Справа №333/3038/16-ц
Провадження №2/333/107/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, встановлення факту відсутності істотних умов, визнання договору іпотеки припиненим, відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 14.06.2016 року звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль». Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №26-а по вул.. Чумаченко в м. Запоріжжя від 30.11.2005 року між ОСОБА_3, який діяв від її імені та на підставі довіреності від 15.11.2005 року та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №9333 як вчинений представником в своїх інтересах без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином недійсними, встановити факт відсутності у спірному договорі іпотеки між ОСОБА_6 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» від 30.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №9338 в якості забезпечення вимоги іпотеко держателя, що випливають з договору кредиту №014/17-36/712-31 від 30.11.2005 року певних передбачених законом для даного виду договорів, істотних умов, в звязку з чим згідно ст. 18 ч.2 ЗУ «Про іпотеку» він вважається неукладеним, визнати договір іпотеки від 27.03.2008 р., укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за №1059 з договором про внесення до нього змін від 13.04.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за №887, який є невідємною частиною першого договору, в якості забезпечення вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору кредиту №014/17-36/1844-31 від 27.03.2008 року недійсним, в звязку з навмисним введенням іпотекодавцем іпотекодержателя в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а іпотеку за цим договором припиненою, відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобовязання ОСОБА_2 повернути їй квартиру №111 в жилому будинку №26-а по вул. Чумаченка в м. Запоріжжя, передану за недійсним правочином купівлі-продажу від 30.11.2005 р. Посилається на таке. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05.02.2013 року по справі №22-ц/778/676/13 змінено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2012 року в частині підстав правового обґрунтування відмови в задоволенні її позову про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу квартири №111 в жилому будинку №26-а по вул.. Чумаченка від 30.11.2005 року та застосуванні правових наслідків нікчемності даного правочину. В рішенні вказувалось про неможливість прийняття рішення по спірній квартирі, яка стала також предметом іпотеки без згоди іпотекодавця та оскарження похідних від спірного договору купівлі-продажу договорів іпотеки. 30.09.2013 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/2459/13-ц було залишено без розгляду її позов про визнання договорів, укладених в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною недійсними, встановлення факту, що має юридичне значення та повернення майна. Під час розгляду цієї справи було виявлено обставини вчинення спірного договору купівлі-продажу її квартири її представником в своїх особистих інтересах. Квартира №111 в жилому будинку №26-а по вул.. Чумаченка в м. Запоріжжя належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.11.2005 р. №24105. Цією квартирою вона користується одноособово по теперішній час. У звязку з похилим віком та хворобливим станом здоровя 15.11.2005 року вона видала своєму зятю ОСОБА_3 довіреність строком на 3 роки на розпорядження усім належним їй майном. Бажання продавати свою квартиру вона не мала. В листопаді 2011 року від ОСОБА_3 їй стало відомо, що спірна квартира є предметом іпотеки, що забезпечує вимоги кредитного договору між відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» на яку банк може звернути стягнення. Також стало відомо, що ця квартира ОСОБА_3 була відчуджена за договором купівлі-продажу відповідачу ОСОБА_2. грошей від продажу цієї квартири вона не отримувала. Пізніше від ОСОБА_3 їй стало відомо, що він укладав цей договорі купівлі-продажу виключно в своїх інтересах для отримання кредитних коштів, які ОСОБА_2 передала йому для купівлі нежитлових приміщень.

В судове засідання позивачка не зявилась, її інтереси представляв за договором представляв адвокат ОСОБА_8, який позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, її інтереси представляв за довіреністю ОСОБА_9, який проти позову заперечував, пояснив, що спливла позовна давність для звернення позивачки до суду із цим позовом, просив застосувати наслідки пропуску строку для звернення до суду.

Представник відповідача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення в яких вказав, що ОСОБА_1 неналежний позивач щодо визнання неукладеними та недійсними договорів іпотеки. Між банком та ОСОБА_2 укладений кредитний договір за яким банк виконав свої зобовязання та надав кредит в сумі 25020 доларів США. Оспорювана квартира є предметом іпотеки в якості забезпечення по цьому кредитного договору. Уклавши кредитний договір сторони дійшли всіх істотних умов договору, під час укладання договору іпотеки сторонами дотримано вимоги законодавства. Просив закрити провадження в частині визнання договору іпотеки від 30.11.2005 року припиненим та договору іпотеки від 27.03.2008 року недійсним, оскільки набрало законної сили рішення Комунарського районного суду від 11.06.2014 року з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

15.11.2005 року ОСОБА_10 видана довіреність ОСОБА_3 в тому числі на вчинення від її імені правочинів щодо розпорядження всім її майном (а.с.11).

