Справа №601/2224/16
Провадження № 2/601/178/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника-адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її права користування житловим будинком, співвласником якого вона є.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що є співвласником будинковолодіння по вул. Дикуни,1 в с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, при цьому її частка у власності складає 2/3 частини будинковолодіння, іншим співвласником є її дочка відповідач ОСОБА_4. Проте дочка та її чоловік ОСОБА_6 не допускають її до будинку, в зв'язку з чим змушена проживати за іншою адресою. Вона звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. 07 травня 2015 року Кременецьким районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким відповідачів зобов'язано не чинити їй перешкод у користуванні її будинковолодінням. Вона не може користуватися своєю власністю, змушена шукати житло, над нею глузують знайомі і друзі, змінився звичайний спосіб її життя, відчуває занепокоєність, нервозність, сором, приниження, страх та відчай. Відповідачами принижено її честь, гідність, престиж. Внаслідок неправомірних дій відповідачів їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у 25 000 грн. і яку просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що вона та її чоловік ОСОБА_6 ніколи не чинили перешкод позивачу у користуванні її власністю, позивач самостійно покинула будинковолодіння.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав та дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_4

Вислухавши пояснення позивача, її представника ОСОБА_2, відповідачів, дослідивши представлені сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, указана норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно із ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 червня 2015 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні жилим будинком за адресою: вул. Дикуни, 1 с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області; вселено ОСОБА_1 до вказаного будинку; заборонено ОСОБА_4А та ОСОБА_6 створювати перешкоди, які полягають у забороні та обмеженні доступу до жилих і нежилих приміщень, господарських будівель, присадибної ділянки вказаного будинковолодіння, користування належною їй худобою та особистими речами.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 11 січня 2001 року завідуючою Почаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на імя ОСОБА_1 та зареєстроване у реєстрі за № 30 на спадкове майно померлого 16 листопада 1998 року ОСОБА_8, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями частково недійсним у частині визнання права на 1/3 частини будинковолодіння.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частини житлового будинку №1 по вул. Дикуни у с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області.

На виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2015 року про зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні вказаним будинковолодінням та вселення 19 січня 2016 року видано виконавчий лист та 30 травня 2016 року заступником начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_10 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням вказаного рішення.

Таким чином, протиправна поведінка відповідачів, яка полягає в порушенні права власності позивача, встановлена судовими рішеннями, що в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді іншої справи.

Згідно з ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Внаслідок спільних протиправних дій відповідачів завданих позивачу, які полягають у постійному тривалому перешкоджанні позивачу користуватися своїм житлом та проживати в ньому, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, переживання, тривалий час вона фактично позбавлена права користування своїм майном, вимушена неодноразово звертатися до правоохоронних органів, до суду для відновлення своїх прав, тривалі час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру спірних правовідносин, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини відповідачів, принципів розумності, справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Доводи відповідачів у судовому засіданні про те, що вони не чинили перешкод позивачу у користуванні її власністю, позивач самостійно покинула будинковолодіння не заслуговують уваги та спростовуються рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на корить якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 293 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 275,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 275,60 гривень.

В решті позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: