Р І Ш Е Н Н Я (Заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.

секретаря судових засідань Хижук Л.І

за участю сторін: позивача ОСОБА_2, представника позивача

ОСОБА_3, представника третьої особи Джумської Л.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа служба у справах дітей Літинської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позові зазначає, що 14.03.2011 року він уклав шлюб із ОСОБА_5. Рішенням Літинського районного суду від 06.10.2015 р. шлюб було розірвано.

Від даного шлюбу у них народилася дочка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_5 з 2013 року вихованням дочки не займається, матеріальну допомогу на її утримання не надає, місце її проживання нікому невідоме. Тому, позивач був змушений звернутися до комісії з питань захисту прав дитини Літинської РДА. Після звернення ОСОБА_2 до Органу опіки і піклування Літинської райдержадміністрації, Комісією було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно її дочки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що ОСОБА_5 не бере участі у вихованні дитини, не провідує дочку, не цікавиться її життям, здоров'ям, морально та матеріально не підтримує. Зовсім не проявляє материнської турботи та любові.

З таких підстав, позивач просить позбавити ОСОБА_5,1989 р.н., батьківських прав відносно дочки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того, просить стягувати з ОСОБА_5, 1989 р.н., на його користь, аліменти на утримання дочки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. ОСОБА_2 суду пояснив, що після народження дочки ОСОБА_6, у 2011 році, він із відповідачкою їздили на заробітки та проживали у Російській Федерації. ОСОБА_5 вихованням дочки взагалі не займалася. Тому, він змушений був повернутися додому, відповідач надала дозвіл на вивезення дитини із Росії, зазначила, що остання їй не потрібна. Починаючи з 2013 року, відповідач не цікавиться життям дочки. ОСОБА_5 лише один раз приїжджала до них, щоб забрати власні речі, потім покинула сім'ю та місцеперебування останньої не відоме. Намагався її знайти, однак безрезультатно. За весь цей час, на протязі трьох років, вона жодного разу не навідалася до доньки. Тому, з метою захисту прав дитини, просить задовільнити позов.

Представник органу опіки та піклування Джумська Л.Д. позов підтримала. Пояснила, що відповідач ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків по вихованню дочки, не цікавиться її життям, здоров'ям, не займається вихованням.

Крім того, Джумська Л.Д., зазначила, що на засідання комісії з питань захисту прав дитини Літинської РДА, було встановлено, що ОСОБА_5 взагалі не бере участі у вихованні неповнолітньої дочки, не цікавиться їх здоров'ям, життям, не підтримує морально та матеріально. Тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно дочки. Джумська Л.Д. суду також пояснила, що вказаний висновок, було надано більше одного року тому. На протязі даного періоду, сім'я перебувала у них на обліку, мати ОСОБА_5, жодного разу не з'явилася до органу опіки та піклування, її місцепепребування взагалі не відоме.

Відповідач,ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилася. Про розгляд справи була повідомлена належним чином, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши документи, які є у справі суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між стронами існують сімейні правовідносини.

Відповідно до копії рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06.10.2015 (а.с.7) судом встановлено, що сторони по справі ,ОСОБА_2. та ОСОБА_5 з 2011 по 2015 рік перебували у зареєстрованому шлюбі.

Із копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 29.11.2016 р.(а.с.6) встановлено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками малолітньої є ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Відповідно до копії паспорта встановлено, що ОСОБА_5 є громадянкою Вірменії. Копія згоди ОСОБА_5 свідчить про те, що 26.11.2013 року, остання надала дозвіл на виїзд дочки, ОСОБА_6, 2011 р.н. з Російської Федерації із батьком ОСОБА_2 в Україну.

Відповідно до копій довідок №3890 та №38585 від 08.12.2015 виданих Літинською селищною радою судом встановлено, що малолітня ОСОБА_6, 2011 р.н. проживає разом із батьком, ОСОБА_2 та бабусею, ОСОБА_10, за адресою: АДРЕСА_1. Мати малолітньої - ОСОБА_5 з 2013 року участі у вихованні дитини не бере, разом з дочкою не проживає, її місцеперебування не відоме.

Як встановлено із акту обстеженя матеріально-побутових умов від 08.12.2015, до складу сім'ї ОСОБА_2, 1975 р.н., входить його мати ,ОСОБА_10,та дочка ОСОБА_6, 2011 р.н. Мати дівчинки - ОСОБА_5, разом з дитиною не проживає, не виховує її і не турбується про неї. Майже два роки вона не бачила дочку, її місцеперебування взагалі невідоме.

Сім'я ОСОБА_2 характеризується із позитивної сторони, в будинку створені належні умови для проживання, дівчинка охайна, доглянута, відвідує дитячий садок. Копією довідки із дитячого дошкільного закладу №1 смт.Літин підтверджуєся той факт, що ОСОБА_6 дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад з 2014 року. Мама дівчинки, ОСОБА_5 до дошкільного навчального закладу жодного разу не з'являлася, вихованням дитини займається батько - ОСОБА_2. Копія характеристики наданої Літинською селищною радою на гр.ОСОБА_2, 1975 р.н., підтверджує, що останній за місцем проживання характеризується позитивно.

Висновок служби у справах дітей Літинської РДА (а.с.8) підтверджує той факт, що комісією орган опіки та піклування Літинської РДА зроблено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6, 2011 р.н.

Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що мати малолітньої ОСОБА_6 не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, вона не забезпечує її необхідним, матеріально не утримує, взагалі не турбується про дитину, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток ОСОБА_6

Відповідно до ст. 164 СК України мати,батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності на території України 27.09.1991 року передбачено, що розлучення дитини з батьками допускається у виняткових випадках і то якщо таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

В національному законодавстві і зокрема в ст. 164 СК України, передбачається вичерпний перелік, коли батьки можуть бути позбавлені батьківських прав в судовому порядку. Слідуючи вимогам міжнародного права, національне законодавство розглядає позбавлення батьківських права, як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_5 не виконує своїх батьківських обов'язків. Більше того, усі обставини свідчать про те, що вона продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків. Вона залишила дитину, більше трьох років не цікавиться їх життям, не бере участі у вихованні, не забезпечує матеріально. Крім того, судом з'ясовано, що мати взагалі проживає окремо від дочки, родинних стосунків з нею не підтримує . Тому суд вважає, що розлучення малолітньої з матір'ю, ОСОБА_5, буде в найкращих її інтересах.

Відповідно до ППВС України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" п. 15 передбачає, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують,та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16. передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК , ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних нормморалі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до практики ЄС "справа Гаазе проти Німеччини" п. 83 рішення зазначено, що втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є леґітимними згідно з пунктом 2 статті 8, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей.

У рішенні по справі " Хант проти України " п 54. зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення усправі Olsson v. Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі "Савіни проти України" п.47 зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у

права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі

МакМайкла, п. 87).

Тому, зважаючи на наведене, позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення.

Згідно ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не мож:е бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред 'явлення позову.

Тому, ураховуючи викладене, позов в частині стягнення аліментів теж підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 213-215,224-227 ЦПК України, ст.164,166 , СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно дочки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дочки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 500 гривень щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 03.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах місячного платежу.

Копію заочного рішення не пізніше 3 днів направити відповідачеві та роз'яснити, що заяву про перегляд заочного рішення вона може подати до суду протягом 10 днів з моменту отримання копії заочного рішення.

Апеляційну скаргу на рішення суду позивач може подати до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області на протязі 10 днів.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна