Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 317/3628/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Нікітін В.В.
Провадження № 22-ц/778/696/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 25 березня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 322-42п-08к, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит на суму 161 600 грн. строком кредитування з 20.04.2008р. по 24.03.2018р. включно, а позичальник зобовязався своєчасно повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати належним чином інші умови кредитного договору.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану суму.

Оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує, станом на 27 липня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 608 685,46 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 153 519,98 грн.; заборгованість за процентами - 257 734,19 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 52 494,06 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів 107 375,44 грн.; інфляційні витрати за кредитом 12 332,63 грн.; інфляційні витрати за процентами 25 229,17 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту № 322-42п-08к від 25 березня 2008 року у розмірі 608 685,46 грн. та судовий збір в сумі 9 130,29 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 рокуу задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 березня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 322-42п-08к, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит на суму 161 600 грн. строком кредитування з 20.04.2008р. по 24.03.2018р. включно, а позичальник зобовязався своєчасно повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати належним чином інші умови договору кредиту (а.с. 24-31, 32-33).

Вказаним договором сторони погодили строки виплати кредиту відповідачем та інші істотні умови кредитного договору.

У Додатку № 1 до Договору сторонами фактично було погоджено графік внесення відповідачем платежів за вказаним договором кредиту (а.с. 32, 33).

Як вбачається з копії заяви на видачу готівки, ОСОБА_3 отримав від ПАТ «Укрсоцбанк» кошти в сумі 161 600 грн. (а.с. 34). Вказана обставина визнана відповідачем.

Додатковою угодою № 1 від 10 жовтня 2008 року до Договору сторони погодили зміну процентної ставки за кредитом (а.с. 35). Інші положення Договору сторонами не змінювались.

Згідно з підпунктом 4.4 договору кредиту в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 (щодо належної сплати заборгованості за кредитом, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій) цього Договору, протягом більше, ніж 90 (девяносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

До ухвалення рішення відповідач подав заяву про застосування позовної давності (а.с. 81-83).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж за Договором кредиту було сплачено відповідачем 20 серпня 2008 року (а.с. 6).

Наступний платіж, визначений Додатком № 1 до Договору, відповідач мав сплатити 20 вересня 2008 року.

Отже, моментом початку невиконання ОСОБА_3 своїх обовязків за Договором є останній день чергового платежу за кредитом, який ним не було здійснено, тобто 20 вересня 2008 року.

Враховуючи вимоги пункту 4.4. Договору, яким сторони фактично змінили строк виконання зобовязання, днем спливу строку користування кредитом для ОСОБА_3 є 19 грудня 2008 року.

Оскільки 20 та 21 грудня 2008 року були вихідними днями, строк виконання зобовязання відповідача перед Банком сплив 22 грудня 2008 року.

Банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 23 серпня 2016 року (а.с. 60), тобто з пропуском строку позовної давності.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов вірного висновку, що у звязку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобовязання (підпункт 4.4 кредитного договору) і що банк мав право з 22 грудня 2008 рокуй протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом, однак позовну заяву подав лише у серпні 2016 року.

Після зміни строку виконання зобовязання на 22 грудня 2008 року, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

За таких обставин висновки суду про відмову у задоволенні позову є правильними.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-1349цс15), від 27 січня 2016 року (справа № 6-990цс15) та від 16 листопада 2016 року (справа № 6-900цс16).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими Банк обґрунтовув свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Докази та обставини, на які посилається представник Банку в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Крім того, у разі відмови ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні їх апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, Банк не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору, понесених при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: