САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1394/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що його мати ОСОБА_6, 06.08.2008 року склала заповіт, згідно якого належну їй земельну ділянку, розташовану на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, заповідала брату позивача, своєму сину, ОСОБА_7. Рішення щодо складання заповіту саме на його користь було прийнято ними спільно, так як усі інші можливі спадкоємці так чи інакше були забезпечені майном. 26.10.2011 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно. Відповідно до положень ч.1 ст.1223 ЦК України, єдиним спадкоємцем після смерті матері був ОСОБА_7. 20 січня 2016 року ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями, що прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем, були його дружина, ОСОБА_2, та діти, ОСОБА_4, ОСОБА_3. На початку березня цього року позивачу зателефонував чоловік, що представився юристом Любимівської сільської ради, та поцікавився, коли ми принесемо копії документів, що підтверджують перехід прав на земельну ділянку, що належала ОСОБА_6. Для вирішення цього питання позивач поїхав до родини свого брата, ОСОБА_7 По приїзду до них я із здивуванням та обуренням дізнався, що в мого брата за 6 років після смерті матері так і не знайшлося часу для належного оформлення спадкових прав. Для оформлення відповідних документів позивач звернувся до Приватного нотаріуса ОСОБА_5 Оглянувши подані документи, ОСОБА_5 зазначила, що, згідно ст.49 Закону Про нотаріат", та ст.1268, ст.1269 ЦК України, не може видати мені свідоцтво про право на спадщину за законом, так як з часу смерті моєї матері вже минуло шість місяців, встановлених для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визначити для нього додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_6, що померла 26.10.2011 року.

Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, але надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій не заперечували проти задоволення позовних вимог в понову обсязі.

Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином.

Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6, 06.08.2008 року склала заповіт, згідно якого належну їй земельну ділянку, розташовану на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, заповідала брату позивача, своєму сину - ОСОБА_7. (а.с. 7-8)

26.10.2011 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6).

Після її смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно.

Відповідно до положень ч.1 ст.1223 ЦК України, єдиним спадкоємцем після смерті матері був ОСОБА_7.

20 січня 2016 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

Спадкоємцями, що прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем, були його дружина, ОСОБА_2, та діти, ОСОБА_4, ОСОБА_3. (а.с. 10,11)

На початку березня 2017 року позивач дізнався, що за 6 років після смерті матері ніхто не здійснив належного оформлення спадкових справ.

Для оформлення відповідних документів позивач звернувся до Приватного нотаріуса ОСОБА_5 однак йому було відмовлено у звязку з пропуском строку прийняття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_7 не має, що підтверджується копією спадкової справи.

Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Приймаючи той факт, що позивач не збирався приймати спадщину через складений заповіт, спадкоємці померлого ОСОБА_7 відмовились від оформлення спадщини у вигляді земельної ділянки, що належала ОСОБА_6, суд знаходить поважними доводи позивача про причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1268-1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 169, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_8 задовольнити.

Визначити ОСОБА_8 додатковий строк тривалістю в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері - ОСОБА_6, що померла 26.11.2011 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев