У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Бота О.І.

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обєднану цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором позики та за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Бенца К.К. від 24.11.2015 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

Ухвалою судді Бенца К.К. від 13.06.2016 р. обєднано в одне провадження цивільну справу №308/14340/15-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором позики та справу №308/12126/15-ц за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, що знаходиться у провадженні судді Бенца К.К.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 та її представник повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на адресу суду 20.03.2017р. надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням позивача за межами України та участю представника у розгляді іншої справи. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

В судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявив клопотання про залишення позовних вимог в частині заявлених позивачем ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача ОСОБА_4 та її представника в судове засідання. Просив суд врахувати, що позивач та представник позивача належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи, двічі надсилали на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи.

Заслухавши доводи представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судові засідання призначені на 20.01.2017 р. о 14 год. 00 хв., 21.03.2017 року о 14 год. 00 хв. позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчать наявні в справі розписки позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 про отримання ними 23.11.2016 року судового виклику на судове засідання на 20.01.2017 р. о 14 год. 00 хв., що містяться в матеріалах справи. Натомість на адресу суду 19.01.2017 року від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з незадовільним станом здоровя позивача та відрядженням представника позивача.

Окрім цього, cудовий виклик на призначене судове засідання на 21.03.2016 року о 14 год. 00 хв. отримано представником позивача - ОСОБА_5 01.03.2017 року, що стверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Cудовий виклик представнику надсилався на адресу м. Ужгород, вул. Митна 23, яка зазначена у договорі про надання послуг у сфері права від 18.02.2016р. як адреса здійснення діяльності та зазначена представником на його заявах про відкладення розгляду справ, які наявні в справі.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України - вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи на 21.03.2016 року о 14 год. 00 хв.

Натомість 20.03.2017 року від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням позивача за межами України та участю представника у розгляді іншої справи. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься поштовий конверт разом із судовим викликом на 21.03.2016 року о 14 год. 00 хв., який повернувся на адресу суду та не вручений позивачу ОСОБА_4 за адресою зазначеною нею в позовній заяві, з відміткою Укрпошти причина повернення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Через неодноразову неявку позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 у судове засідання порушуються передбачені ст.157 ЦПК України строки розгляду цивільної справи.

Слід зазначити, що розгляд справи призначеної на 11.04.2016р. на 14 год. 00 хв. був відкладений теж з причин неявки в судове засідання позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6 Клопотання про відкладення розгляду справи від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, що надійшло на адресу суду 11.04.2016 року наявне в матеріалах справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, судом при вирішенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи враховано приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, зважаючи на належне повідомлення позивача та представника позивача про час та місце розгляду справи, повторну їх неявку в судові засідання, суд дійшов висновку, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав .

Недодержання розумних строків розгляду, в подальшому може стати підставою звернення до правозахисних організацій як вітчизняних так і Європейських.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, значна частина позовів громадян України становить саме з причин порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод порушення розумних строків судового розгляду, що також може мати негативні наслідки для України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічна норма міститься в ч.3 ст. 169 ЦПК України.

Як вбачається із ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року, суд дійшов правового висновку про те, що причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону ч. 3 ст. 169 ЦПК України направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, а позивач ОСОБА_4 і її уповноважений представник ОСОБА_5 повторно не з'являються в судові засідання.

Зважаючи на викладене, виходячи з вимог ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, яка визначає наслідки повторної неявки позивача ( представника) не залежно від причин такої неявки ( поважні або не поважні) , від них не надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду , суд приходить до висновку, що є всі підстави для залишення позовних вимог в частині заявлених позивачем ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя без розгляду .

У звязку з наведеним, залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме пунктом 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд розяснює позивачу, що відповідно ч.2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 76, 77, 169 ч.3, 207 ч.1 п.3, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги в частині заявлених позивачем ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що відповідно ч.2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7