_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/409/17
Провадження № 2/520/6283/17
УХВАЛА

18.01.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Ерджана (ОСОБА_3), треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_4, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.01.2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 Ерджана (ОСОБА_3), треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_4, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, в якому позивач просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса вул. Квіткова, будинок №3/88, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18 грудня 2014 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0615 га, за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, будинок №3/88, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18 грудня 2014 року. Позовна заява підписана представником ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16.01.2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху, надано позивачеві строк терміном пять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви та розяснено, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.01.2017 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Ерджана (ОСОБА_3), треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_4, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Разом з позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на садовий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, буд. 3/88, який належить на праві власності ОСОБА_6;

- накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0615 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, буд. 3/88, кадастровий номер :13:003:0047, яка належить на праві власності ОСОБА_3;

- встановити заборону ОСОБА_3 перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, буд. 3/88, які належать на праві власності ОСОБА_3.

Представник позивача в заяві в обґрунтування вищевказаних вимог про необхідність вжиття заходів забезпечення позову посилається на те, що позивач ОСОБА_1 була власником садового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, будинок №3/88 та земельної ділянки за вказаною адресою. Надалі, 18 грудня 2014 року згідно договору купівлі-продажу, позивач ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_4 садовий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, будинок №3/88, та земельну ділянку за цією ж адресою. Представником також зазначено, що оспорюванні договори є незаконними та такими, що порушують права позивача, оскільки відповідач по цей час з позивачем не здійснив розрахунок, грошей не передавав, а ОСОБА_1 в свою чергу відповідачеві не передавала у користування ні земельну ділянку, ні садовий будинок. Представник позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до неможливості виконання рішення суду у разі його постановлення на користь позивача, оскільки відповідач має можливість переоформлять спірний будинок та земельну ділянку на інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку поли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана представником позивача заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, з наданих до суду відомостей та доказів вбачається наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_4, були укладені договору купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за умовами яких ОСОБА_1 передала у власність, а ОСОБА_3 прийняв у власність: садовий будинок та земельну ділянку, площею 0,0615 га, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, буд. 3/88.

Як стверджує позивач вона по цей час користується вказаним майном, оскільки відповідач не виконав умови договорів, а саме не здійснив розрахунок з нею за вказане майно.

Позивач вважаючи вказані договору купівлі-продажу незаконними, просить суд їх визнати недійсними.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно договорів купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі яких відповідач по справі набув право власності на спірне нерухоме майно: садовий будинок та земельну ділянку, площею 0,0615 га, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, буд. 3/88.

Спірне майно на цей час належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_3.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно договорів купівлі-продажу нерухомого майна: садового будинку та земельної ділянки, площею 0,0615 га, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, буд. 3/88; нерухоме майно на цей час належить відповідачеві ОСОБА_3, заявлені вимоги про забезпечення позову в частині накладення арешту є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у звязку з чим суд вважає, що є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на належне відповідачеві вищевказане спірне нерухоме майно.

Щодо встановлення заборони ОСОБА_3 перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, буд. 3/88, які належать на праві власності ОСОБА_3, суд вважає, що в цій частині заява позивача задоволенню не підлягає, оскільки Цивільним процесуальним Кодексом України не передбачено такий вид забезпечення позову, крім того суд зазначає, що вирішення питань стовно усунення перешкод у користуванні нерухомим майном передбачені Цивільним Кодексом України та не є предметом спору в цій справі.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/409/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Ерджана (ОСОБА_3), треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_4, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, шляхом:

- Накладення арешту на садовий будинок №3/88, загальною площею 776 кв.м., по вулиці Квіткова, в місті Одесі, який на праві власності належить ОСОБА_3.

- Накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0615 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Квіткова, 3/88, яка на праві власності належить ОСОБА_3, кадастровий номер :13:003:0047.

В іншій частині заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.