АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/3567/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Гарматюк О.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест» (далі - ТОВ «Форум-Інвест») про стягнення коштів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ «Форум-Інвест» до державного бюджету штраф у розмірі 780 690,00 грн. та на користь ОСОБА_2 компенсацію збитків у розмірі 574 700,00 грн. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення штрафу до державного бюджету в розмірі 780 690 грн., пославшись на те, що право на накладення відповідних штрафів належить відповідним органам, а не позивачу. Не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про відшкодування упущеної виходи, виходячи з того, що на момент укладення договору оренди позивач не набула права власності на квартиру. ОСОБА_2 профінансувала будівництво у повному обсязі та набула майнові права. Якби відповідач виконав свої зобов'язання щодо передачі квартири у визначений договором строк, ОСОБА_2 оформила би своє право власності.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

В судове засідання представник ТОВ «Форум-Інвест» не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та її представник, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2008 року між ТОВ «Форум-Інвест» як виконавцем та ОСОБА_2 як власником облігацій був укладений договір № ВЗ1/1-2/2/1 резервування квартири. Згідно п. 1.2 даного договору визначено, що виконавець резервує за власником облігацій квартиру для подальшої передачі її у власність власнику облігацій шляхом погашення облігацій згідно інформації та умов цього договору: видачею свідоцтва про право власності або укладення договору купівлі-продажу квартири.

З метою придбання у власність конкретної квартири, визначеної у Додатку № 1 до даного договору, власник повинен придбати облігації за договором купівлі-продажу цінних паперів (1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору виконавцем резервується квартира, визначена в Додатку № 1 до даного договору, за умови наявності у власника облігацій права власності на облігації в кількості, необхідній для резервування та за номерами, зазначеними у Додатку №1 до даного договору, що підтверджується випискою зберігача та копією договору про купівлю облігацій.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що власник облігацій зобов'язаний для здійснення процедури погашення облігацій подати виконавцю (емітенту) в тому числі документ про сплату вартості площ, що перевищують договірну, після фактичних обмірів БТІ (а. с. 3-5).

Додатком № 1 до договору резервування від 16 січня 2008 року сторони погодили, що резервуванню підлягає квартира № 1, що розташована за будівельною адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 73,42 кв.м., житловою площею 39,82 кв.м.

ОСОБА_2 придбала повний пакет іменних безпроцентних облігацій серії D у кількості 7342 штук, оплативши їх вартість.

Згідно підписаного 30 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Форум-Інвест» акту ОСОБА_2 як власник облігацій, пред'явила, а ТОВ «Форум-Інвест», як емітент прийняв до погашення пакет облігацій із наступними і характеристиками: іменні, безпроцентні облігації; серії D; форма випуску - без документарна; у кількості 7342 штук; загальною номінальною вартістю - 374442 грн.

Згідно пункту 2, 3 цього акту власник облігацій зобов'язався не пізніше 6 листопада 2012 року переказати пакет облігацій на рахунок емітента № 301926 в ПрАТ «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів». Сторони дійшли згоди щодо погашення облігацій шляхом укладення Акту прийому-передачі квартири, що визначена в договорі №ВЗ 1/1-2/2/1 резервування квартири від 16 січня 2008 року протягом 10 робочих днів з дня отримання облігацій на рахунок емітента.

ОСОБА_2 було виконано обов'язок щодо переказу пакету облігації на рахунок емітента ТОВ «Форум-Інвест». Актом пред'явлення облігацій до погашення від 30 жовтня 2012 року сторонами засвідчено зобов'язання ТОВ «Форум-Інвест» щодо погашення облігацій та укладення з ОСОБА_2 акту приймання-передачі квартири, що визначена в договорі № В31/1 -2/2/1 резервування квартири від 16 січня 2008 року.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року зобов'язано ТОВ «Форум-Інвест» передати у власність ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з оформленням Свідоцтва про право власності та передачею його ОСОБА_2 (а. с. 10-12).

29 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Форум-Інвест» про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначила, що в порушення умов договору ТОВ «Форум-Інвест» не передало їй квартиру. 24 серпня 2010 року вона уклала з СПД ОСОБА_3 договір оренди квартири з щомісячною орендною платою в еквіваленті 700 доларів США. У зв'язку з порушенням ТОВ «Форум-Інвест» її прав, орендну плату вона не отримувала. На підставі ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2 просила стягнути з ТОВ «Форум-Інвест» до державного бюджету штраф в сумі 780 690 грн., а також просила стягнути на свою користь упущену вигоду в сумі 574 700 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Пунктом 11 ч. 1, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суми штрафів зараховуються до державного бюджету.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що право накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, має відповідний центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Форум-Інвест» штрафу до державного бюджету в сумі 780 690 грн. на підставі ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Накладення на суб'єктів господарювання штрафних санкцій за порушення вимог законодавства та звернення їх в дохід держави є заходом відповідальності за порушення відповідних норм та не може розглядатися як спосіб захисту цивільного права чи інтересу позивачки.

Посилання апелянта на порушення судом положень ч. 1 ст. 5 Конституції України є безпідставними.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Форум-Інвест» упущеної вигоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Заявляючи вимоги про стягнення упущеної вигоди, позивач має довести реальність отримання такої вигоди, а також те, що внаслідок неправомірних дій відповідача він таку вигоду не отримав.

Будинок № 31/17 по вул. Васильківській в м.Києві був зданий в експлуатацію 03 серпня 2011 року. Станом на 24 серпня 2010 року ОСОБА_2 не була власником квартири в даному будинку, а тому не мала розраховувати на отримання доходів за укладеним 30 серпня 2010 року між нею та СПД ОСОБА_3 договору оренди квартири в будинку АДРЕСА_1. Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача упущеної вигоди.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді