ухвала

іменем україни

15 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
за участю представника позивача - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Харківської міської ради, треті особи: гаражний кооператив «Ювілейний», Десята харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що він є двоюрідним братом ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_9 був членом гаражного кооперативу «Ювілейний» (далі - ГК «Ювілейний»), що розташований за адресою: проспект Леніна, 75, м. Харків, правомірним користувачем гаражного боксу НОМЕР_1, літ. «Л-2», який побудував за власні кошти, та повністю сплатив пайовий внесок. Проте померлим право власності на гаражний бокс в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано не було.

Позивач прийняв спадщину та у шестимісячний строк подав до Десятої харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На підставі рішення дев'ятнадцятої сесії Харківської міської ради п'ятого скликання від 27 лютого 2008 року № 35/08 між ГК «Ювілейний» та Харківською міською радою 31 грудня 2008 року укладено договір оренди землі для обслуговування будівель, споруд.

24 листопада 2015 року позивач звернувся до ГК «Ювілейний» із заявою про вступ до його членів. У задоволенні даної заяви було відмовлено на підставі норм статуту ГК «Ювілейний», відповідно до яких членом кооперативу можуть бути лише ті особи, які у встановленому законом порядку оформили право власності на належний їм індивідуальний гаражний бокс.

Зважаючи на те, що померлим за життя не було зареєстроване право власності на гаражний бокс, позивач позбавлений можливості оформити право власності на нього у нотаріальному порядку.

04 червня 2011 року ОСОБА_8 звернувся до Десятої харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Десятою харківською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в актовому записі про смерть та заповіті прізвище померлого не співпадає.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2011 року визнано за ОСОБА_8 право бути прийнятим у члени ГК «Ювілейний» після померлого ОСОБА_9 в порядку спадкування за заповітом на гаражний бокс.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2013 року, що набрало законної сили, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2011 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_8 до ГК «Ювілейний» про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

Зважаючи на зазначене, з урахуванням остаточних уточнень, позивач просив суд визнати за ним право власності на гаражний бокс НОМЕР_1, літ. «Л-2», в ГК «Ювілейний», що розташований за адресою: проспект Науки (Леніна), 75,м. Харків, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_7 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на гаражний бокс НОМЕР_1, літера Л-2, загальною площею 16,8 кв. м у гаражному кооперативі «Ювілейний», що розташований за адресою: м. Харків, проспект Науки (Леніна), 75, у порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_9, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, виданим 21 січня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року з урахуванням ухвали того ж суду від 25 серпня 2016 року про виправлення описки, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Харківської міської ради, треті особи: гаражний кооператив «Ювілейний», Десята харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8, про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просив скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що ОСОБА_9 за життя був членом ГК «Ювілейний», що розташований за адресою: пр. Науки (Леніна), 75 м. Харків, та правомірним користувачем гаражного боксу НОМЕР_1, літ «Л -2», який побудував за власні кошти.

Оскільки право власності на гаражний бокс в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_9 не було зареєстроване в установленому законом порядку, то після його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємці не мають можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2013 року встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняли ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_7, а оскільки ОСОБА_7 фактично користується зазначеним гаражним боксом, то є правові підстави для визнання права власності на цей гаражний бокс за ним.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів, оскільки співвідповідачами за вимогами ОСОБА_7 про визнання права власності на гаражний бокс НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом є ОСОБА_8 та ОСОБА_11

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова є спори щодо іншого спадкового майна між спадкоємцями.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 (після внесення виправлень у спадковий реєстр його прізвище зазначено ОСОБА_9.).

Згідно із даними Десятої харківської державної нотаріальної контори спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняв ОСОБА_8, який 16 березня 2010 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим від імені ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_8 06 червня 2010 року.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2013 року у справі № 2-7675/11 за позовом ОСОБА_8 до Відкритого акціонерного товариства «Реал Банк», Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», департаменту Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, Гаражного кооперативу «Ювілейний», Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк», третя особа - Десята харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування, встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 також звернулися 07 квітня 2010 року та 06 травня 2010 року ОСОБА_7 та ОСОБА_11, які є двоюрідними братами померлого.

Також рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 листопада 2013 року у справі № 2-4430/11 за позовом ОСОБА_7 до Харківської міської ради, третя особа - Десята харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_11, визнані такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9

Листом завідуючого Десятої харківської державної нотаріальної контори від 04 червня 2011 року № 1308-0116 ОСОБА_8 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_9, оскільки 21 січня 2011 року внесено зміни в прізвище померлого на ОСОБА_9, ОСОБА_8 роз'яснено право звернення до суду.

Постановою нотаріуса Десятої харківської державної нотаріальної контор від 26 липня 2014 року № 2335/02-3Г ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідного брата ОСОБА_9, у зв'язку з наявністю заповіту ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_8, який спадщину прийняв.

Зазначена постанова державного нотаріуса до цього часу не скасована, хоча нотаріусом було роз'яснено право ОСОБА_7 на оскарження постанови.

Таким чином, державним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину особам, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, видано не було. Процесуальні наслідки відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом спадкоємцям були роз'яснені.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 130 ЦПК України під час попереднього судового засідання суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі тощо.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України належним чином не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, не залучив до участі у справі ОСОБА_8 та ОСОБА_11, які зверталися із заявами про прийняття спадщини, та вирішив питання, яке може вплинути на їхні права та інтереси, порушивши вимоги частини четвертої статті 10, статті 57 ЦПК України, не з'ясував усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Таким чином, оскільки суди не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак