Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/8975/16-ц

Провадження № 2/185/580/17

24 січня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабій С.О., за участю секретаря судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброход»про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої неналежним виконанням договору про надання послуг,

В С Т А Н О В И В :

08.11.2016 р. позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, в якій просив суд стягнути на користь позивача з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброход»17 100 грн. В обґрунтування заявленного позову посилався на те, 22.06.2016 р. між позивачем та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, за посередництва ТОВ «Доброход» був укладений договір № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування, за який позивачу мали бути надані послуги із пошуку роботодавця та вакансії за кордоном, за що позивач сплатив 17 100 грн. Оскільки відповідачі не виконали належним чином умови договору, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти прийняття заочного рішення.

Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, у судове засідання не зявились.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 22.06.2016 р. між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладенр договір № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування, відповідно до п.2.1.1. якого ОСОБА_2 має здійснити пошук вакансії та потенційного роботодавця для ОСОБА_1 протягом 8-10 неділь, а за відсутності протягом вказаного часу повного пакету документів повернути позивачу 600 евро (а.с.5-6).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на визначений сторонами договору № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування строк виконання зобовязань Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (8-10 тижнів), станом на час звернення позивача із позовом до суду такий строк сплинув, проте відповідачем не було надано доказів належного виконання ним договору.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1606 від 22.06.2016 р. позивач сплатив 17 100 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «Доброход» із пмризначенням платежу, мовою оригіналу «для передачи грошей в офіс ФОП ОСОБА_3М.» (а.с.8). Доказів того, що відповідач ТОВ «Доброход» є стороною договору № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування від 22.06.2016 р. та має грошові зобовязання перед ОСОБА_1, останнім не надано.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способами, передбаченими цим Кодексом та іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, із стягненням із з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь позивача 17 100 грн., а в частині вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Доброход»у позові слід відмовити.

Витрати на сплату судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, як передбачено ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10,11, 57, 60, 84, 88, 209, 212, 214-215, 224-228, 294 суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 100,00 (сімнадцять тисяч сто) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій