АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/659/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - Савицького Олександра Сергійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення відсотків за користування коштами банківського вкладу, трьох відсотків річних та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку», в якому із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 09.11.2016 року просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам за період невчасної видачі коштів за договорами банківського вкладу від 29.10.2015 року в сумі - 992,32 доларів США і 3% відсотків річних за цим договором в сумі - 305,33 доларів США та за договором банківського вкладу від 30.10.2015 року в розмірі відсотків в сумі - 909,84 доларів США та 3% річних в розмірі - 303,28 доларів США та моральну шкоду в розмірі - 25 000 грн., також судові витрати та витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.10.2015 року між ним та ПАТ «АКПІБ» було укладено договір банківського вкладу «Депозит» до 26.04.2016 року під 9,75% річних в іноземній валюті. 30.10.2015 року між ним та ПАТ «АКПІБ» було укладено договір банківського вкладу «Депозит» до 27.04.2016 року під 9,75% річних в іноземній валюті. Позивач свої зобов'язання за вищезазначеними договорами виконав належним чином та вніс через касу банку грошові кошти в розмірі 25 000 доларів США по кожному з вказаних договорів, але відповідач на його вимоги та у встановлений строк вказані кошти депозитного вкладу та відсотки за його користування не повернув, а тому він звернувся за захистом своїх прав до суду та просив суд стягнути з відповідача на його користь вказані суми. Між тим, під час судового розгляду справи по суті відповідач виплатив позивачу кошти основного вкладу та відсотки за користування ними за період його дії. Відтак, вважає за необхідне стягнути з відповідача визначені у позові кошти відсотків за користування кредитом по дату видачі коштів по вкладу понад строк його дії по 22.09.2016 року та по цей же період 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, а також моральну шкоду та витрати на правову допомогу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_2 3% річних за прострочення сплати коштів по договору-анкеті про отримання банківського продукту «Депозит» від 29.10.2015 року за період з 27.04.2016 року по 22.09.2016 року в сумі 305,33 доларів США та за прострочення сплати коштів по договору-анкеті про отримання банківського продукту «Депозит» від 30.10.2015 року за період з 27.04.2016 року по 22.09.2016 року в сумі 303,28 доларів США та судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Повернуто ОСОБА_2 сплачений судовий збір згідно квитанції №9070100 від 22.06.2016 року в сумі 6 890 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки позовна вимога щодо стягнення з відповідача відсотків за договором вкладу по дату повернення коштів відповідає вимогам закону та судовій практиці. Крім того суд не врахував, що в результаті неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачу було нанесено значної моральної шкоди, яка полягає у фізичних і душевних стражданнях, у стресі та хвилюваннях, що викликало негативні зміни у психологічному стані позивача та призвело до негативних комунікативних змін мікросоціального середовища його родини, тому вимоги позивача про відшкодування спричиненої моральної шкоди є обґрунтованими.

Представник відповідача також подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати рішення суду, мотивуючи тим, що судом було порушено норми матеріального права. Відповідач не погоджується щодо стягнення 3% річних, оскільки на момент прийняття рішення позивачем укладено інші договори про отримання банківського продукту «Депозит Стабільний» від 27.09.2016 року та від 29.09.2016 року, чим сторони досягли згоди мирного врегулювання спору щодо виплат депозитних коштів за договорами банківського вкладу «Депозит» від 29.10.2015 року та від 30.10.2015 року. Крім того зазначив, що у банка була відсутня можливість проведення платежів, оскільки останнім не надано своєчасно оригінал сертифікату на депозитний вклад.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги позивача та представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «АКПІБ» було укладено договір банківського вкладу «Депозит» із строком дії до 26.04.2016 року під 9,75% річних в іноземній валюті (надалі по тексту - Договір №1), відповідно до п.3 умов якого сума депозиту 25 000 доларів США (а.с.9-10).

30.10.2015 року між позивачем та ПАТ «АКПІБ» було укладено договір банківського вкладу «Депозит» до 27.04.2016 року під 9,75% річних в іноземній валюті (надалі по тексту - Договір №2), за умовами п.3 якого сума депозиту склала 25 000 доларів США (а.с.11-12).

Позивач свої зобов'язання за вищезазначеними Договорами банківського вкладу виконав належним чином та вніс через касу банку грошові кошти в розмірі по 25 000 доларів США за кожним договором.

Листами від 24.04.2016 року та 29.04.2016 року позивач звертався до відповідача ПАТ «АКІПБ» із вимогами про виплату йому грошових коштів депозитних вкладів і відсотків за користування його коштами згідно укладених договорів у валюті вкладу (а.с.15-19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з банку процентів за користування коштами поза межами строку дії договору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договори вкладів (депозитів) на тих умовах, які були визначені сторонами, припинили свою дію, а тому підстав для нарахування процентів поза межами строку дії договорів немає.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі N 6-302цс16: « За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК Українипроценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК Українипроценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Установлено, що договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Проте у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й касаційний суд, задовольнивши позов у повному обсязі, положення частини першої статті 1058 та статті 1061 ЦК Українидо спірних правовідносин застосував неправильно та дійшов помилкового висновку про те, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором (25 % річних), не врахувавши, що договором не визначено розміру ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобов'язання за ним. Суд безпідставно не застосував норму статті 1070 ЦК Українита не врахував, що з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Разом з тим апеляційний суд, зазначивши про відсутність доказів, які б свідчили про продовження терміну дії договору на тих самих умовах, зокрема щодо розміру процентів за користування грошовим вкладом, не взяв до уваги положення статті 1070 ЦК України та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.»

Відповідно до Довідки № 24-9-7/139 від20.02.2017 року , виданої Промінвестбанком, по депозитному договору ОСОБА_2 від 29.10.2015 року на суму 25 000 доларів США після закінчення терміну дії договору, 26.04.2016 року кошти були перераховані на картковий рахунок клієнта. Банком на залишок по картковому рахунку нараховані відсотки в розмірі 0,10%, що складали 8,64 дол.США, в період з 23.09.2016 року по 29.09.2016 року кошти отримані через касу банку. За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів повинно бути відмовлено із тих підстав, що позивачу було нараховано 0,10%, що складали 8,64 дол.США та виплачено.

Відповідно до тієї ж довідки по депозитному сертифікату ОСОБА_2 на суму 25 000 доларів США після закінчення терміну дії сертифікату, 29.04.2016 року кошти були перераховані на поточний рахунок клієнта. Відсоток по поточному рахунку складає 0,00%., а тому в цій частині договору у стягненні процентів також повинно бути відмовлено.

В частині стягнення 3 % річних за період, в який позивач не мав реальної можливості отримати кошти та розпорядитися ними, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з банку на користь позивача 3% річних за кожним із вкладів за період затримки видачі коштів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі за № 6-140цс13.

Оскільки між сторонами існували договірні стосунки, договором не передбачено стягнення моральної шкоди в разі неналежного виконання договору, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - Савицького Олександра Сергійовича відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :