Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№ 310/4404/16
Провадження № 22-ц/778/497/17 Говуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказала, що вони з ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року № 310/6007/14-ц з ОСОБА_6 на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7

Від сплати аліментів ОСОБА_6 весь час ухилявся, на підставі чого за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів позивачу у розмірі 18651, 79 грн.

Згідно проведеного нею розрахунку за період з серпня 2014 року по 11 травня 2016 року сума неустойки за прострочення сплати аліментів складає 45395, 18 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 неустойку за прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 5 450, 30 грн. за період с 01.08.2014 року по 11.05.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей з моменту їх народження і до досягнення дітьми повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи їх шлюб розірвано.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 є батьком дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.01.2015 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитини, починаючи з 01.08.2014 року, на підставі якого був виданий виконавчий лист і відкрите виконавче провадження.

Виконавчий лист пред'явлено позивачем до примусового виконання.

З розрахунку заборгованості боржника по аліментам №17324 від 17.05.2016 року, виконаного державним виконавцем відділу ДВС Бердянського МУЮ, за ОСОБА_6 у період із серпня 2014 року по 11 травня 2016 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 18129,31 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, ураховуючи правову природу пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з розуміння аліментів як періодичних платежів, які виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме таких правових позицій дійшов Верховний суд України у постановах №6-94/цс15 від 01.07.15р, №6-2022/цс15 від 25.11.15р., №6-2696/цс15 від 16.12.15р., №6-1477/цс15 від 03.02.16р., №6-535/цс16 від 01.06.16р.

Виходячи з наведеного та відповідного розрахунку, суд першої інстанції правильно визначив суму неустойки (пені) за період з 1 серпня 2014 року по 11 травня 2016 р. яка складає 5450,30 грн.., і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: