№ 2-5806/11
провадження 2-сз/201/2/17
УХВАЛА

20 січня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про часткове повернення державного мита по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання попереднього договору дійсним, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення, усунення перешкод у користування власністю, витребування документів,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про визнання попереднього договору дійсним.

31 січня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виселення, усунення перешкод у користування власністю, витребування документів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 березня 2011 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 а про визнання попереднього договору дійсним відмовлено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у рахунок повернення судових витрат 171,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 березня 2011 року залишено без змін.

У своєму клопотання до суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить повернути зайво сплачені кошти державного мита за подання позову до суду.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (Редакція від 27.07.2010) визначено, що повернення державного мита провадиться за умови, якщо заяву подано до відповідної установи, що справляє мито, протягом року з дня зарахування його до бюджету.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи та клопотання суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити, оскільки в судовому засіданні було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з вказаним клопотанням представник заявника звернувся до суду лише 05 січня 2017 року, однак позивачем державне мито за подання позовної заяви, згідно квитанції № 56, що міститься в матеріалах справи, було сплачено 19 жовтня 2010 року і зараховано до бюджету, тобто це клопотання подано до суду після встановленого законом строку, а тому за таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, суд приходить до висновку, що клопотання не обґрунтоване, не підтверджене, безпідставне і на даний час не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення цього клопотання немає, а тому суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11,168, 210, 212, 293 ЦПК України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (Редакція від 27.07.2010),

УХВАЛИВ:

Представнику представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про часткове повернення державного мита по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання попереднього договору дійсним, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення, усунення перешкод у користування власністю, витребування документів відмовити.

Ухвала згідно ст. 293 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Суддя