н/п 2/490/2451/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

до

ОСОБА_1

про звільнення майна з під арешту

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення майна з під арешту. Позивач вказує, що 20.11.2006р. відповідач ОСОБА_1 уклала з АКІБ «Укрсиббанк» кредитний договір №0, в забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 20.11.2006 року, в іпотеку передані нежитлові приміщення №7 салону магазину, яке розташоване за адресою м.Миколаїв, вул.Декабристів буд.19/2. В грудні 2011року ПАТ «Укрсиббанк», що є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк» відповідно до договору факторингу №1 відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобовязаннями відповідача про кредитному договору.Позивач вказує, що ухвалою про забезпечення позову від 12.09.2011 року, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва накладено арешт на майно, яке знаходиться в якості забезпечення позову.Позивач вважає, що арешт вказаного майна порушує права позивача як іпотекодержателя нерухомого майна, а тому просить скасувати арешт на нього. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив його задоволити.

Відповідач заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача вказав, що позивач не довів порушення свого права, оскільки позивач не вчиняв дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач також вказав, що у позивача не виникло право вимоги на спірне майно за договором факторингу, оскільки настання моменту вимоги за зобов?язанням у нового кредитора пов?язане із повідомоленням боржника про заміну кредитора. Відповідач вказав також, що забезпечення вимог не може бути скасоване, оскільки зобовязання у тій справі, де було накладено обтяження на спірне майно, не виконано, виконавче провадження триває.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено договір про надання споживання кредиту №0 від 20.11.2006 року згідно якого ОСОБА_1 взяла в АКІБ «Укрсиббанк» кредит строком до 19.11.2015 року.

Судом досліджено договір іпотеки №835419 від 20.11.2006р. згідно якого ОСОБА_1 передала майно нежитлові приміщення №7 салону магазину, яке розташоване за адресою м.Миколаїв, вул.Декабристів буд.19/2, з метою забезпечення виконання кредитного договору №0 від 20.11.2006р.

Судом встановлено, що ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.09.2011р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 вжито заходи по забезпеченню позову, накладено арешт на нежитлове приміщення №7 салону-магазину (будівельні матеріали), що розташоване за адресою м.Миколаїв, вул.Декабристів буд.19/2.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.10.2012р. задоволено позов ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_1 шкоду в розмірі 8558грн. та судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії постанови про арешт майна боржника, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобовязання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Позивачем не надано суду доказів того, що позивач виконав свій бов?язок щодо повідомлення відповідача як боржника по зобов?язанню за іпотечним договором щодо заміни кредитора у даному зобов?язанні. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав на іпотечне майно, тобто на реалізацію своїх прав щодо звернення стягнення на спірне майно. Позивачем також не надано суду доказів того, що виконавче провадження по виконанню рішення суду у справі, в якій винесено ухвалу про обтяження спірного майна, завершено.

Таким чином, оскільки позивачем не надано достатніх та належних доказів на підтвердження підстав скасування арешту на спірне майно, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209, 212 -215 ЦПК України, ст.ст.516,517, 572, 589, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звільнення з під арешту приміщення №7 салону-магазину (будівельні матеріали), що розташоване за адресою м.Миколаїв, вул.Декабристів буд.19/2,-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та у строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя