1Справа № 335/2009/17 2-з/335/23/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій в порядку забезпечення позову позивач просить накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову, що унеможливлює накладення арешту на зазначене майно.

У змісті ч.1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову, що унеможливлює накладення арешту на зазначене майно.

За змістом ч.1 статті 152 ЦПК України накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

На підставі викладеного, заява ПАТ КБ „Приватбанк підлягає поверненню, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених ст. 151 ЦПК України, оскільки не надано даних про вартість нерухомого майна, крім того, в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не враховане те, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 цього кодексу, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлений можливості усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Публічному акціонерному товариству комерційний банк „Приватбанк заяву про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Геєць