Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Глотовій П.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізична особа підприємець ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, -

в с т а н о в и в:

29 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до фізична особа підприємець ОСОБА_4, в якій просив суд визнати дійсним договір оренди вантажного автомобіля від 01 січня 2016 року , укладений між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) , з другої сторони.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 01 січня 2016 року між ним, з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, з другої сторони, був укладений договір оренди вантажного автомобіля.

За умовами даного договору (пункти 1.1., З.1., 4.1., 4.2.) він передав, а фізична особа-підприємець ОСОБА_4 прийняла у строкове платне користування для перевезення паливно-мастильних матеріалів наступні транспортні засоби: вантажний автомобіль марка «DAF», модель «ТЕ 47 XS», тип «загальний вантажний сідловий тягач-Е», номер шасі (кузова, рами) «XLRTE48XS0E540394», обєм двигуна «12580», тип пального «D», колір «білий», рік випуску «2001», реєстраційний номер реєстраційний номер НОМЕР_3; та причіп марка «LAG», модель «0-3-39КА», тип «загальний напівпричіп Н/ПР-цистерна-Е», номер шасі (кузова, рами) «88711», колір «сірий», рік випуску «1998», реєстраційний номер НОМЕР_4 (пункт 1.1.).

Вказані транспортні засоби належать йому на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу СХХ 789935, СХХ 789919 (пункт 1.2. договору) та передавалися в користування орендаря строком на 1 рік, починаючи з «01» січня 2016 року по «31» грудня 2016 року (пункт З.1.). Підписанням даного договору сторони підтвердили факт передачі транспортних засобів, а також необхідної документації та приладдя до них, від орендодавця до орендаря (пункт 2.2. договору).

Згідно розділу 4 договору «Орендна плата та порядок розрахунків» сторони погодили, що сума орендної плати за один місяць оренди становить 45 000,00 гри..

Отже, з 01 січня 2016 року і по даний час транспортні засоби, що є предметом договору, перебувають у користуванні орендаря, фізичної особи- підприємця ОСОБА_4, а він отримував щомісячну орендну плату у розмірі, встановленому п. 4.1. договору, за липень 2016 року включно.

Разом з тим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 липня 2016 року, орендовані транспортні засоби зазнали пошкодження та фізичного знищення, через що нарахування орендної плати припинилося (пункт 4.2. договору) і він поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, які має намір стягнути з особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду.

Зокрема, пунктом 4.2. договору передбачено, що у випадку пошкодження та/або фізичного знищення транспортних засобів чи одного з них внаслідок дорожньо-транспортної пригоди або інших подій, що сталися не з вини орендаря або іншої особи, яка на належній правовій підставі керувала транспортними засобами, нарахування орендної плати припиняється з дня, наступного за днем настання дорожньо-транспортної пригоди або іншої події, та продовжується з дня, наступного за днем закінчення відновлювального ремонту, крім випадку, коли транспортні засоби або один із них вважаються фізично знищеними.

Таким чином, для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, яка полягає у втраті ним доходів у вигляді орендної плати, які він міг би реально отримати за звичайних обставин, якби з вини третьої особи його транспортні засоби не зазнали пошкодження та фізичного знищення, є потреба у визнанні договору оренди вантажного автомобіля дійсним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача подав суду заяву про визнання позову та пояснив, що дійсно 01 січня 2016 року уклала вищезазначений договір оренди вантажного автомобіля. Даний договір уклали у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону , не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для неприйняття визнання відповідачем позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 01 січня 2016 року між ОСОБА_3, з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, з другої сторони, був укладений договір оренди вантажного автомобіля.

За умовами даного договору (пункти 1.1., З.1., 4.1., 4.2.) позивач передав, а фізична особа-підприємець ОСОБА_4 прийняла у строкове платне користування для перевезення паливно-мастильних матеріалів наступні транспортні засоби: вантажний автомобіль марка «DAF», модель «ТЕ 47 XS», тип «загальний вантажний сідловий тягач-Е», номер шасі (кузова, рами) «XLRTE48XS0E540394», обєм двигуна «12580», тип пального «D», колір «білий», рік випуску «2001», реєстраційний номер реєстраційний номер НОМЕР_3 та причіп марка «LAG», модель «0-3-39КА», тип «загальний напівпричіп Н/ПР-цистерна-Е», номер шасі (кузова, рами) «88711», колір «сірий», рік випуску «1998», реєстраційний номер НОМЕР_4 (пункт 1.1.).

Вказані транспортні засоби належать позивачу на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу СХХ 789935, СХХ 789919 (пункт 1.2. договору) та передавалися в користування орендаря строком на 1 рік, починаючи з «01» січня 2016 року по «31» грудня 2016 року (пункт З.1.).

Згідно розділу 4 договору «Орендна плата та порядок розрахунків» сторони погодили, що сума орендної плати за один місяць оренди становить 45 000,00 гри..

Отже, з 01 січня 2016 року і по даний час транспортні засоби, що є предметом договору, перебувають у користуванні орендаря, фізичної особи- підприємця ОСОБА_4, а позивач отримував щомісячну орендну плату у розмірі, встановленому п. 4.1. договору, за липень 2016 року включно.

Разом з тим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 липня 2016 року, орендовані транспортні засоби зазнали пошкодження та фізичного знищення, через що нарахування орендної плати припинилося (пункт 4.2. договору) і він поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, які має намір стягнути з особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду.

Зокрема, пунктом 4.2. договору передбачено, що у випадку пошкодження та/або фізичного знищення транспортних засобів чи одного з них внаслідок дорожньо-транспортної пригоди або інших подій, що сталися не з вини орендаря або іншої особи, яка на належній правовій підставі керувала транспортними засобами, нарахування орендної плати припиняється з дня, наступного за днем настання дорожньо-транспортної пригоди або іншої події, та продовжується з дня, наступного за днем закінчення відновлювального ремонту, крім випадку, коли транспортні засоби або один із них вважаються фізично знищеними.

У відповідності до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідност. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір оренди вантажного автомобіля від 01 січня 2016 року , укладений між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) , з другої сторони у письмовій формі та не посвідчений нотаріально.

У судовому засіданні позивач зазначив, що виконав всі умови договору оренди автомобіля.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено у судовому засіданні, в договорі оренди вантажного автомобіля від 01.01.2016 року обумовлені всі істотні умови договору, а саме: обєкт оренди та порядок його передачі, термін оренди, орендна плата та порядок її внесення, мета оренди, порядок передачі в оренду транспортного засобу та його повернення, права, обовязки та відповідальність сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час укладання договору оренди вантажного автомобіля від 01.01.2016 року позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов договору. Ними визнається як факт укладання договору оренди транспортного засобу, так і обставина того, що договір був укладений з метою настання реальних наслідків. Між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору щодо його виконання, і волевиявлення їх було вільним. На виконання умов договору орендодавцем було передано транспортний засіб у користування орендарю.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст.ст. 220, 638,759, 799, ЦК України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до фізична особа підприємець ОСОБА_4 про визнання договору дійсним задоволити.

Визнати дійсним договір оренди вантажного автомобіля від 01 січня 2016 року , укладений між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) , з другої сторони.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Харечко С.П.