Справа № 308/1903/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних і кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. ( доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 р. позов задоволено.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати це рішення і відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводить про незаконність рішення. Указує, що позивач порушив приписи ч.2 ст. 1281 ЦК України, оскільки звернувся із вимогою не до спадкоємця, а до Ужгородської нотаріальної контори, чим пропустив шестимісячний строк для звернення. Зазначає, що стягнута з відповідача пеня у 2015 р. не підлягає стягненню із спадкоємця, оскільки позивачем пропущено річний строк позовної давності.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до укладених кредитних договорів ОСОБА_4 мав зобов'язання із повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування кредитом, які перед банком не виконав, і такі на момент відкриття спадщини не припинилися. У зв'язку з цим є всі підстави для стягнення заборгованості за кредитними договорами із спадкоємця ОСОБА_4 - ОСОБА_3

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, 03 березня 2008 р. між банком і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №19-502/9, згідно з умовами якого банк надає позичальнику в тимчасове користування кредитні ресурси в сумі 8000 грн., а позичальник, у свою чергу, зобов'язується повернути такі до 03 березня 2009 р. (а.с.7-8). 08 серпня 2008 р. між банком і ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 19-21/2008, відповідно до якого банк надає позичальнику в тимчасове користування кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок позичальника відновлювальної кредитної лінії із розміром кредитного ліміту в сумі 8000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитним ресурсами, а позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні ресурси в строк до 08 червня 2010 р. (а.с.9-11).

Узяті на себе зобов'язання ОСОБА_4 не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 19-502/9 від 03.03.2008 р. у розмірі 36228,22 грн. і за кредитним договором № 19-21/2008 від 08.08.2008 р. - у розмірі 11857,49 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.23-26).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 167471 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6). 27.06.2014 р. банком була надіслана Ужгородській державній нотаріальній конторі вимога (претензія) про обов'язок спадкодавця (а.с.19). Із метою направлення претензії до спадкоємців ОСОБА_4 15 жовтня 2014 р. Ужгородською державною нотаріальною конторою була надіслана відповідь банку про те, що спадкоємцем ОСОБА_4 є дружина померлого - ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22). 08.01.2015 р. банком була надіслана вимога (претензія) ОСОБА_3 (а.с.20) про обов'язок сплати заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 48085,71 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання із повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідач як спадкоємець померлого позичальника, котрий за життя не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, зобов'язаний в силу вимог ст.ст. 1281, 1282 ЦК України у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Установлено, що банк надіслав претензію щодо наявності заборгованості за кредитним договором із дотриманням строків, передбачених ст. 1281 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення банком приписів статті 1281 ЦК України не можуть бути взяті до уваги, оскільки банк звернувся до Ужгородської нотаріальної контори в межах шестимісячного строку, що є визначальним моментом, а вже після одержання відповіді з нотаріальної контори щодо спадкоємців ОСОБА_4 направив вимогу про сплату кредитної заборгованості ОСОБА_3, що не має правового значення для питання дотримання кредитором передбаченого законом шестимісячного строку.

Тобто, підстав для застосування до спірних правовідносин ч.4 ст. 1281 ЦК України немає, а вказані доводи базуються на неправильному розумінні відповідних норм матеріального права.

Довід апеляційної скарги про застосування строків позовної давності щодо нарахованої пені через пропуск однорічного строку щодо таких вимог не заслуговує на увагу, оскільки предметом спірних правовідносин є стягнення боргу кредитором спадкодавця, а питання пені вже було вирішено в судовому порядку та судовими наказами. Відтак, оспорювання суми нарахованої пені або застосування строків позовної давності щодо цього не може бути предметом перегляду в рамках цих цивільно-правових відносин.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність повно з'ясованим фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та належним чином оціненим доказам у справі.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: