Справа № 127/350/17
Провадження № 2/127/1723/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 Осенії Тарасівни до Вінницької міської ради про встановлення факту спільного проживання та ведення господарства, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 Осенії Тарасівни до Вінницької міської ради про встановлення факту спільного проживання та ведення господарства.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Вказана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання та ведення господарства, не надала документів про те, що її право порушено і підлягає захисту, зокрема щоо звернення до ВМР із заявою про виплату допомоги та відмови у такій виплаті із пістав зазнченій в заяві.

Згідно із розясненнями, які містяться в п. 3 листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем зазначені в якості третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, проте не зазначає, яким чином вказане рішення маже вплинути на їхні права та обовязки, оскільки відповідно до ст. 35 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог, зокрема: щодо наявності чи відсутності інших спадкоємців після смерті спадкодавця ОСОБА_7, а також щодо спільного проживання позивача разом із померлим батьком ОСОБА_7, на час його смерті; щодо родинних зв'язків позивача із померлим; щодо факту смерті ОСОБА_7 в зоні АТО 13.02.2015 року під час виконання обов'язків військової служби; щодо ведення позивача разом із ОСОБА_7, спільного господарства та спільного побуту.

Крім того, позивачем при подачі позовної заяви до суду не сплачено судовий збір. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI в редакції від 26.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру яка подана фізичною особою сплачується судовий збір 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становить 1378 гривень.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, дану заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_6 Осенії Тарасівни до Вінницької міської ради про встановлення факту спільного проживання та ведення господарства - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків до 20 січня 2017 року, але не більше п'яти днів з моменту отримання копії ухвали, про що повідомити позивача.

У разі невиконання вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: