АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Свистунової О.В., Лаченкової О.В.,

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с.43, 44).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати зазначену ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову (а.с.47-49).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Статтею 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, про що суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ст.152 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Як роз'яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є квартира АДРЕСА_1, яка наразі перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_3 (а.с.1-4).

Отже, вказана квартира є предметом спору та позивачем ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги про витребування квартири з чужого незаконного володіння, а саме від відповідача ОСОБА_3

Враховуючи, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 03 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.64, 65), який в свою чергу передував договору купівлі-продажу вказаної квартири, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності заяви про забезпечення позову є хибним.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді