Провадження № 22-ц/779/147/2017
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Ясеновенко Л.В.,

секретар Шемрай Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

у серпні 2015 року уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором № 141/2006 від 23.03.2006 ОСОБА_2 отримав 45 000 доларів США, на забезпечення його виконання ПАТ КБ «Надра» уклав з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 договори поруки. 29.11.2012 з ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 141/2006, змінено валюту кредиту долар на гривню, а з ОСОБА_4, ОСОБА_3 - додаткові договори поруки. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору виникла заборгованість в розмірі 197 147,45 грн, яку просила стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 141/2006 від 23.03.2006 в сумі 197 147,45 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 141/2006 від 23.03.2006 в сумі 197 147,45 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_4 посилаються на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначають, що отримавши кредит в сумі 45 000 доларів США, ОСОБА_2 до 29.11.2012 сплатив тіло кредиту та нараховані відсотки в розмірі 70 481,05 доларів США. 29.11.2012 банк і ОСОБА_2 досягли згоди про зміну валюти зобов'язання по залишку кредиту - 21 399,91 долари США на гривню - 171 049,48 грн, однак ними не досягнуто згоди щодо розміру процентної ставки та порядку її розрахунку, що унеможливлює задоволення позову в частині стягнення нарахованих позивачем відсотків. Суд не врахував, що позичальник із заборгованості 171 481,48 грн сплатив 76 793,50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та зараховано зустрічні однорідні грошові вимоги в розмірі 3 647,60 грн на підставі ст. 601 ЦК України. Розмір заборгованості по кредиту на момент ухвалення рішення становить 91 040,38 грн, тому стягнення іншої суми не обгрунтоване. Пунктом 8.2 кредитного договору передбачено, що у випадку, якщо позичальник на вимогу банку не з'являється для укладення чергової додаткової угоди щодо визначення розміру процентної ставки або сторони не можуть дійти згоди про її розмір, позичальник зобов'язаний протягом семи робочих днів достроково виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплаті нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій. Так як згоди щодо розміру процентної ставки не досягнуто, то строк виконання зобов'язання по кредитному договору від 23.03.2006 настав 10.12.2012. Позов до поручителів подано в серпні 2015 року, тобто після припинення поруки згідно ст. 559 ЦК України. Безпідставно стягнуто з позичальника і поручителів 18 290,20 грн пені, оскільки порядок її нарахування регулюється п. 5.2. договору кредиту, згідно якого пеня нараховується в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми у разі прострочення сплати мінімально необхідного платежу 630,65 доларів США або не наданні позичальником на вимогу банку додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язань. Так як позивач не звертався з вимогою надання додаткових засобів платежу, враховуючи зміну валюти зобов'язань, у позичальника відсутній обов'язок щодо сплати мінімально необхідного платежу в розмірі 630,65 доларів США. Тому просять оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з позичальника заборгованість в розмірі 91 040,38 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2006 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 141/2006, згідно умов якого позичальник отримав 45 000 доларів США, зі сплатою 10 % річних за користування кредитом, кінцевий термін повернення кредиту - 20.03.2026 (п. п. 1.3, 3.3.4). На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23.03.2006 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, а також з ОСОБА_3 укладено договори поруки, відповідно до п. 1.1 яких поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, нараховані проценти та інші платежі передбачені кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник.

29.11.2012 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 141/2006 та змінено валюту зобов'язання долар на гривню. Сторони домовилися внести зміни і доповнення до кредитного договору та у зв'язку зі зміною валюти зобов'язання викласти термін «Кредит» кредитного договору в наступній редакції: «Розмір кредиту. Валюта кредиту 171 049,48 грн. На період з 29.11.2012 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка 1 у розмірі UIRD - фіксований процент (0,27 %) та складено Графік платежів у новій редакції».

29.11.2012 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 а також з ОСОБА_3 укладено додаткові договори № 1 до договору поруки від 23.03.2006, відповідно до умов яких сторони домовилися внести зміни до договору поруки від 23.03.2006 на виконання сплати ОСОБА_2 кредиту у розмірі 171 049,48 грн у строк не пізніше 23.03.2026.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №141/2006 від 23.03.2006, заборгованість станом на 20.08.2015 складає 197 147,45 грн, в тому числі: 20 633,69 грн - прострочені проценти за користування кредитними коштами; 158 223,56 грн - тіло кредиту; 18 290,20 грн - пеня.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що між договірні відносини сторін внаслідок укладення кредитного договору №141/2006 від 23.03.2006, додаткового договору № 1 до кредитного договору № 141/2006 від 29.11.2012 та договорів поруки обов'язкові до виконання. Згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, в тому числі зміни розміру кредиту, висловлена шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК України. Через порушення умов договору позичальником виникла заборгованість за кредитом та відсотками на суму 197 147,45 грн, яку слід стягнути солідарно з відповідачів.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. ст. 1048, 1056 1 цього Кодексу.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2006 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 141/2006, згідно якого банк надав, а позичальник отримав грошові кошти в сумі 45 000 доларів США та зобов'язався погасити кредит до 20.03.2026. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23.03.2006 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, а також з ОСОБА_3 укладено договори поруки, відповідно до умов яких поручителі зобов'язуються у разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, нараховані проценти та інші передбачені кредитним договором платежі у тому ж обсязі, що і позичальник.

29.11.2012 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 141/2006 та змінено валюту зобов'язання долар на гривню. Згідно п. 2.1 цього договору сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору та у зв'язку зі зміною валюти зобов'язання викласти термін «Кредит» кредитного договору в наступній редакції: Розмір кредиту. Валюта кредиту 171 049,48 грн. Пунктом 2.1.1 сторони домовились викласти п. 1.3 основного договору в такій редакції: 1.3.1 На період з 29 листопада 2012 року до повного виконання Боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись процентна ставка 1 в наступному розмірі «Пільгова процентна ставка. Плаваюча процентна ставка - 1: UIRD - Фіксований процент (0,27 %); 1.3.2 У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов Кредитного договору, документів забезпечення та/чи цього Додаткового договору, сторони домовились, що: А) Пільгова процентна ставка скасовується, у зв'язку з чим проценти за користування кредитом будуть розраховуватись з використанням процентної ставки - 2 та в наступному розмірі: Стандартна процентна ставка. Плаваюча процентна ставка - 2: UIRD + Фіксований процент (5 % річних). До цього договору складено Графік ануїтетних платежів у новій редакції.

Кожну сторінку додаткового договору № 1 від 29.11.2012 з додатками підписано позичальником ОСОБА_2 і ним же проводилась оплата за визначеним сторонами графіком.

29.11.2012 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 а також з ОСОБА_3 укладено додаткові договори № 1 до договору поруки від 23.03.2006, відповідно до умов яких сторони домовилися внести зміни до договору поруки від 23.03.2006 на виконання сплати ОСОБА_2 кредиту у розмірі 171 049,48 грн у строк не пізніше 23.03.2026.

Позивач надав у розпорядження суду першої інстанції оригінали вказаних договорів з додатками.

З огляду на викладене доводи апелянтів про те, що сторони не досягли згоди щодо розміру процентної ставки та порядку її розрахунку, що унеможливлює задоволення позову в частині стягнення нарахованих позивачем відсотків, є безпідставними. Суд першої інстанції дав належну оцінку поданій відповідачем копії додаткового договору іншого змісту.

Згідно поданого ПАТ КБ «Надра» розрахунку заборгованість ОСОБА_2 за договором № 141/2006 від 23.03.2006 станом на 20.08.2015 становить 197 147,45 грн, в тому числі: 20 633,69 грн - прострочені проценти за користування кредитними коштами; 158 223,56 грн - тіло кредиту, 18 290,20 грн - пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшиться обсяг його відповідальності.

Згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлена шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки не суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК України. В даному випадку погодження поручителя щодо зміни розміру кредиту висловлене шляхом підписання додаткового договору до договору поруки, тому судом вірно не встановлено збільшення обсягу відповідальності поручителя.

За змістом ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись у разі дотримання передбаченої договором процедури.

У справі, яка переглядається, така процедура передбачена умовами пунктів 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.4, 3.1 додаткового договору № 1 до кредитного договору. Цей додатковий договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання позичальником боргових зобов'язань по кредитному договору. Додатковий договір є невід'ємною частиною кредитного договору (п. 4.3).

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

У даній справі сторони погодили процедуру підвищення процентної ставки шляхом підписання додаткової угоди, а також у матеріалах справи містяться повідомлення відповідачам про зміну індексу UIRD (індикативної ставки) та докази факту їх вручення адресатам під розписку (т. 2 а. с. 52-60).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційних скарг і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А. Ясеновенко Л.В.