Ухвала

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації про відібрання малолітніх дітей, за касаційною скаргоюОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації про відібрання малолітніх дітей.

ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв'язку з розглядом іншої справи про зміну раніше визначеного місця проживання дітей.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у вказаній справі - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року зазначену справу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи апеляційну скаргу заявнику, апеляційний суд виходив із того, що ухвала суду про відмову в зупиненні провадження у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки її оскарження прямо не передбачено ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Проте погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Так, Конституційний Суд України у рішеннях від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010 та від 08 липня 2010 року № 18-рп/2010 дав офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 ч. 1 ст. 293 ЦПК України та висловив правову позицію, що положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, слід розуміти так, що у цивільному процесі апеляційному оскарженню підлягають ухвали за винятком випадків, коли таке оскарження заборонено законом.

З урахуванням наведеного, оскарженню підлягають ухвали про зупинення провадження у справі, так і ухвали про відмову в зупиненні провадження.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Повертаючи справу до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України на ухвалу суду першої інстанції про відмову в зупиненні провадження у справі, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув й помилково вважав, що ухвала про відмову в зупиненні провадження не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин, питання про повернення справи до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України вирішено апеляційним судом всупереч нормам процесуального права, у зв'язку із чим оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 333, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович