Провадження №2/522/3842/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕН Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Журавицькому А. С,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 02 квітня 2003 року відповідач отримав від нього в борг 3 000 доларів США, що підтверджується написаною ним власноруч розпискою, й зобовязання повернути кошти протягом тижня з дня вимоги, проте своїх зобовязань не виконав й на письмову вимогу від 30 травня 2011 року суму боргу не повернув.

01 червня 2013 року ОСОБА_2 помер, та 23 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до правонаступника померлого ОСОБА_3

Зазначена цивільна справа неодноразово розглядалася, зокрема, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики в розмірі 3 000 доларів США, що еквівалентно 40 578 грн. 30 коп., вирішено питання про судові витрати.

. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року, вказавши при цьому, що суд не перевірив заперечень відповідача щодо неприйняття спадщини після смерті чоловіка, не зясував обсяг спадкового майн та не встановив факт прийняття відповідачем спадщини.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив суд його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що 02 квітня 2003 року між ОСОБА_4 (Позикодавець) та ОСОБА_5 (Позичальник) був укладений договір позики в простій письмовій формі, про що свідчить складена відповідачем розписка. (а.с. 5)

За умовами угоди ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США та прийняв на себе зобов'язання повернути кошти на протязі тижня з дня попередження про повернення боргу.

Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, відповідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Обставини щодо дійсності зазначеної розписки відповідачем заперечуються, мотивуючи тим, що у розписці, на яку як на підставу своїх позовних вимог посилається ОСОБА_4, вказано: «Я, ОСОБА_5, проживающий в ІНФОРМАЦІЯ_1, одолжил у ОСОБА_4 деньги на сумму 3000 (три тысячи) усл. еден.»

Позивачем у даній справі є ОСОБА_6. Паспорт серії КЕ 366004 був виданий ОСОБА_1 ОСОБА_7 РВ УМВС України в Одеській області 23 серпня 1996 року. Таким чином, можна зробити висновок, що по батькові позивача було незмінним принаймні з моменту видачі паспорта з 23 серпня 1996 року та по момент звернення до суду по 30 березня 2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Положення ст. 215 ЦК України регулюють питання правовідносин, щодо підстав визнання провочину недійсним.

За таких обставин, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що ані первинний позивач по справі ОСОБА_2, ані ОСОБА_3, не порушували прав чи законних інтересів ОСОБА_6, останній у відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України не набув право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_2, а пізніше, після його смерті, - до ОСОБА_3

01 червня 2013 року помер ОСОБА_2, про що свідчить актовий запис про смерть за № 5448, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. (а.с.130-132)

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218 , 1231 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 417/2013 Першої Одеської державної нотаріальної контори, після померлого 01 червня 2013 року ОСОБА_2, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, 21 грудня 2013 року Кредитор спадкодавця ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса з вимогою (претензією) до спадкоємців майна померлого. Спадкоємці не звертались. (а. с. 147 -181)

ОСОБА_3 є дружиною померлого та правонаступником (спадкоємець І-ої черги - дружина). (а. с. 67, 183-184)

За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню позики включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Така правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6-33 цс15 від 08.04.2015 року і є обов'язковою для всіх судів України відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даному спорі доказуванню підлягає факт пред'явлення позивачем як кредитором спадкодавця протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину.

Разом з цим, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У своїй вимозі (претензії) до спадкоємців, поданій 20 грудня 2013 року до Державної нотаріальної контори № 1 м. Одеси, ОСОБА_4 стверджує, що йому стало відомо про смерть ОСОБА_2 лише 21 червня 2013 року з довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

Проте таке твердження спростовується матеріалами справи.

Судове засідання з розгляду цієї справи Приморським районним судом м. Одеси було призначено на 03 червня 2013 року. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2/1522/10946/11, напередодні засідання, 03 червня 2013 року, представником відповідача, ОСОБА_2, телефонограмою було повідомлено суд про смерть свого довірителя. Судом на цій підставі було відкладено розгляд справи на іншу дату. (а. с. 104)

Таким чином, про факт смерті ОСОБА_2 позивач був обізнаний вже з 03 червня 2013 року, а не з 21 червня 2013 року, як він про це стверджує.

Шестимісячний строк на подачу вимоги до спадкоємців померлого ОСОБА_2 закінчився для ОСОБА_4 ще 03 грудня 2013 року, а тому можна зробити висновок, що ОСОБА_4 було пропущено строк, передбачений ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

За положеннями ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином ОСОБА_4 з 03 грудня 2013 року втратив право вимоги до спадкоємців ОСОБА_2 суму заборгованості за розпискою.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк, від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_2, не пред'явив до спадкоємців вимоги про сплату боргу за розпискою і належних доказів цього суду не надав, таким чином підстави для задоволення даного позову відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя А. Ю. Бойчук