Справа № 316/2649/14-ц
Провадження № 6/316/2/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2017 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Вільямовської Н. О.,

при секретарі: Лохматовій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за скаргою розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Енергодар подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль, визначення частки майна боржника в майні яким він володіє спільно,-

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області 13.11.2015 року звернувся відділ ДВС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області в якому просить суд визнати право спільної сумісної власності на легковий автомобіль "FORD FOCUS", кузов 25 -СЕДАН, 2002 року випуску, реєстраційний номер: АР6977СН, синього кольору, кузов: WF0FXXWPDF2M50190, свідоцтво про реєстрацію №САК966312 від 09.08.2012 р., видане Енергодарським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, а також визначити частку майна ОСОБА_2 вищезазначеного легкового автомобіля у спільній сумісній власності з колишньою дружиною ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки "FORD FOCUS", кузов 25 -СЕДАН, 2002 року випуску, реєстраційний номер: АР6977СН, синього кольору, кузов: WF0FXXWPDF2M50190, зареєстрованого 09.08.2012 року Енергодарським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області (свідоцтво про реєстрацію №САК966312 від 09.08.2012 року).

В обґрунтування подання, державний виконавець зазначив, що у відділі ДВС Енергодарського МУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 316/2649/14-ц, виданого 11.08.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 22903,66 грн., який надійшов до відділу за заявою ПАТ КБ «Приват Банк». Рішення Енергодарського міського суду набрало законної сили 10.06.2015 року. Постановою від 18.08.2015 року відкрито виконавче провадження. Боржник ОСОБА_2 заборгованість за виконавчим документом не сплатив. Згідно з відповіддю Держтехнагляду, ВДАІ, за боржником не зареєстрована сільгосподарська техніка та автотранспортні засоби. Згідно відповіді МДПІ № від 10.09.2015 року інформація про відкриті розрахункові рахунки відсутня. Згідно відповіді МДПІ № 48483775 від 10.09.2015 року джерела отримання доходів відсутні. 20.08.2015 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява представника ПАТ КБ «Приват Банк» в який він просив відділ ДВС звернутися до суду з поданням про розподіл спільно нажитого рухомого майна - легкового автомобіля "FORD FOCU", що був придбаний боржником у шлюбі з ОСОБА_3 та проведення звернення стягнення на вказаний автомобіль. В результаті проведених державним виконавцем заходів, 28.10.2015 року було встановлено, що за місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 відсутнє майно на яке можливе звернути стягнення. Згідно повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2 з 02.06.2007 року перебував у шлюбі із ОСОБА_4, шлюб було розірвано на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.12.2012 року, №0807/3654/2012. Згідно із довідкою з бази АІС «Автомобіль» №21066 від 07.09.2015 року, за ОСОБА_4, в період знаходження у шлюбі, 09.08.2012 року було зареєстровано, на праві власності, легковий автомобіль марки "FORD FOCUS", кузов 25 -СЕДАН, 2002 року випуску, реєстраційний номер: АР6977СН, синього кольору, свідоцтво про реєстрацію №САК966312 від 09.08.2012 видано Енергодарським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області.

Просить суд: визнати право спільної сумісної власності на легковий автомобіль "FORD FOCUS", кузов 25 -СЕДАН, 2002 року випуску, реєстраційний номер: АР6977СН, синього кольору, кузов: WF0FXXWPDF2M50190, свідоцтво про реєстрацію №САК966312 від 09.08.2012 р., видане Енергодарським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, а також, визначити частку майна ОСОБА_2 вищезазначеного легкового автомобіля у спільній сумісній власності з колишньою дружиною ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки "FORD FOCUS", кузов 25 -СЕДАН, 2002 року випуску, реєстраційний номер: АР6977СН, синього кольору, кузов: WF0FXXWPDF2M50190, зареєстрованого 09.08.2012 року Енергодарським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області (свідоцтво про реєстрацію №САК966312 від 09.08.2012 року).

18 травня 2016 року було винесено ухвалу Енергодарським міським судом Запорізької області за вищезазначеним поданням.

Однак, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2016 року було скасовано ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 травня 2016 року та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

04.04.2016 року до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшло подання від державного виконавця відділу ДВС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області ОСОБА_1, відповідно до зауважень викладених в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області, зміст подання та вимоги відповідають первинному поданню.

У судове засідання не зявився державний виконавець ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області.

У судове засідання заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 - не з`явився про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи- Веселовська Л.О. надала до суду письмові заперечення (а.с. 113-117, том. 2), згідно з якими подання не визнала у повному обсязі, вважає його безпідставним зазначивши на те, що шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано 22.10.2012 року на підставі поданої до суду в жовтні 2012 року ОСОБА_2 позовної заяви про розірвання шлюбу, в якій ОСОБА_2 зазначив, що з серпня 2012 року спільне життя між подружжям було припинено, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюб існує формально, неврегульованих майнових питань немає. Також ОСОБА_5 представник ОСОБА_3 зазначає в запереченнях на те, що спірний автомобіль було придбано в серпні 2012 року за її кошти та під час коли із ОСОБА_2 проживали окремо та мали окремі бюджети. ОСОБА_2 з моменту фактичного припинення сімейних відносин та до теперішнього часу, до суду з позовною заявою про визнання права спільної сумісної власності подружжя не звертався, а тому державний виконавець не має правових підстав звернення до суду з поданням про визнання права спільної сумісної власності на спірний автомобіль та визначення частки у спірному автомобілі. Також, в письмових поясненнях зазначила, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Енергодарського МУЮ перебуває виконавчий лист виданий 11.08.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 22903,66 грн. на підставі рішення суду від 17.01.2015 року. А також ОСОБА_3 зазначає, що ці кредитні кошти не використовувались на потреби сім`ї або придбання спірного автомобіля.

Крім того, 18.08.2015 року, державний виконавець Маєвський О.М. надав боржнику ОСОБА_2 строк на добровільне виконання рішення суду до 24.08.2015 року. А тому, на виконання вимог п. 8 ст. 52 зазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний був провести перевірку майнового стану боржника не пізніше 25.08.2015р..

Разом з цим, відповідно до матеріалів справи, а також обставин викладених державним виконавцем в самому поданні. Дії останнього, розпочались з прийняття 20.08.2015 р. заяви від представника ВАТ «Приват Банк», щодо пропонування звернення з подання про розподіл спільно нажитого рухомого майна - автомобіля. В той час, коли ані державний виконавець, ані представник ВАТ «Приват Банк» не володіли інформацією про існування будь якого особистого чи то спільного майна у боржника, в тому числі - автомобілю. Так як, зазначена інформація була отримана державним виконавцем лише 07.09.2015 р., 10.09.2015 р., що підтверджується довідками МДШ та ВДАІ.

Просить суд відмовити у задоволенні подання у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи:

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2015 року по справі №316/2649/14-ц, провадження №2/316/48/15, було призначено стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 13.05.2010 року, яка виникла у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 13.10.2014 рік. у розмірі 22903 грн. 66 копійок, яка складається: із заборгованості за кредитом 9953 грн. 33 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 9537 грн. 25 коп., заборгованості по комісії 1846 грн. 24 коп. та штрафів на загальну суму 1566 грн. 84 коп. (а.с.105-106), 11.08.2015 р. Енергодарським міським судом Запорізької області було видано виконавчий лист на підставі рішення від 17.01.2015 р. (а.с.157), Постановою від 18.08.2015 року було відкрито виконавче провадження державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ за виконавчим листом № 316/2649/14-ц виданим 11.08.2015 року про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості (а.с.156), Згідно копії акту державного виконавця від 28.10.2015 р. за адресою пр.Будівельників 42/8 в м.Енергодарі майна боржника ОСОБА_2 не встановлено (а.с.153), згідно довідки № 21066 від 07.09.2015 року та додатку № 1 встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб - автомобіль (а.с.152), 20.08.2015 року до ВДВС Енергодарського МУЮ звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою з проханням звернутися ВДВС до суду з поданням про розподіл спільно нажитого рухомого майна спірного автомобіля та звернути на нього стягнення (а.с.155).

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»(далі - Закон) виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) і являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у названому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених вказаним Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно із ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім того вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно із ч.1 ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Представник ВДВС Енергодарського МУЮ у своєму поданні посилається на ст.366 ЦК України, однак, дана норма поширюється на відносини щодо спільної часткової власності, згідно з частиною першої зазначеної статті, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Стаття 379 ЦПК України, також стосується питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

А в даному випадку, судом встановлено, що оскільки в поданні ставиться питання щодо регулюються ст.ст.60, 63 СК України то в даному випадку мова йде про право спільної сумісної власності подружжя, а ні про спільну часткову власність.

Згідно ч.2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно із повідомленням з ВДРАЦС РС Енергодарського МУЮ від 08.09.2015 р. №1152/02-04-27 (а.с.154) зазначено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано на підставі рішення Енергодарського міського суду №0807/3654/2012 від 05.12.2012 року, однак, судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2012 року по справі № 0807/3654/2012 (а.с.196), а ні від 05.12.2012 року як зазначено в повідомленні від 08.09.2015 р. №1152/02-04-27, а також рішенням суду від 12.11.2012 року було змінено прізвище відповідачки, по зазначеній справі, зі ОСОБА_2 на ОСОБА_3, рішення суду про розірвання шлюбу від 12.11.2012 року вступило в законну силу 23.11.2012 року (а.с.196).

Згідно ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

3гідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільною сумісною власністю визнається спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно ч.1 ст.73 СК України, за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилається як на підставу його задоволення, відсутність у боржника ОСОБА_2 іншого майна.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї, здійснюється у порядку встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до відомості від 23.11.2016 року № 21116 з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 в період з 01.01.2015 р. по 30.06.2016 р. отримував дохід (том 2 а.с.94).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка сформована 23.09.2015 року ОСОБА_2 є власником квартири, за адресою: м. Енергодар, пр.. БудівельниківАДРЕСА_1 (том 2 а.с. 106).

Зазначена стаття визначає порядок звернення стягнення кредитором на частку майна, що є у спільній сумісній власності. Кредитор наділений правом пред'явити позов про звернення стягнення лише у разі недостатності у співвласника-боржника іншого майна, на яке могло б бути звернено стягнення.

Тобто в даному випадку, кредитором є ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки виконавче провадження було відкрито на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2015 року по справі №316/2649/14-ц, провадження №2/316/48/15, за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.2-4).

Крім того, слід звернути увагу, на те, що оскільки частка учасника у праві спільної сумісної власності заздалегідь не визначена, необхідною умовою реалізації права кредитора на звернення стягнення на частку є попереднє визначення судом даної частки. Лише після того, як частка була визначена в арифметичному вигляді, кредитор одержує право вимагати виділу майна, що припадає на цю частку, в натурі з метою звернення стягнення на нього.

Згідно абзацу 1 ч.1 ст.366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Однак, подання та наявні у справі матеріали не містить жодних даних про наявність рішень за позовом кредитора або боржника ОСОБА_2 де було б проведено виділ частки у спільному майні та наявність даних щодо виділу частки в натурі, крім того, в даному випадку також повинно бути враховано вимоги ст.ст. 183, 187 ЦК України, оскільки згідно абзацу 2 ч.1 ст.366 ЦК України, якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Виходячи з положень ст.ст.366, 371-372 ЦК України та ст. 379 ЦПК України, суд не просто визначає, а саме виділяє частину майна що є у спільній частковій власності з метою подальшого звернення стягнення на неї, що відповідно до ст. 372 ЦПК України, має наслідком припинення права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено, заінтересована особа колишня дружина боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 як власник майна спірного автомобіля, заперечує проти подання (а.с. 113-117).

Відповідно до вимог ст. 366 ЦК України, оскільки інший співвласник ОСОБА_3 заперечує проти виділу частки із спільного майна подружжя, між сторонами наявний спір, який, відповідно, підлягає вирішенню судом за позовом кредитора, у якому заінтересована особа - ОСОБА_3П матиме можливість брати участь як сторона на засадах змагальності зі всіма правами та обов'язками, визначеними ЦПК України.

Оскільки, приватна власність, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, який здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки (ЖК України), п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п.23 Постановою Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Крім того, судова практика свідчить про те, що для стягнення боргу, наприклад за договором позики, можливе звернення стягнення на спільне майно подружжя за зобов'язаннями одного з подружжя, однак також за умови, що всі отримане чоловіком за такими зобов'язаннями було використано в інтересах сім'ї. Так, згідно із Постановою Верховного суду України від 20 лютого 2013 року № 6-163цс12, судом зазначено: «Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби».

Суд, в рамках розгляду даної справи, не має законних підстав розгляду питання про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, його поділ, або визначення часток.

Суд не приймає доводів державного виконавця про наявність підстав для визначення спірного автомобіля спільною сумісною власністю та визначення частки, оскільки ці доводи не ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства України, якими визначено підстави та порядок визнання майна спільною сумісною власністю та виділу часток у такому майні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що державний виконавець ВДВС Енергодарського МУЮ вийшов за рамки передбачені чинним законодавством України щодо звернення до суду із вимогами про визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль, визначення частки майна боржника в майні яким він володіє спільно, по справі наявний спір між сторонами, який у судовому порядку, на час розгляду подання, вирішено не було, а тому подання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 209, 210, 379 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль, визначення частки майна боржника в майні яким він володіє спільно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Вільямовська