Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/1010/16 Головуючий у 1 інстанції Безлер Л.В.
№ провадження 22-ц/778/2274/17 Доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

Суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі -Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 79 320,53 доларів США. В обґрунтування вимог зазначав, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №ZPO0AE00000379 від 20.02.2007 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 29 170,51 доларів США терміном до 20.02.2012 року та зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлено кредитним договором. Позичальник взяті на себе зобов'язання за договором станом на 03.02.2016 року належним чином не виконав, має заборгованість у розмірі 79 320,53 доларів США, із яких: 15 734,35 доларів США заборгованості за кредитом; 23 077,00 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом; 964,72 доларів США заборгованості за комісією; 39 544,46 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача всі судові витрати.

В засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повістка про виклик у судове засідання вручена 28.04.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки. Колегія судів визнала причини неявки відповідача і його представника в засідання апеляційного суду неповажними і такими, що не перешкоджають перегляду справи по суті.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Встановлено, що 20.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір №ZPO0AE00000379, згідно з умовами якого банк надав позичальнику строковий кредиту у розмірі 29 170,51 доларів США терміном до 20.02.2012 року, з умовами повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що передбачено кредитним договором (а.с.9-12).

Відповідно до п.7.1 договору банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу банка на строк з 20 лютого 2007 року по 20 лютого 2012 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії (далі «Кредит») у розмірі 29170,51 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля у розмірі 22 000,00 доларів США, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 та у розмірі 6943,74 США на сплату страхових платежів у випадках та згідно з порядком, що передбачені п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за додаткове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного договору.

Згідно з п.4.1. при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, що передбачено п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземні валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що згідно зі ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, станом на 03.02.2016 має заборгованість у розмірі 79 320,53 доларів США, яка складається із: 15 734,35 доларів США - заборгованості за кредитом; 23 077,00 доларів США - заборгованості за процентами за користування кредитом; 964,72 доларів США заборгованості за комісією; 39 544,46 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки згідно із умовами договору сторони встановили строк дії кредитного договору і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 20 лютого 2012 року. Позичальник перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 24 березня 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся тільки 31.03.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Проте в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на такі обставини.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Пунктом 2.2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.2.3.1,2.3.2,3.1,7.1,7.4 договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повернення кредиту.

Згідно із пунктом 3.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, визначеному в п.7.1 частини даного договору. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених умовами договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному у п.7.4 цього договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену у п.1.1 суму щомісячного платежу.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, умовами кредитного договору передбачено нарахування відсотків і пені до повного погашення кредиту, проценти за кредитом та пеня підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, тобто з 31.03.2013 року до 03.02.2016 року.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-249 цс 15 від 02.12.2015 року.

Дійшовши обґрунтованого висновку про те, що Банком пропущено строк позовної давності про стягнення заборгованості за тілом кредиту, комісією і відсотками, нарахованими до 31.03.2013 року, суд першої інстанції не звернув уваги на п.2.2.2 кредитного договору, умовами якого передбачено нарахування відсотків до дати фактичного повного погашення кредиту. Оскільки до теперішнього часу кредит не повернуто, Банк обгрунтовано у відповідності з умовами договору і п.1048 ЦК України вимагає стягнення відсотків і пені в межах строку позовної давності.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції на підставі ст.309 ЦПК України в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими з 31.03.2013 року по 03.02.2016 року, пені, нарахованої за період з 31.03.2015 року по 03.02.2016 року і компенсації судових витрат підлягає скасуванню з ухвалення нового - про задоволення позову. З позичальника на користь Банку підлягають стягненню 11 389, 10 доларів США відсотків, нарахованих за вищевказаний період, 258 397, 32 грн. пені.

За положенням ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанцій пропорційно задоволеним позовним вимогам. Як вбачається із матеріалів справи, Банком понесені судові витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 64 638, 70 грн. Заявлені Банком позовні вимоги задоволені частково, на 26,95%, а отже компенсації за рахунок відповідач підлягають 26,95% судових витрат, тобто 17 421, 54 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року по цій справі в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими з 31.03.2013 року по 03.02.2016 року, пені, нарахованої за період з 31.03.2015 року по 03.02.2016 року і компенсації судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZPO0AE00000379 від 20.02.2007 року зі сплати відсотків, нарахованих з 31.03.2013 року по 03.02.2016 року у розмірі 11 389, 10 доларів США (одинадцять тисяч триста вісімдесят дев'ять доларів США 10 центів), а також 258 397, 32 грн. (двісті п'ятдесят вісім гривень триста дев'яносто сім гривень 32 коп.) пені, нарахованої за період з 31.03.2015 року по 03.02.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 421, 54 грн. (сімнадцять тисяч чотириста двадцять одну гривню 54 коп.) компенсації судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: