Провадження № 2-з/742/20/17
Єдиний унікальний № 742/854/17
УХВАЛА

20 березня 2017 року

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Білокур В.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

20 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення алементів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

20 березня 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2. м.Прилуки Чернігівської обл., та оголосити заборону на його відчудження.

Свої вимоги аргументує тим, що на сьогоднішній день стороні позивача стало відомо про те, що відповідач, з метою уникнення від сплати аліментів на утримання має намір відчужити все належне йому майно.

Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, у разі якщо відповідно доположень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі (ст.153 ч.1 ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи приходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 151 ч.1, 3 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Частина 2 пункт 3 цієї статті вказує, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та роз'яснень в п.п. 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявник ОСОБА_1 не надала доказів того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача. Крім того, заявник просить накласти арешт на «все рухоме та нерухоме майно відповідача», без конкретизації такого майна, та без визначення співрозмірності вартості такого майна щодо позовних вимог (ціни позову).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.І.Білокур