Провадження № 2/219/365/2017
16.01.2017року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Погрібної Н.М.,
при секретарі Мирошниченко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.
В обґрунтування позову вказала, що 19 квітня 1990 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, 05.08.1991року народження. Перебуваючи в шлюбі, 06 листопада 2000 року за сумісні кошти був придбаний житловий будинок № 10 А з господарськими спорудами та побудовами, який знаходиться в місті Бахмут по вул. Козаченка, Донецької області. Спірний житловий будинок за сумісною її згодою та відповідача був зареєстрований на ім*я відповідача. 10 грудня 2014 року померла її мати - ОСОБА_4, яка постійно проживала в м. Харків. Після смерті матері в спадщину їй перейшло наступне майно: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, грошові кошти в розмірі 3500 доларів США, які були особистою власністю померлої.
14 липня 2015 року вона оформила свої спадкові права на спадкове майно - 1/2 частку квартири в м. Харкові, залишеної після смерті її матері, а грошові кошти витратила на придбання автомобіля.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26.08.2015 року був придбаний автомобіль КІА SEPHIA, 1998 року випуску, сірого кольору. Враховуючи, що на час придбання автомобіля проживала в шлюбі, були загальні мрії та плани, зазначений автомобіль зареєстрували на ім*я чоловіка - відповідача за даним позовом.
В 2016 році відносини між нею та відповідачем погіршилися внаслідок зради зі сторони відповідача. У зв*язку із названими обставинами вона в жовтні 2016 року звертається до суду із позовом про розірвання шлюбу. В даний час відкрито провадження по справі, але розгляд справи був відкладений у зв*язку із неявкою відповідача.
Вона намагалася домовитися з відповідачем в позасудовому порядку про добровільний поділ майна і запропонувала звернутися до нотаріуса для оформлення угоди дарування 1/2 частини житлового будинку № 10 А по вул. Козаченка в м.Бахмут Донецької області на її ім*я, оскільки зазначений будинок був придбаний за спільні кошти, та в територіальний сервісний центр РСЦ МВС в Донецькій області для переоформлення машини, яку вона придбала за власні кошти, на її ім*я або на ім*я їх сумісного єдиного сина. Відповідач відмовляється вирішувати будь-які питання щодо поділу житлового будинка і переоформлення автомобіля. Таким чином вона вимушена звернутися до суду із цим позовом.
Вона вважає, що ? частка спірного житлового будинку № 10 А по вул. Козаченка в м. Бахмут Донецької області належить їй на праві власності, бо у відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
В судовому засіданні представник позивача за договором ОСОБА_5, діюча в інтересах ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила позов задовольнити у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, до суду в судове засідання не зявився, і не повідомив суду про причину своєї неявки.
Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, згідно зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що зідно свідоцтва про шлюб, 19.04.1990року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6, та останній надано після реєстрації шлюбу прізвище «Новофастовська».
Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 06.11.2000року ОСОБА_7 продав ОСОБА_2 житловий будинок, який розташований у м. Артемівську по вул. І. Козаченка, 10А.
Згідно звіту №DP161024-001 про оцінку майна, а саме житлового будинку, який розташований у м. Бахмуті по вул. І. Козаченка, 10А ринкова вартість складає 215 366 грн.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до зазначеної статті воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи спір між колишнім подружжям про майно, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є квартира та комплекс будівель та споруд; 2) з'ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу.
Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частина 3 статті 368 ЦК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 372 ЦК України зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Пленум Верховного Суду України в постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Суд доходить висновку, що оскільки майно набуто сторонами під час перебування в шлюбі, не відноситься до переліку яке є приватної власністю чоловіка або дружини, оскільки придбане за договорами купівлі-продажу, воно є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з них є рівними. Ні домовленістю, чи шлюбним договором не було визначено інший порядок поділу майна подружжя. Відповідач не з'явившись до судового засідання не скористався своїм правом висловити заперечення на позовні вимоги.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, керуючись ст.57,61,70,71 СК України, ст.365,372 ЦК України, ст.ст.10,11,60,212-215,224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, задовольнити.
Визнати житловий будинок № 10 А по вулиці Козаченка в м. Бахмут Донецької області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку № 10 А по вул. Козаченка в м. Бахмут Донецької області і залишити цей будинок у сумісному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1855,26 грн.
Це рішення набирає законної сили, якщо його не буде оскаржено в строк, передбачений для оскарження останнього.
На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.
Рішення винесено суддею одноособово в нарадчий кімнаті.

Суддя Н.М.Погрібна