АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/670/17 Головуючий 1 інст. - Григор'єв Б.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіпенка І.С., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в користування житлової площі, вселення, зобов'язання не чинити перешкоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом, в якому просила виділити їй у користування житлову кімнату № 5 площею 10,2 кв. м в квартирі АДРЕСА_1; приміщення №№ 1,2,3,4,7,8,9 залишити в загальному користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1; вселити її у вищевказану житлову кімнату та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй на праві приватної власності належить 1/3 частина двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1.

2/3 частини цієї квартири на праві приватної власності належить на підставі договору довічного утримання відповідачу ОСОБА_1

Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат - № 5 житловою площею 10,2 кв.м та № 6 житловою площею 16,2 кв. м з вбудованим балконом загальною площею 2,5 кв.м. Також до складу квартири входять місця загального користування, а саме: приміщення кухні № 4 загальною площею 6,1 кв.м, туалету № 3 загальною площею 1 кв.м, ванної кімнати № 2 - площею 2 кв.м, коридору № 1 - площею 7,9 кв.м, вбудованої шафи № 9 - площею 0,4 кв.м, вбудованої шафи № 8 - площею 0,3 кв.м.

З моменту оформлення ОСОБА_1 договору довічного утримання, позивач позбавлена права володіти, користуватися своїм майном з вини відповідача, яка чинить перешкоди щодо користування та вселення в квартиру.

З урахуванням викладеного ОСОБА_2 просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2014 року заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення від 10 лютого 2014 року скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Виділено ОСОБА_2 в користування житлову кімнату №5 площею 10,2 кв.м, в квартирі АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 - житлову кімнату № 6 площею 16,1 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м, вбудовану шафу № 8 площею 0,3 кв.м, вбудовану шафу № 9 площею 0,4 кв.м в квартирі АДРЕСА_1.

Приміщення №№ 1, 2, 3, 4 в квартирі АДРЕСА_1 - залишено в загальному користуванні співвласників: ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Вселено ОСОБА_2 в житлову кімнату № 5 площею 10,2 кв.м, в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні приміщеннями загального користування № 1,2,3,4 в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114,70 грн., а також 3382,50 грн. сплачених за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 25 серпня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що у судовому засіданні ОСОБА_2 заявила про те, що має інше житло, а саме: квартиру АДРЕСА_3, в якій вона мешкає ще з 1977 року. Наміру змінити місце постійного проживання та мешкати в спірній квартирі не мала та не має, її намір отримати грошову компенсацію за належну їй 1/3 частину квартири, яку для цього необхідно виділити в натурі.

Спільне користування квартирою разом із ОСОБА_1 є недоцільним, бо вони не є родичами та членами родини. Разом з цим, дана квартира є неподільною річчю, оскільки фактично визначити та виділити в натурі 1/3 частину у квартирі АДРЕСА_1 неможливо, що підтверджується висновком експертизи.

За таких підстав, суд при ухваленні рішення не прийняв до уваги позицію та бажання ОСОБА_2 отримати грошову компенсацію за належну їй частку, про що вона повідомила суд, а тому не вірно надано оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, та висновки зроблені із застосування не тих норм права, які регулюють зазначені правовідносини.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 квітня 2004 року, який зареєстровано в КП «Харківське Міське БТІ», реєстровий № 5525242.

ОСОБА_1 володіє 2/3 частин зазначеної квартири згідно договору довічного утримання від 05 листопада 2005 року, який зареєстровано в КП «Харківське Міське БТІ», реєстровий №5525242.

Відповідно до технічного паспорту від 12 січня 2009 року квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат житловою площею 26,3 кв.м., у тому числі житлова кімната № 5 має площу 10,2 кв.м, житлова кімната № 6 - 16,1 кв.м. Загальна площа квартири - 44,8 кв.м.

Згідно висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 12475/3300 від 27 березня 2015 року, виходячи з розташування і розмірів приміщень квартири на розгляд суду запропоновано один варіант порядку користування квартирою № 198 з відступом від ідеальних часток співвласників, відповідно до якого запропоновано: виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату № 5 площею 10,2 кв.м, в квартирі АДРЕСА_1, виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 6 площею 16,1 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м, вбудовану шафу № 8 площею 0,3 кв.м, вбудовану шафу № 9 площею 0,4 кв.м в квартирі АДРЕСА_1, приміщення № 1, 2, 3, 4 в квартирі АДРЕСА_1 - залишити в загальному користуванні співвласників: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 вимога про компенсацію належній їй частки у спірній квартирі нею не заявлялась.

За таких підстав, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд при ухваленні рішення повинен був визначити вартість 1/3 частини спірної квартири та ухвалити рішення відповідно до статті 365 ЦК України, за умови попереднього внесення грошових коштів вартості частки ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду, є безпідставними.

Примусове присудження співвласникові компенсації вартості його частки замість самої частки можливе лише при застосуванні положень статті 365 ЦК України. Проте позовна заява не містить вимоги про припинення права на частку у спільному майні.

Щодо посилання позивача про чинення перешкод у здійсненні нею права власності зі сторони відповідача, яка з 2005 року фактично володіє, розпоряджається та користується спірною квартирою на свій розсуд, не допускаючи позивача до цієї квартири, то в своїх запереченнях відповідач не спростовує їх, а посилається на те, що вони не є родичами і спільно користування квартирою є не доцільним.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 311, 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм та положень статті 16 ЦК України, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо відновлення свого порушеного права, в даному випадку вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.С. Кіпенко

О.М. Хорошевський