016 року, №№ 78/02-28, 79/02-28 від 06.03.2017 року та актами відновлення меж земельних ділянок, з яких вбачається, що суміжними користувачами земельних ділянок в контурі №15 є ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (ділянки НОМЕР_7, НОМЕР_8).

Отже, ані ОСОБА_7, ані ОСОБА_6 не є суміжними із позивачем землекористувачами, та взагалі не мають на праві власності або користуванні земельних ділянок на території Раківської сільської ради, в тому числі в контурах №№ 15, 33, що виключає можливість накладення меж між їхніми земельними ділянками та земельною ділянкою, яка перебувала в оренді ФГ «Житниця» способом, як зазначено у додатку до ату обстеження земельної ділянки № НОМЕР_1 від 16.06.2015 року (а.с.182).

Крім того, з листопада 2016 року, земельна ділянка загальною площею 175, 30 га, що знаходиться на території Раківської сільської ради, в оренді у ФГ «Житниця» не перебуває. Зазначена обставина була визнана сторонами по справі, в зв'язку з чим в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Зважаючи на те, що в порушення ч.3 ст.10, ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, представниками позивача до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення права користування фермерського господарства земельною ділянкою з боку відповідачів, не надано доказів її самовільного зайняття останніми та використання протягом 2013-2015 років, не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження спричинення діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди позивачу, в тому числі на підтвердження збитків, заподіяних внаслідок неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, як передбачено п. «д» ст. 156 ЗК України, а підстави відповідальності за завдану шкоду відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності передбачають наявність в сукупності таких ознак: складу правопорушення, що передбачає наявність такої шкоди, протиправну поведінку заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вини, приймаючи до уваги, що зазначені підстави представниками ФГ «Житниця» доведені не були, враховуючи положення діючого в Україні цивільного та земельного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу диспозитивності, неприпустимості порушення прав жодної із сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, в зв'язку з чим вважає, що задоволенню він не підлягає.

В порядку ст.88 ЦПК України, вимога позивача про стягнення з відповідачів судових витрат також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.152, 156, 211, 212 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», суд

вирішив:

В задоволенні позову фермерського господарства «Житниця», в особі голови ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова