Справа № 515/2239/15-ц
Провадження № 2-п/515/200/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого- судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Татарбунари заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року у цивільній справі № 515/2239/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_1, в солідарному порядку та з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 квітня 2008 року в розмірі 57 628,18 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 44 228 грн. 26коп. , а також судовий збір в розмірі 20934,74 грн, в рівних частках з кожного по 6978,25 грн.

Копії вказаного заочного рішення були направлені рекомендованим відправленням сторонам по справі за вих.№5515/2239/15-ц/5811-5814, однак до суду повернулися конверти з відмітками: «за закінченням терміну зберігання» - від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та «за вказаною адресою не проживає» - від ОСОБА_2 (а.с.128-130, том 2).

05 січня 2017 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення, в якій вона просить скасувати заочне рішення від 17 листопада 2016 року та призначити цивільну справу до розгляду в загальному порядку. При цьому, вважає, що строк на звернення з вказаною заявою вона не пропустила, оскільки копію заочного рішення не отримувала, а про його постановлення дізналась з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 25.12.2016 року.

У своїй заяві, як на підстави скасування заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.11.2016 року, відповідач посилається на те, що судом не було витребувано докази за поданим нею клопотанням від 15.04.2016 року; винесено рішення, коли нею повторно подано апеляцію на ухвалу суду про відкриття провадження по справі від 28.12.2015 року та зустрічну позовну заяву, яка була розподілена на іншого суддю, який відмовив у відкритті провадження в звязку з непідсудністю. Також вважає, що судом порушено процесуальний порядок розгляду справи, оскільки на 17.11.2016 року вона лише вперше належно повідомлена. Крім того, на думку заявниці, розрахунок заборгованості, долучений позивачем, є неналежним доказом підтвердження заборгованості за кредитним договором, нарахування та стягнення відсотків у подвійному розмірі є також незаконним і взагалі, оскільки вона вимоги про дострокове погашення заборгованості не отримувала від банку, немає підстав вважати, що термін повернення кредиту настав.

Тому вважає, що суд не врахував важливих обставин, які мають істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, однак на спростування доводів позивача, долучає до своєї заяви про перегляд заочного рішення лише 5 роздруківок рішень різних інстанцій щодо розгляду аналогічних справ вказаної категорії, копію заочного рішення, яке просить скасувати, копію конверту та роздруківку отримання нею поштового відправлення про виклик до суду на попередню дату призначення справи до розгляду, а також копію клопотання про витребування від позивача доказів(а.с.140-161, том 2).

В судове засідання щодо перегляду заочного рішення, призначене повторно на 10.03.2017 року, заявник та інші сторони по справі не зявились. Від позивача представника АТ «УкрСиббанк» надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заперечуючи проти вимог заявника про скасування заочного рішення (а.с.174 том. 2).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, повістка від неї повернулась, в черговий раз, з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Разом з тим, до суду електронною поштою 10.03.2017 року надійшли клопотання від останньої про відкладення розгляду справи (а.с.176 том. 2 ) та проханням долучити до матеріалів справи копію листка непрацездатності (а.с.178 том. 2), з якого вбачається, що заявниця перебувала на стаціонарному лікуванні з 17 по 27.02.2017 року, стати до роботи з 28 лютого.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Тому, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви, враховуючи рівні процесуальні права і обовязки кожної із сторін, які мають добросовісно здійснювати свої процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обовязки, що надає змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом упродовж розумного строку.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про перегляд заочного рішення та додані до неї матеріали, приходить до наступних висновків.

За правилами, встановленими главою 8 ЦПК України розділу ІІІ для заочного розгляду справ, заочне рішення може бути скасоване лише за наявності в сукупності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, а саме, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України (лист від 01.05.2007 р. "Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах"), зі змісту ст. 232 ЦПК випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК. Крім того, згідно вказаних роз'яснень, другу умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Обґрунтовуючи свою заяву про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 не посилається на поважність причин своєї неявки в судові засідання по цій справі, які призначались 10 разів, востаннє - на 19.10.2016 року та на 17.11.2016 року ( а.с.90, 91 том.2 ), поважність її неявки у судові засідання не підтверджена жодним доказом.

Посилання останньої на оскарження нею ухвали Татарбунарського районного суду від 28.12.2015 року, повторно під час розгляду справи, в листопаді 2016 року, а також подання нею, фактично в день винесення заочного рішення, зустрічного, як вона зазначає, позову, який, згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, вона б мала подати до початку слухання справи по суті, не можуть вважатись належною обставиною, яка б давала підстави суду для скасування заочного рішення. Доводи ж останньої щодо невитребування судом доказів, які вона просила витребувати в надісланому суду клопотанні ще в квітні 2016 року, суд відхиляє, як безпідставні, оскільки в силу ч.1 ст.137 ЦПК України, клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Заявницею ж доказів щодо неможливості отримання нею необхідної для надання суду інформації не додано, а її посилання в клопотанні на складнощі з отриманням вказаних доказів через банківську таємницю є голословними, оскільки, по-перше, вона навіть не зверталась до банку з вказаним клопотанням, так як доказів цього суду не надано, а по-друге, вона, як поручитель позичальника, відповідно до п.2.3 договору поруки №243758 від 16 серпня 2010 року, вправі вимагати надання всіх підтверджуючих документів, що обгрунтовують вимоги Кредитора до Боржника(а.с.29, том1).

Тому, на думку суду, відповідачем ОСОБА_1 не дотримано обовязкової умови, необхідної для скасування заочного рішення, а саме не зазначено доказів й не додано відповідні докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, її доводи в заяві щодо неналежності розрахунку заборгованості, долученого позивачем, незаконного нарахування та стягнення відсотків у подвійному розмірі, не спростовано належними доказами. А доводи щодо не отримання вимоги банку про дострокове погашення заборгованості заперечуються дослідженими судом доказами(а.с.34-39,40-41, том 1).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, у звязку з чим, вказану заяву слід залишити без задоволення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України.

При цьому, суд звертає увагу на процесуальну поведінку відповідача ОСОБА_1, яка, навіть судові повістки про виклик до суду за зазначеною нею адресою у м. Одеса, для розгляду її заяви про перегляд заочного рішення не отримала, тому що поштові повідомлення з судовою повісткою також повернулись як не вручені, за закінченням терміну зберігання ( а.с. 166,173, том 2), хоча заявниця слідкує за ходом розгляду справи, про що свідчать її заяви, чи то клопотання, які направлялись до суду безпосередньо в день розгляду справи лише з метою її відкладення, що підтверджується й останнім клопотанням, надісланим до суду 10.03.2017 року (а.с.176 ).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що процесуальна поведінка відповідача ОСОБА_1, її небажання надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, та неодноразові зволікання з вирішенням справи по суті шляхом подання заяв та клопотань про відкладення судового розгляду справи з різних причин, давало суду право, при заочному розгляді справи, обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України, та про що детально зазначено в рішенні суду (а.с.104-106, том 2).

Одночасно суд відзначає, що заявниця, як відповідач по справі, у відповідності із ч.4 ст.231 ЦПК України, не позбавлена можливості захистити свої права шляхом оскарження заочного рішення в загальному порядку з наведенням підстав та мотивів, з яких вона не погоджується з рішенням суду та поданням доказів на підтвердження цього.

Керуючись ст.ст. 209-210, 231, 232, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі №515/2239/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Суддя Семенюк