Справа № 630/136/17
Провадження № 2/630/162/17
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2017 року м.Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Дем`яненко І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Даний позов необхідно залишити без руху, оскільки він не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року зазначено, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і напідставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обгрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування, а також до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

При цьому, позовні вимоги повинні бути чіткими і зрозумілими, оскільки за правилами ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу лише в межах позовних вимог і саме в таких межах видається виконавчий лист, у разі задоволення заявленого позову.

Так, одна з вимог позивача є визначити місце проживання дитини з матір'ю.

Однак, така позовна вимога є нечіткою, оскільки не вказана адреса, за якою позивачка просить визначити місце проживання дитини.

Крім цього, в частині 1 ст. 161 СК України зазначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Тобто, в судовому порядку питання щодо визначення місця проживання дитини вирішується лише при умові існування спору між батьками про це.

Таке правило відображено в пункті 5 частини 1 ст. 119 ЦПК України, яким передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

ОСОБА_1 вказує, що відповідач висловлював погрози, щ о забере дитину та на теперішній час створив умови, за яких вона не має можливості бачити дитину та спілкуватися з нею.

Проте, у позовній заяві відсутнє обґрунтування, з посиланнями на відповідні докази (зокрема висновок органу опіки та піклування), вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Відсутні посилання на докази тих обставин, що дитина мешкає з відповідачем та він перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною

Крім того, позивач не додала до позовної заяви оригінал свідоцтва про шлюб

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті119 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для виправлення недоліків.

Тобто вимоги ст. 119 ЦПК України позивачем не виконані.

На підставі наведеного, керуючись ст. 119 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини залишити без руху.

Повідомити про це позивача, надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали та роз'яснити, що у разі не виправлення недоліків позовної заяви, заява вважається неподаною і повертається позивачам, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя(підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом. Ухвала набрала чинності 16 березня 2017 року

Суддя І.В.Дем'яненко