Провадження № 22-ц/773/165/17 Категорія: 19 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Поларт - Інвест» про стягнення грошових коштів, передання майна та дострокове розірвання договору, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестконд» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Особа, яка не брала участі у справі, - ТзОВ «Вестконд» подала апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2016 року, якою забезпечено позов ОСОБА_5 в даній справі шляхом заборони державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію та перереєстрацію права власності та інших речових прав на будівлю котельні (літ.Б-2), загальною площею 570,9 кв.м.; будівлю компресорної (літ.С-1), загальною площею 252,0 кв.м.; вагову (літ.Р-1), загальною площею 83,7 кв.м.; будівлю цукеркового і карамельного цеху (літ.М-2), загальною площею 3887,4 кв.м.; будівлю трансформаторної (літ.Л-1), загальною площею 52,2 кв.м.; будівлю гаража (літ.К-1), загальною площею 65,7 кв.м.; будівлю бісквітного цеху (літ. И 2-1), загальною площею 457,5 кв.м., будівлю механічної майстерні (літ. И 1-1), загальною площею 443,9 кв.м.; газорозподільний пункт ГРП (літ И-1), загальною площею 21,1 кв.м; гараж (літ. Д), загальною площею 42,2 кв.м.; будівлю складу сировини (літ. В-1), загальною площею 303,8 кв.м.; будівлю нового бісквітного цеху (літ. Б-2), загальною площею 2474 кв.м.; будівлю роздрібного цеху (літ. Д-1), загальною площею 825,2 кв.м.; будівлю складу сировини (літ. М-2), загальною площею 331,6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ТзОВ «Поларт - Інвест».

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, - ТзОВ «Вестконд», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову та зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила скаргу задовольнити, інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Поларт - Інвест» про стягнення грошових коштів в розмірі 16 536 000,00 грн. та в розмірі 5 512 000,00 грн., передачу нерухомого майна та дострокове розірвання інвестиційного договору.

Крім того, позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити його позов шляхом заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії по реєстрації та перереєстрації нерухомого майна, належного відповідачу на праві власності.

Апеляційну скаргу ТзОВ «Вестконд» слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Так, із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти, зобов'язати відповідача передати в користь позивача нерухоме майно та розірвати інвестиційний договір, укладений між позивачем і відповідачем.

Відповідно до частини 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів даної справи убачається, що позивач ОСОБА_3 до своєї позовної заяви додав інвестиційний договір, укладений 20 січня 2015 року між ним та відповідачем з ТзОВ «Поларт-Інвест». У зв'язку з невиконанням відповідачем умов укладеного інвестиційного договору позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 16 536 000,00 грн. та в розмірі 5 512 000,00 грн., передати йому нерухоме майно, а також просив розірвати інвестиційний договір.

Також із матеріалів справи убачається, що нерухоме майно, яке просив позивач передати йому від відповідача згідно умов інвестиційного договору, належить на праві власності відповідачу ТзОВ «Поларт - Інвест» (а.с.31-62).

За таких обставин колегія суддів вважає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, про те, що суд безпідставно забезпечив позов ОСОБА_3, оскільки іпотекодержателем нерухомого майна, яке позивач просить передати йому як неустойку, є ТзОВ «Вестконд», а рішенням Господарського суду Волинської області від 16 січня 2014 року в рахунок забезпечення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на зазначене нерухоме майно, не впливають на правильність ухвали суду про забезпечення позову ОСОБА_3, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову в даній справі, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестконд» відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді