Категорія 44Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2017 року в справі за позовом заступника Військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про виселення малолітньої дитини, -

встановила:

Заступник Військового прокурора Вінницького гарнізону звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які діють в інтересах малолітньої дитини, про виселення малолітньої дитини.

В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року задоволено позов заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення, зобов'язано виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати № 40 будівлі для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

На підставі вищевказаного рішення, 20.05.2015 року було видано виконавчий лист №1127/11560/14-ц, а 05.06.2015 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу ДВС видано постанову про відкриття виконавчого провадження № 47708781.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2015 року відстрочено виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року про виселення з службової будівлі, яка знаходиться в АДРЕСА_1 до 15.05.2016 року.

Оскільки на момент народження у відповідачів дитини - ОСОБА_5, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року вже вступило в законну силу, з урахуванням уточнених позовних вимог просив виселити малолітнього ОСОБА_5 із кімнати № 40 у будівлі для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2017 року позов задоволено. Постановлено виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із кімнати № 40 у будівлі для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, порушення норм матеріального права, просили рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених в ній, просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Прокурор Килівник Я.О. і представник КЕВ м. Вінниці Томчук М.А. проти вимог апеляційної скарги заперечували, просять залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Інші особи, які беруть участь у справі, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, що відповідно до ч. 2 статті 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслуха вши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін і їх представників, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2014 року у справі за позовом заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення, скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено та зобов'язано виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати № 40 будівлі для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самоправно, без рішення уповноваженого органу, вселились спочатку в кімнату № 7, а потім в кімнату № 40 будівлі для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2015 року відстрочено виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року про виселення з службової будівлі, яка знаходиться в АДРЕСА_1 до 15.05.2016 року.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 1714 від 08.05.2015 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

Частиною 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до статей 1,3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" майно, матеріальні і грошові засоби Збройних Сил України є державною власністю, яка входить до сфери Міністерства оборони України. Військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Згідно з статтею 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Положенням п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу.

Отже, оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача, оскільки на момент народження дитини ОСОБА_5 рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.12.2014 року про виселення батьків останнього - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набуло чинності.

Оскаржуваним рішенням суду не порушено права дитини, що передбачені Конвенцією про права дитини та Законом України "Про охорону дитинства" як про те стверджують апелянти.

Так, частиною 1 статті 3 Конвенції дійсно передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Разом з тим, відповідно до частини 2 цієї статті саме батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачі належними і допустимими доказами не довели, яким чином залишення малолітньої дитини в будівлі для тимчасового проживання військовослужбовців і членів їх сімей за умов, коли її батьки виселені звідти відповідно до закону і проживають в іншому місці, сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду:/підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.