Справа № 589/4557/16-ц
Провадження № 2/589/207/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Стародубцевої Л.О., за участю секретаря судового засідання Артеменко М.В., прокурора Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Шостка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державного казначейства України про захист цивільних прав та інтересів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної органом державної влади,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просить: стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного рахунку державного Казначейства України на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, збитки, завдані в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб органу державної влади Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 34454292 в сумі 82577,14 грн., та моральну шкоду в сумі 70000 грн., а також стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного рахунку державного Казначейства України на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, збитки, завдані в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб органу державної влади Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 34454292 в сумі 47039,65 грн., та моральну шкоду в сумі 40000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 17 вересня 2012 року на виконанні у державного виконавця відділу ДВС Шосткинського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 34454292 з примусового виконання рішення Шосткинського місьрайонного суду від 25.06.2012 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 15.08.2012 року, по стягненню з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди на користь його онуки ОСОБА_3 та його сина, ОСОБА_4, що була завдана внаслідок злочину 13 листопада 2003 року, скоєного ОСОБА_5 ДТП, в результаті якої трагічно загинула ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина ОСОБА_4.

Весь цей час, починаючи з 14 листопада 2003 року, утриманням та вихованням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, займається її дідусь ОСОБА_2 та його дружина, оскільки ОСОБА_4 після смерті дружини від пережитого горя не зміг повернутися до нормального життя, не зміг утримувати та займатися вихованням дитини і не створив нову сімю.

Боржник ОСОБА_5, всіляко ухиляється від виконання обовязку по відшкодуванню завданої шкоди, а державні виконавці своєю бездіяльністю не забезпечують належного виконання виконавчого провадження в наслідок чого боржником до теперішнього часу вказані рішення не виконані, що підтверджується ухвалами Шосткинського міськрайонного суду від 08 липня 2013 року, 30 грудня 2013 року, 16 червня 2014 року та 26 грудня 2014 року, а також ухвалами Апеляційного суду Сумської області від 13.07.2016 року та від 29.08.2016 року, що призвело не тільки до неотримання онукою та сином сум збитків визначених зазначеними рішеннями судів, а також до значного знецінення нестягнутих сум заподіяної шкоди та також до значного збільшення розміру невідшкодованої шкоди, що підтверджується копією облікової картки на зведене виконавче провадження.

Так, якщо станом на 17 вересня 2012 року загальний розмір заподіяної моральної та матеріальної шкоди, який підлягав стягненню становив 173210.7 грн., або 21651 долар США, з них борг перед неповнолітньою ОСОБА_2, становив 112436.38 грн., а перед ОСОБА_2, 60774.32 грн., то станом на 17.11.2016 року загальний розмір невідшкодованої заподіяної шкоди вже становить 292053.07 грн., або 11453 доларів США.

Позивач вважає, що на теперішній час можливість щодо виконання вказаних рішень вже втрачена, оскільки за наявності існуючих всіх можливостей для своєчасного і в повному обсязі виконання вказаних рішень протягом з 18.09.2012 року по 17.11.2016 року було стягнуто на користь неповнолітньої ОСОБА_2 лише 12501.16 грн.. із загальної суми 173210.7 грн., а боржник ОСОБА_5, за цей період сплатив на користь неповнолітньої ОСОБА_2 на відшкодування заподіяної шкоди втратою годувальника лише 2297 грн. із належних до сплати 25894.26 грн. та сплатив ОСОБА_2 за цей період лише 545 грн. на відшкодування витрат із суми 10774.32 коп., які були понесені ним на поховання своєї дружини, поминальний обід та встановлення памятника.

Виходячи з значного знецінення нестягнутих сум по заподіяній шкоді під час виконавчого провадження, рішенням суду були стягнуті як інфляційні втрати на користь неповнолітньої ОСОБА_2 82577.14 грн. та ОСОБА_2 в сумі 47039.65 грн., відшкодування яких взагалі відсутня будь-яка можливість.

Тому, позивач, посилаючись на ст. 56 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1167,1173, 1174 ЦК України, стягувачи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на відшкодування за рахунок держави моральної та матеріальної шкоди, заподіяної незаконними діями та бездіяльністю посадових осіб Шосткинського міськрайонного відділу ДВС під час виконавчого провадження.

Моральну шкоду неповнолітньої ОСОБА_2, позивач оцінює в 70000 грн., а ОСОБА_2, в 40000 грн., як результат порушення прав стягувачів, протягом тривалого, понад чотирьох років під час виконавчого провадження в результаті незаконних дій та бездіяльності органу державної влади Шосткинського міськрайонного відділу ДВС щодо виконання судових рішень, які полягають в позбавленні їх можливості отримання своєчасного та в повному обсязі стягнутих рішеннями суду сум на відшкодування заподіяної шкоди, що призвело до значного знецінення цих сум, чим і було заподіяно значних матеріальних збитків, а також в неотриманні повного відшкодування заподіяної шкоди втратою годувальника для неповнолітньої, в результаті скоєного злочину, чим була позбавлена можливості користуватися цими коштами, що призвело до тривалого перебування стягувачів в напруженому нервовому стані, що в значній мірі впливає на стан їх здоровя та родинні стосунки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, мотивуючи тими ж самими обставинами, пояснив, що розмір моральної шкоди позивачем оцінений, як співмірний з заподіяною матеріальною шкодою.

Представник відповідача старший державний виконавець Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_7, заперечує проти позову, просив відмовити в позові в повному обсязі, зазначивши, що строк зведеного виконавчого провадження не закінчився, проводяться виконавчі дії, постійно кожного місяця проводяться заходи по перевірки майнового стану боржника ОСОБА_5, на даний час майно боржника перебуває на реалізації.

З листопада 2016 року в провадженні Шосткинського міськрайонного суду знаходиться подання ВДВС про визначення частки майна у спільному володінні подружжя та з іншими власниками.

Станом на 04.01.2017р. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №34454292 по стягненню боргів з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Шосткинським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Сумській області стягнуто 82771,70 грн.

Ці кошти стягнуті за рахунок проплат самого боржника ОСОБА_5, продажу майна на електронних торгах, передачі нереалізованого майна стягувача в рахунок відшкодування боргу.

Можливість отримати відшкодування заборгованості за виконавчими документами ще не втрачена, тому згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України є підставою для відмови в позові про стягнення матеріальної шкоди, а сам факт тривалого невиконання рішення суду не може бути підставою для безспірного стягнення збитків у вигляді нестягнутої за рішенням суду суми збитків.

Зазначає також, що позивач повинен довести факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, заподіяння збитків і причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця та заподіяння ним шкоди.

Заявлені позивачами збитки є ніщо іншим як грошові суми, що підлягають стягненню з ОСОБА_5. Суми боргу, нестягнуті ВДВС в ході виконавчого провадження, не можуть вважатися збитками, завданими позивачам.

Крім того, сума збитків розрахована з урахуванням індексу інфляції. Тоді, як нарахування сум боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться за порушення грошового зобовязання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Грошові зобовязання перед позивачами має боржник ОСОБА_5, а не Шосткинський відділ ДВС.

В супереч ч. 2 ст. 23 ЦК України позивач не навів в чому саме полягає нанесення моральної шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та не навів причинного звязку та відповідних обґрунтованих розрахунків, з яких позивач виходив при визначених вказаних сум.

Зазначив також, посилаючись на ст. 61 Конституції України про те, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Рішеннями Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2016р. у справі № 589/3122/15-ц за позовом ОСОБА_2, який діяв в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, третя особа - Шосткинська місцева прокуратура, про захист цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної і матеріальної шкоди та відшкодування витрат, повязаних зі зверненням до державних органів, яке змінено рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016р., вже стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Тому, вимоги позивача щодо стягнення з державного бюджету на користь ОСОБА_3 70000 грн. моральної шкоди знову ж таки за ту ж саму бездіяльність працівників ДВС, по виконанню тих же рішень суду і яка аргументується тими ж обставинами, що і у попередньому позові, є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідачі: головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області та Державного казначейства України про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися, кожний надав до суду заперечення проти позову, просили відмовити в позову в повному обсязі та розглянути справу без участі їх представників.

Зокрема, відповідач головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області посилаючись на Бюджетний кодекс України, п. 18 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.10.2011 за № 1236/19974, ч. 1 ст. 1174 ЦК України, зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області є самостійним субєктом цивільних правовідносин (в тому числі і відносин, що виникають із факту заподіяння шкоди).

На момент відкриття провадження у справі ні Головне управління як самостійний субєкт правовідносин, ні його працівники не вчиняли по відношенню до Позивачів жодних протиправних дій, що могли б порушити їх законні права та інтереси, а також призвести до заподіяння останнім матеріальної і моральної шкоди.

До компетенції Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, як самостійного субєкта владних повноважень, не належить відшкодування відповідно до закону шкоди, заподіяної фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду. Вирішення даного питання відноситься до виключної компетенції Державної казначейської служби України (центральний рівень).

Тому, Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області не є належним відповідачем по даній справі.

Також, зазначило, що в 2015 році з аналогічними позовними заявами Позивачі зверталися до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області (справа №589/2046/15-ц та справа 589/3122/15-ц), за результатами розгляду яких винесені рішення суду, які станом на сьогодні набрали законної сили, тому, наявні рішення суду, які набрали законної сили та які постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Державне казначейство України, посилаючись на ст. 1173, 1174 ЦК України, Положення про Державну казначейську службу України, зазначає, що казначейство є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за дії органів державної влади.

Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди не завдавало, а тому відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших субєктів.

В супереч вказаних норм закону України позивачем не встановлена наявність моральної шкоди, в чому саме вона полягає, причинний звязок, обґрунтування саме такого її розміру.

Прокурор Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_1, заперечує проти позову, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на те, що заявлені збитки, є шкодою завданою винними діями боржника, тому за ці збитки повинен нести відповідальність саме сам боржник, а не Держава, стосовно моральної шкоди послався на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області (справа №589/2046/15-ц та справа 589/3122/15-ц), які набрали законної сили, в яких позивач ставив питання про той самий предмет з відшкодування тих самих збитків, до тих самих відповідачів, якими вже стягнуті певні кошти.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлені слідуючи обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання.

Згідно з п. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 2 статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII, державний виконавець є представником влади, діє від імені держави та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній, або юридичній особі, незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Згідно статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що також не оспорюється сторонами по справі про те, що станом на 04 січня 2017 року в Шосткинському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Сумській області з 17 вересня 2012 року на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 34454292 по стягненню боргів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а саме:

6 виконавчих листів з примусового стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 50000 грн. моральної шкоди, 100000 грн. моральної шкоди завданої ОСОБА_3; 10774.32 грн. матеріальної шкоди; 12436,38 грн, ( по 231,22 грн. щомісяця) шкоди, завданої ОСОБА_3 до її повноліття; 13073. 26 грн. шкоди; 13 697.36 грн. інфляційних витрат; 9999,61 грн. інфляційних витрат;

4 виконавчих листів з примусового стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 21801,59 грн. боргу; по 255,49 грн. щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника з 01 вересня 2014 року до досягнення нею повноліття: 30014,62 грн. інфляційних витрат; 19665,83 грн. інфляційних збитків;

2 виконавчих листа з примусового стягнення з ОСОБА_5 в дохід держави 121,80 грн. та 518,10 грн. судових витрат, а всього по зведеному виконавчому провадженню 307 130.48 грн. (додаток 4, а. с. 35-36).

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що станом на 04.01.2917 року виконавче провадження не закінчено, державним виконавецем Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області проводяться виконавчі дії з примусового виконання вказаних рішень судів. На даний час майно боржника перебуває на реалізації. З листопада 2016 року в провадженні Шосткинського міськрайонного суду знаходиться подання ВДВС про визначення частки майна у спільному володінні подружжя та з іншими власниками.

Ухвалами Шосткинського міськрайониого суду від 08 липня 2013 року, 30 грудня 2013 року, 16 червня 2014 року та 26 грудня 2014 року, які набрали законної сили, а також ухвалами Апеляційного суду Сумської області від 13.07.2016 року та від 29.08.2016 року визнано факти неправомірності дій та бездіяльності державних виконавців відділу ДВС при примусовому виконанні ними виконавчих листів, які знаходяться у зведеному виконавчому провадженні № 34454292.

Рішенням ІІІосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2016р. у справі №589/3122/15-ц за позовом ОСОБА_2, який діяв в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, третя особа - Шосткинська місцева прокуратура, про захист цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної і матеріальної шкоди та відшкодування витрат, повязаних зі зверненням до державних органів, яке змінено рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016р., стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Позивач повязує стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_3 в сумі 82577,14 грн., та на користь ОСОБА_2, в сумі 47039,65 грн., з коштами на відшкодування знецінених сум (інфляційні), які вже стягнуті іншими судовими рішеннями, тому ці кошти не є збитками відповідно до положень ст. 22 Цивільного кодексу України, так, як є похідними коштами від боргу боржника за його винні дії, за які повинен відповідати сам боржник.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Тобто, з огляду на цю норму права, позивач повинен довести факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, заподіяння збитків і причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця та заподіяння ним шкоди.

Стосовно відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Позивачі в супереч наступних вимог Закону не наводять в чому саме полягає нанесена їм моральна шкода, не наводять обґрунтованих розрахунків, з яких виходить при визначені моральної шкоди саме такому розмірі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 зазначеної статті, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тобто, має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується:

- наявність такої шкоди,

- протиправність діяння її заподіювана,

- наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Що стосується заяви Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про застосування строків позовної давності по справі № 589/4557/16ц в частині задоволення стягнення матеріальної та моральної шкоди щодо виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 2-з-1/2011від 29.08.2011року про забезпечення позову про накладання арешту на автомобіль та все рухоме і нерухоме майно, в тому числі і на грошові кошти в банківських установах, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_8, оскільки 08.09.2011 р. згідно п.6. ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-Х1У від 21.04.1999 р. ст. державним виконавцем Луппою Н.І., було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, тому саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності, задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Ухвала Шосткинського міськрайонного суду від 29.08.2011 року, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28.02.2012 року скасована та постановлено нову ухвалу про забезпечення позову у вигляді накладання арешту на все рухоме і нерухоме майно, в тому числі і на грошові кошти в банківських установах, набрала законної сили 28.02.2012 року. В подальшому ухвалами Шосткинського міськрайонного суду від 12.11.2012 року та від 30.01.2013 року відносно спірного автомобіля були постановлені відповідні ухвали, крім цього рішення відносно вказаного спірного автомобіля було предметом розгляду в апеляційній інстанції, а також 30.12.2013 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду було поновлено строк звернення до суду ОСОБА_3, яка діє через представника ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності працівників відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області та визнано постанову ВП № 28597062 від 08.09.2011 року винесену ст. державним виконавцем Луппою Н.І., незаконною та скасовано її та в цій частині визнано бездіяльність державних виконавців щодо виконання вказаної ухвали суду, вказана ухвала суду набрала законної сили 30.01.2014 р., тобто ці правовідносини носять триваючий характер, оскільки також повязані з подальшим виконанням рішень суду за виконавчими листами від 12.09.2012 року у виконавчому провадженні.

Що стосується заяви позивача про поновлення строку на звернення до суду, як на його думку, у разі його пропущення, також слід зазначити, що строк звернення до суду з вказаним позовом не є пропущеним з огляду на триваючий характер правовідносин, що виникли під час здійснення зведеного виконавчого провадження.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, ст. ст. 22, 23, 1174 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 61,208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 в позові до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державного казначейства України про захист цивільних прав та інтересів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної органом державної влади про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного рахунку державного Казначейства України на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди, збитки, завдані в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб органу державної влади Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 34454292 в сумі 82577,14 грн., та моральної шкоди в сумі 70000 грн., та про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного рахунку державного Казначейства України на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди, збитки, завдані в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб органу державної влади Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 34454292 в сумі 47039,65 грн., та моральної шкоди в сумі 40000 грн.

Відповідно до ст. 218 ЦПК України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_9