Справа № 454/2530/16 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/1458/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника фермерського господарства «ОСОБА_2» - ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2» до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року у позові Фермерського господарства «ОСОБА_2» до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Рішення оскаржив представник позивача Фермерського господарства «ОСОБА_2» - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є завідомо не правосудне, тому, що не ґрунтується на законності, верховенстві права, вимогах закону, та було прийнято без дотримання Конституції та законів України. Вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Зазначає, що відповідач не надав суду ніяких доказів, які б спростували його позовні вимоги, а тому йому не зрозуміло на якій підставі суд без доказово відмовив у позовних вимогах. Вважає, що суд зобов'язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і враховуючи норми ст. 56 Конституції України задовольнити позов або на підставі ст.8 Конституції України вказати в рішенні, що права позивача не порушувалися і не порушуються. Зазначає, що позивачу гарантоване право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Просить, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути 1 000 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, не з'явились, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянути справу у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Фермерського господарства "ОСОБА_2" до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1. ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Із заяви, представника ФГ "ОСОБА_2" вбачається, що останній звернувся до Генеральної прокуратури України та просив вирішити питання про порушення кримінальної справи по ст.375 КК України щодо судді Господарського суду Львівської області Станько Л.Л., який постановив, на його думку, завідомо неправосудну ухвалу.(а.с.6-9)

З листа від 28.07.2014 року вбачається, що Генеральною прокуратурою України повідомлено представника ОСОБА_2 про те, що його заява направлена до розгляду заступнику прокурора Львівської області, яка в свою чергу скерована прокурору м.Львова Соболю О.М..(а.с.10-11)

В подальшому, вище згадана заява скерована прокурору Личаківського району м.Львова для розгляду(а.с.12).

Із листа Львівської місцевої прокуратури №1 від 26.08.2016р. вбачається, що звернення ОСОБА_2 розглянуто, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились. Роз'яснено право на звернення із скаргою в порядку ст.ст.303-307 КПК України(а.с.16).

Відмовляючи ФГ "ОСОБА_2" в задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що повивачем жодним чином не доведено факту заподіяння моральної шкоди чи втрат немайнового характеру.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується в повній мірі з наступних підстав.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування; їх посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ст.1176 Цивільного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, вказано, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Для настання відповідальності за ч.1 ст.1176 ЦК України необхідно, щоб вищеперераховані дії правоохоронних органів та суду були незаконними.

Такий же порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", в т.ч. майнової та моральної шкоди.

Матеріалами справи встановлено, що рішення щодо внесення чи не внесення відомостей за вказаною заявою та зверненням позивача у ЄРДР Генеральною прокуратурою України не приймалося, заяву та звернення скеровано для організації розгляду у Львівську місцеву прокуратуру №1, якою позивачу надано відповідь про результати розгляду та повідомлено про прийняте рішення про невнесення відомостей у ЄРДР.

Разом з тим, згідно ст. 303 КПК України, можуть бути оскаржені до слідчого судді дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, вданому випадку, позивач мав можливість у визначеному законом порядку захистити на його думку порушені права.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року № 8, відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1176 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена.

Оскільки позивач не надав ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачами заподіяно моральну шкоду та не доведено наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів та вину останніх в її заподіянні, тобто факт порушення прав позивача діями відповідачів, суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні позову.

Отже, твердження апелянта про незаконність і необґрунтованість рішення суду, та що таке ухвалене з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи внаслідок невиконання норм Конституції, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Згідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника фермерського господарства «ОСОБА_2» - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета

згідно оригіналу:

Судове рішення набрало законної сили: 13.03.2017

Суддя Апеляційного суду

Львівської області О.М. Ванівський

Дата оформлення копії: 15.03.2017

Помічник судді: О.З. Березюк