30.11.2005 року між ОСОБА_1, від імені якої діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу квартири №111 в б. 26 «а» по вул.. Чумаченка в м. Запоріжжя (а.с.12-14).

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилається на порушення ч. 3 ст. 238 ЦК України та вказує, що укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_3 30.11.2005 р. вчинено в своїх особистих інтересах, які спрямовані на позбавлення його права власності на спірну квартиру, що не відповідало її внутрішній волі.

Комунарським районним судом м. Запоріжжя вже розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_3, Запорізька обласна дирекція ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу квартири та застосування до нікчемного договору правових наслідків. 25.09.2012 року ухвалене рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Зі змісту цього рішення вбачається, що позивач посилається на порушення вимог ч.3 ст. 238 ЦК України, згідно якої, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він є одночасно, за винятком комерційного представництва. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05.02.2013 року це рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя змінено лише в частині підстав правового обґрунтування відмови в задоволенні позову ОСОБА_1. В цьому рішенні Апеляційного суду Запорізької області вказано, що не має підстав вважати доведеним, що волі на відчудження своєї квартири у ОСОБА_1 не було і, що ОСОБА_3 укладаючи спірний договір купівлі-продажу від 30.11.2005 року вийшов за межі наданих йому повноважень.

Виходячи, що з підстав порушення вимог ч.3 ст. 238 ЦК України договір купівлі-продажу квартири від 30.11.2005 року вже перевірявся судом, та не знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, але ж він предявлявся до іншого складу відповідачів, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

30.11.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки в забезпечення кредитного договору №014/17-36/712-31 від 30.11.2005 року. Предметом іпотеки є квартира 111 в б. 26 «а» по вул.. Чумаченка в м. Запоріжжя (а.с.15-16).

06.12.2005 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3, в тому числі на користування та розпорядження квартирою №111 в б. 26 «а» по вул.. Чумаченка в м. Запоріжжя, що підтверджується довіреністю від 06.12.2005 р. (а.с.17).

27.03.2008 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки на виконання зобовязань, що витікають з кредитного договору №014/17-36/1844-31 від 27.03.2008 р. Предметом іпотеки знову є оспорювана квартира (а.с.18-21). В цей же день був укладений договір поруки №014/17-36/1844-31-1 за яким ОСОБА_3 виступив поручителем боржника ОСОБА_2 по кредитному договору №014/17-36/1844-31 (а.с.22-23).

Оскільки, суд не вбачає підстав для скасування договору купівлі-продажу квартири від 30.11.2005 року, то не має підстав для задоволення похідних вимог: про визнання недійсним договорів іпотеки від 30.11.2005 року та від 27.03.2008 року та відновлення становища, шляхом повернення квартири.

Стосовно позовних вимог про встановлення факт відсутності у спірному договорі іпотеки між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» від 30.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №9338 в якості забезпечення вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору кредиту №014/17-36/712-31 від 30.11.2005 року певних передбачених законом для даного виду договорів, істотних умов, в звязку з чим згідно ст. 18 ч.2 ЗУ «Про іпотеку» він вважається неукладеним, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони , а також треті особи , представники сторін та третіх осіб. Позивач та відповідач є особами, що мають матеріально-правовий і процесуальний інтерес по справі, захищають свої інтереси. Матеріально-правова заінтересованість полягає у прагненні домогтися для себе поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного права, законного інтересу, тобто отримати певне майно, благо, встановити певний стан, обставини, або навпаки, не допустити їх порушення. Рішення суду створює, змінює або припиняє певні права або обов'язки цих осіб. Процесуальна заінтересованість полягає у прагненні досягти певного процесуального результату у формі відповідної судової постанови (про задоволення позову або відмову у позові). Процесуальною заінтересованістю наділені як суб'єкти спірних матеріальних правовідносин, так і інші учасники цивільного процесу, які беруть участь у справі, для виконання покладених на них функцій в силу закону чи договору.

Так, відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Зміст договору іпотеки між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» не стосується прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1, оскільки вона не є стороною цього договору. Доводити наявність чи відсутність істотних умов в цьому договорі можуть лише сторони.

Відповідно до абз.2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб.

Виходячи з цього ОСОБА_2 не є особою, прав і обов'язків якої стосується спір з приводу змісту договору іпотеки укладеного іншими особами, оскільки відсутня її юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, встановлення факту відсутності істотних умов, визнання договору іпотеки припиненим, відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом повернення майна залишити без задоволення.

На рішення сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська