Справа № 372/742/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/1225/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 14.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою у відповідності до норм ст. 526 ЦК України, ст. 175 ЦПК України та просила спонукати відповідача до виконання мирової угоди, визнаної 14 травня 2009 року Обухівським районним судом Київської області по цивільній справі № 2-460/09 стосовно придбання їй однокімнатної квартири орієнтовною житловою площею 17-20 кв.м. у смт. Козин Обухівського району Київської області та стягнути на її користь судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14 травня 2009 року Обухівським районним судом постановлено ухвалу про визнання умов мирової угоди, що набрала законної сили та підлягає обовязковому виконанню, згідно якої ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_2 та зобовязується протягом 2009-2010 рр придбати у власність ОСОБА_2 однокімнатну квартиру у смт. Козин та подарувати 1/3 частину житлового будинку № 15 по вул. Новій у смт. Козин Обухівського району третій особі - ОСОБА_4, а ОСОБА_2, у свою чергу зобовязалась відмовитись від будь-яких претензій стосовно поділу зазначеного житлового будинку.

На даний час вищезазначені умови мирової угоди ОСОБА_3 добровільно не виконав, тому позивачка просила у судовому порядку захистити її право .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися до зали судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11 серпня 1988 року до 03 серпня 2006 року перебували у шлюбі, під час якого 07січня 1989 року народився їх син ОСОБА_4

В 2009 році в провадженні Обухівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-460/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - відділ паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВ ГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобовязання не чинити перешкоди.

За результатами розгляду вказаної справи, 14 травня 2009 року Обухівським районним судом Київської області постановлено ухвалу про закриття провадження у звязку із укладенням мирової угоди між сторонами, за якою ОСОБА_3 зобовязувався протягом 2009-2010 рр. придбати у власність ОСОБА_2 однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м. в смт Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку № 15 по вулиці Новій смт Козин Обухівського району Київської області третій особі - ОСОБА_4, а ОСОБА_2 при виконанні затвердженої судом мирової угоди зобовязується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку № 15 по вулиці Новій смт Козин Обухівського району Київської області. Вказана мирова угода в порядку визначеному ст. 175 ЦПК України визнана Обухівським районним судом, та сторонам у справі роз"яснено наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у вказаній справі, що підтверджується відповідною ухвалою суду (а.с. 5 т.1).

Так як мирова угода не була виконана ОСОБА_3, що й не заперечувалося сторонами, ОСОБА_2 було подано відповідні звернення до суду та ВДВС ОСОБА_5 МРУЮ Київської області щодо примусового виконання рішення суду.

ОСОБА_5 районного суду Київської області вих. № 887/13 від 10 червня 2013 року у видачі виконавчого листа було відмовлено, оскільки до виконавчої служби необхідно подавати ухвалу суду, якою затверджено мирову угоду.

Листом ВДВС ОСОБА_5 МРУЮ Київської області вих. № 13809 від 20.09.2013 р. позивача повідомлено, що у ВДВС відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження, оскільки, на їх думку, у вищевказаній ухвалі відсутні заходи примусового характеру.

04 серпня 2014 року постановою державного виконавця було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 14травня 2009 року з мотивів пропуску строку її предявлення до виконання. Вказані обставини підтверджуються судовими рішеннями, листами, постановою та визнаються сторонами.

Позивач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час - № 7) смт Козин Обухівського району Київської області, цим житловим будинком вказані особи фактично користуються і проживають у ньому, а відповідач ОСОБА_3 та власник будинку ОСОБА_6 цим будинком фактично не користуються, що вбачається із судових рішень, заяв до поліції, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, звернень, листів, пропозиції, довідки про склад сімї, договорів дарування, рішення селищної ради, паспортів, довіреності, довідок, рішення, свідоцтва, договору та інших матеріалів справи.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобовязання виконати умови мирової угоди, за наслідками розгляду якого чинним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2013 року їй було відмовлено у задоволенні позову.

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3, Реєстраційної служби ОСОБА_5 МУЮ Київської області, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_4, Обухівська РДА в особі Органу опіки та піклування про скасування та визнання незаконним рішення селищної ради, реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на житловий будинок, за наслідками розгляду якого чинним рішенням апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року їй було відмовлено у задоволенні позову.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 про спонукання до виконання мирової угоди, за наслідками розгляду якого чинним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року йому було відмовлено у задоволенні позову.

01 грудня 2016 року Обухівським районним судом Київської області було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус ОСОБА_7 про визнання недійсним договорів дарування (станом на час вирішення спору відповідне судове рішення не набрало законної сили).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачем не доведено обґрунтованості заявлених позовних вимог, а крім того позивачем також пропущено встановлений законом строк позовної давності при зверненні із вказаним позовом.

Колегія суддів із вказаним висновком суду першої інстанції погодитися не може виходячи з наступного.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, не дивлячись на те, що сторони уклали мирову угоду та прийшли до вирішення спору щодо спірного будинку, разом з тим, відповідач ОСОБА_3 свої зобов"язання за вказаною мировою угодою не виконав, але в той же час позивачка у справі ОСОБА_2, продовжуючи проживати у спірному будинку, сподівалася на виконання вказаних умов мирової угоди, оскільки відповідач не чинив їй перешкод щодо користування вказаним будинком аж до 24 червня 2014 року, коли ним був укладений договір дарування вказаного будинку ОСОБА_6 ( а.с. 73, 74), тому колегія суддів вважає, що саме із вказаної дати почався перебіг строку позовної давності, який не скінчився на час звернення позивачки до суду із вказаним позовом.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року, зокрема, ОСОБА_3 зобовязувався протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_2 однокімнатну квартиру. Вказаний обовязок відповідач в обумовлений сторонами строк не виконав. Характер зобовязання виключає можливість його виконання без участі або повідомлення позивача. Таким чином, представник відповідача у своїх запереченнях проти позову зазначав, що з 01 січня 2011 року позивач була обізнана із фактом невиконання відповідачем умов мирової угоди, тому саме із цієї дати слід обраховувати строк позовної давності у даному спорі.

Проте, також зазначав, що в провадженні Обухівського районного суду Київської області перебувала справа та за результатами її розгляду рішенням від 02 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання виконати умови мирової угоди. Наслідком перегляду вказаного рішення апеляційним судом Київської області від 25 лютого 2015 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2013 року залишено без змін.

З огляду на вищевикладене, застосування строків позовної давності в даному випадку підлягає, оскільки після виникнення підстав уникання виконання відповідачем вимог мирової угоди, позивачка, користуючись своїми процесуальними правами, зверталася до суду за захистом своїх прав.

Тож в даному випадку суд неправомірно дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Разом із тим, згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, застосування позовної даності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пропущення позовної давності, належним чином не звернув уваги на вищезазначені роз'яснення, та мотивуючи відмову у задоволенні позову також зазначив, що чинною на час розгляду справи ухвалою ВССУ від 30 вересня 2015 року майно, яке було предметом спору між сторонами у справі №2-460/09 за якою сторонами укладено мирову угоду та яка визнана судом, не відноситься до спільного майна подружжя.

Однак вказані мотиви відмови у задовленні позову заяґвленого у даній справі є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою добровільного врегулювання спору між сторонами було укладено мирову угоду, яку ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року визнано судом, а провадження по справі закрито.

За умовами мирової угоди ОСОБА_3 зобовязувався протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_2 однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м в смт Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку № 15 по вулиці Новій смт Козин Обухівського району Київської області третій особі ОСОБА_4, а ОСОБА_2 при виконанні затвердженої судом 14 травня 2009 року мирової угоди зобовязується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку № 15 по вулиці Новій смт Козин Обухівського району Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов'язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз'яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Якщо суд після виконання зазначених обов'язків, дійшов висновку про визнання мирової угоди, суд постановляє ухвалу про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі.

Разом з тим мирова угода визнається судом на підставі досягнутих між сторонами спору домовленостей, тому відповідальність за формулювання умов мирової угоди лежить на сторонах мирової угоди, відтак при формулюванні умов мирової угоди сторони повинні враховувати і вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у разі якщо визнана ухвалою суду мирова угода не виконується сторонами такої угоди у добровільному порядку, ухвала суду про визнання мирової угоди підлягає виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, так як така ухвала є судовим рішенням.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону (в редакції від 21.04.1999 р.) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Законом України № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2013 року п. 5 ст. 3 Закону виключено.

Враховуючи вищевикладене, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди, а саме 14 травня 2009 року, зазначена мирова угода не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією із сторін зобовязань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді цивільної справи №6-274цс15 від23 вересня 2015 року.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наступне.

Мирова угода є договором, укладеним сторонами в належній формі і на її підставі виникають цивільно-правові зобовязання. У випадку ухилення однієї зі сторін мирової угоди від добровільного виконання умов цієї угоди, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди, і лише після ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог можуть вирішуватися усі процесуальні питання, повязані із виконанням судових рішень. Тож оскільки мирова угода є правочином про зміну одного зобовязання іншим, ця угода не визнана недійсною і є чинна, а відповідач ухиляється від добровільного виконання умов мирової угоди і ухвала про її затвердження не відповідає вимогам виконавчого документа згідно статті 18 Закону, то позовні вимоги про спонукання до виконання мирової угоди підлягають задоволенню.

Станом на час звернення позивачкою до суду із вказаним позовом та його розгляду зазначена мирова угода та ухвала Обухівського районного суду від 14 травня 2009 року не скасовані та є чинними, а тому підлягають виконанню сторонами по справі, в тому числі, в межах тих умов, які погодженні були сторонами у справі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка при зверненні до місцевого суду та при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 1157,55 грн. ( а.с.1 т.1) на суму 551,21 грн., (а.с.55 т.2) на суму 606,34 грн., який підлягає стягненню з відповдача у вказаній справі.

Керуючись ст. 526 ЦК України, ст.ст. 10, 88, 175, 212-215, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Спонукати ОСОБА_3 до виконання мирової угоди визнаної Обухівським районним судом Київської області 14 травня 2009 року у цивільній справі №2-460/09, а саме придбати у власність ОСОБА_2, однокімнатну квартиру орієнтовно житловою площею 17-20 м.2 в селищі міського типу Козин Обухівського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 1157,55 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.ОСОБА_8Фінагєєв