Єдиний унікальний номер (справа №) 216/8598/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/168/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Павленко О.О.

представників позивача Горбенко Е.В., Россомаха С.А.

відповідача ОСОБА_4

прокурора Велегура О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_4 про відбирання дитини та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

19 листопада 2015 року виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради в інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про відбирання від ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5 без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та в останнє 23.02.2017 надав змінену позовну заяву, в якій просив:

- відібрати від матері, ОСОБА_4, малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради;

- стягнути зі ОСОБА_4 на користь опікуна, прийомних батьків або батьків-вихователів аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько в свідоцтві про народження малолітнього ОСОБА_5 записаний відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. Відповідач належним чином не займалася вихованням, утриманням, навчанням та розвитком дитини. 01.09.2014 ОСОБА_4 привела малолітнього сина, ОСОБА_5, на навчання до 1 класу КЗШ №22, де він навчався 21.09.2014 року. 22.09.2014 року, за бажанням матері, малолітній ОСОБА_5 перейшов на навчання до КЗШ №60. 03.02.2015 хлопець був відрахований з КЗШ №60, оскільки часто хворів. Під час навчання малолітнього ОСОБА_5 у Криворізьких загальноосвітніх школах І-ІІІ ступенів №22 та №60 він постійно, у супроводі матері, приходив на другий урок, яка чекала його у коридорі до закінчення занять. При цьому, ОСОБА_4 заважала навчально-виховному процесу учнів у першому класі, а саме: що перерви заходила до класної кімнати, відволікала класовода запитаннями, заважала своїй дитині самостійно адаптуватися у класному колективі, створювала напружену обстановку між дітьми в класі. На вимоги керівництва шкіл, в яких навчався малолітній ОСОБА_5, ОСОБА_4 реагувала неадекватно, у розмові з вчителями переходила на крик, не дозволяла соціальному педагогу відвідати родину за місцем проживання дитини та вважала, що адміністрація школи не повинна цікавитися відсутністю дитини на заняттях. Малолітній ОСОБА_5 майже не розмовляв, тому потребував допомоги логопеда, мав низьку працездатність, швидко втомлювався, не мав сформованих життєвих навичок, відповідно до його віку. Дитина психологічно та фізично не була підготовлена матір'ю до навчання. Викладені факти підтверджуються інформаціями керівництва: відділу освіти виконкому районної у місті ради, Криворізьких загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів №22 і №60 та комунального дошкільного навчального закладу №195. Крім того, відповідач забороняла малолітньому ОСОБА_5 безкоштовно харчуватися у шкільній їдальні, хоча дитина, проживаючи в сім'ї, не отримувала повноцінного харчування. Малолітній ОСОБА_5 голодував, так як його мати, ОСОБА_4, ніде не працювала і не мала засобів до існування. Вона та її малолітній син жили тільки за рахунок соціальної допомоги одинокої матері, яка складала 436,50 грн. ОСОБА_4 не випускала малолітнього ОСОБА_5 з двору, постійно тримала його біля себе, кричала на дитину та не дозволяла йому спілкуватися з іншими дітьми. Відповідачем не створено належні умови для життя, навчання та розвитку дитини. У будинку №18 на вул. Шоріна, де проживає ОСОБА_4, відсутнє газопостачання та водовідведення, не має ванни, вбиральні. Помешкання обігрівається піччю, але відсутні дрова та вугілля. В осінньо-зимовий період у кімнатах холодно. Стіни у будинку закопчені, поли не вимиті. Службою у справах дітей, відділом освіти виконкому районної у місті ради, Криворізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, співробітниками Криворізького відділу поліції проводилась відповідна індивідуально-профілактична робота зі ОСОБА_4, спрямована на стабілізацію обстановки в родині та запобіганню вилучення дитини із біологічної сім'ї. На рекомендації фахівців з соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_4 реагувала агресивно, неодноразово відмовляла їм у проведенні обстеження умов проживання та оцінці потреб дитини, про що свідчить інформація вказаної державної структури. Питання про стан виконання ОСОБА_4в. батьківських обов'язків по вихованню, утриманню та розвитку дитини неодноразово розглядалося на засіданнях комісії по взаємодії суб'єктів соціальної роботи з сім'ями, які опинилися у складних життєвих обставинах, та комісії з питань захисту прав дитини, а саме: 22.01.2014, 22.10.2014, 19.10.2015. Проте, позитивних результатів не досягнуто. Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_4 належним чином не займалася вихованням, навчанням, розвитком та утриманням малолітнього ОСОБА_5, чим створювала загрозу для життя і здоров'я хлопчика, виконком районної у місті ради, як органом опіки та піклування, було прийнято рішення від 13.11.2015 №372 «Про відібрання від матері, ОСОБА_4, малолітнього сина, ОСОБА_5», якого у той же день було влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Станом на 13.02.2017 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» у зв'язку з психічним захворюванням, яке є небезпечним для життя дитини.

В судовому засіданні представники позивача та прокурор підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, визначені в позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та пояснила, що її дитині буде набагато краще разом із нею, бо вона піклується про нього, надає йому все необхідне, більше любить його.

Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Так, з свідоцтва про народження ОСОБА_5 вбачається, що його матір'ю є ОСОБА_4 (том 1, а.с.7).

Разом із тим в судовому засіданні було встановлено, що 01 вересня 2014 року відповідач привела свого сина, ОСОБА_5, у віці 5 років 10 місяців на навчання до 1 класу у Криворізьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №22 Криворізької міської ради, де останній навчався по 21 вересня 2014 року. Однак, 22 вересня 2014 року за бажанням матері, ОСОБА_4, її син ОСОБА_6 перейшов до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №60 Криворізької міської ради для продовження навчання, але 03 лютого 2015 року його було відраховано з зв'язку з тим, що він часто хворів. З того часу малолітній ОСОБА_5, не дивлячись на те, що йому виповнилось 7 років, ніде не навчався. Вказане підтверджується листами Криворізьких загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів № 22, №28 та №60, а також інформацією КДНЗ №195 (том 1, а.с.10, 11, 14, 15, 16).

Крім того, судом також встановлено, що під час навчання малолітнього ОСОБА_5 у Криворізьких загальноосвітніх школах І-ІІІ ступенів №22 та №60, останній постійно в супроводі матері приходив на другий урок, та мати чекала його у коридорі до закінчення занять. При цьому, ОСОБА_4 заважала навчально-виховному процесу учнів у першому класі. На вимоги керівництва шкіл, в яких навчався малолітній ОСОБА_5, ОСОБА_4 реагувала неадекватно, під час розмови з вчителями переходила на крик, не дозволяла соціальному педагогу відвідати родину за місцем проживання дитини та вважала, що адміністрація закладу освіти не повинна цікавитися відсутністю дитини на заняттях, що вбачається з листів Криворізьких загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів № 22та №60 (том 1, а.с.10, 14, 15)

Разом із тим, з листів Криворізьких загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів №22 та №60 та пояснень матері відповідача ОСОБА_7 вбачається, ОСОБА_4 забороняла своєму сину безкоштовно харчуватися у шкільній їдальні, хоча дитина не отримувала в сім'ї повноцінного харчування (том 1, а.с.10, 13, 15, 23).

Як вбачається з інформації КДНЗ №195 та листів Криворізьких загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів № 22 та №60, а також пояснень матері відповідача ОСОБА_7 та характеристики ОСОБА_5, малолітній ОСОБА_5 майже не розмовляв, тому потребував допомоги логопеда, не мав сформованих життєвих навичок, відповідно до його віку. Дитина психологічно і фізично не була підготовлена матір'ю до навчання (том 1, а.с.10, 14, 17, 23, 29).

Крім того, ОСОБА_4 не випускала свого сина ОСОБА_6 з двору, постійно тримала його біля себе, кричала на дитину та дозволяла йому спілкуватися з іншими дітьми, що підтверджується поясненнями сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також пояснень матері відповідача ОСОБА_7 (том 1, а.с.20, 21, 23).

Також, як вбачається з пояснень сусідів, матері відповідача та самої ОСОБА_4, а також з листа спеціаліста Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, та довідки управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_4 ніде не працювала і не мала засобів до існування. Вона та її малолітній син жили тільки за рахунок соціальної допомоги одинокої матері. Проте, відповідач ОСОБА_4 відмовилась від направлення її до Криворізького міського центру зайнятості, запропонованого їй фахівцями з соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, з метою працевлаштування (том 1, а.с.20, 21, 22, 25, 28, 30, 31).

Разом із цим, ОСОБА_4 не створила належні умови для життя, навчання та розвитку дитини. У будинку АДРЕСА_1, де проживає остання, відсутнє електро- та газопостачання, водовідведення, не має ванни, вбиральні. Помешкання обігрівається піччю, але відсутні дрова та вугілля. В осінньо-зимовий період у кімнатах холодно, тому дитина ходила вдома та лягала спати одягнена. Вказане підтверджується актом обстеження умов проживання від 23.10.2015 року, поясненнями матері відповідача ОСОБА_7 (том 1, а.с.18, 22, 23).

Службою у справах дітей, відділом освіти виконкому районної у місті ради, Криворізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, центрально-Міським відділенням поліції проводилась відповідна індивідуально-профілактична робота зі ОСОБА_4, спрямована стабілізацію обстановки в родині. Питання про стан виконання ОСОБА_4 батьківських обов'язків по вихованню, утриманню та розвитку дитини неодноразово розглядалося на засіданнях комісії по взаємодії суб'єктів соціальної роботи з сім'ями, які опинилися у складних життєвих обставинах, та комісії з питань захисту прав дитини, проте позитивних результатів не досягнуто. В зв'язку з цим, службою у справах дітей виконкому Центрально-міської районної у місті ради було винесено наказ №126-П від 11.12.2014 року «Про постановку на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1» (том 1, а.с.32).

В подальшому, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 належним чином не займалася вихованням, навчанням, розвитком та утриманням малолітнього ОСОБА_5, чим створювала загрозу для життя і здоров'я хлопчика, виконавчим комітетом районної у місті ради, як органом опіки та піклування було прийнято рішення від 13.11.2015 №372 «Про відібрання від матері, ОСОБА_4, малолітнього сина, ОСОБА_5». Того ж дня, малолітнього ОСОБА_5 було влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» (том 1, а.с.33, 70).

Зазначені обставини стали підставою для звернення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради до суду з позовом про відбирання від матері, ОСОБА_4, малолітнього сина, ОСОБА_5, та стягнення з останньої аліментів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, представників органу опіки та піклування, а також прокурора, які позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснення свідків, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем належним чином своїх батьківських обов'язків, тому до них мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання відібрання дитини та стягнення аліментів.

Частиною 1 статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Одночасно з цим, відповідно до пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Верховний Суд України у своїх роз'ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Допитана у якості свідка мати відповідача ОСОБА_7 суду показала, що вона зверталася до служби у справах дітей, коли її онуку ОСОБА_5 було 6 років, оскільки її донька, ОСОБА_4, не давала їй можливості спілкуватися з онуком, не працювала, не мала доходу, а також не створювала належних умов для проживання дитини. Також зазначила, що саме вона сплачувала комунальні послуги в будинку, в якому мешкає її донька.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює соціальним педагогом у Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №60. До її обов'язків входить нагляд за соціально незахищеними дітьми, відвідування їх вдома, перевірка умов проживання. З 24.09.2014 по 16.01.2015 ОСОБА_5 ходив до КЗОШ №60 в 1-В клас, відвідував заняття дуже рідко, пропустив 35 навчальних днів. Мати, ОСОБА_4, приводила дитину до школи із запізненням до 2-го або 3-го уроку, у зв'язку з відсутністю світла в будинку, оскільки в зимовий період вранці темно, при цьому весь навчальний час перебувала в школі. Крім того, мати забороняла ОСОБА_5 харчуватися у шкільній столовій. До перевірки умов проживання ОСОБА_5 її не допустила мати останнього.

Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона працює вихователем-методистом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. ОСОБА_5 перебував у центрі в період з 13.11.2015 до 24.01.2017, на момент надходження в дитини був середній рівень розвитку, він перебував у пригніченому стані, ні з ким не спілкувався. Під час відвідування в закладі мати ОСОБА_4 принижувала дитину в присутності дорослих.

Крім того, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона працює вчителем початкових класів Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №60 та була класним керівником у класі де з 29.09.2014 року по 16.01.2015 року навчався ОСОБА_5. За період навчання останній багато разів пропускав навчання, мати приводила його до школи з пропуском перших уроків, та постійно знаходилась поряд з дитиною.

Разом із тим, допитана у судовому засіданні у якості свідка директор Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 ОСОБА_13 суду пояснила, що у вересні 2017 року до неї звернулась ОСОБА_4 у зв'язку із влаштуванням дитини, сина ОСОБА_6, до школи №28, однак через декілька днів дитину забрала пояснивши це тим, що в школі навчаються цигани. В подальшому, у грудні 2014 року до неї звернулась бабуся дитини та просила відібрати онука у ОСОБА_4 У вересні 2015 року вона відвідала родину ОСОБА_4 де з'ясувала, що дитина до школи не ходить. Під час відвідування ОСОБА_4 агресивно ставилась до неї. Після цього відвідування, вона звернулась до служби у справах дітей.

Також, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працює соціальним педагогом у Криворізькому міському центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. З 2015 року вона працювала з родиною ОСОБА_4, оскільки дитина не ходила до школи, але остання від допомоги відмовилась. ОСОБА_4 не працювала, в будинку, де вона проживала із сином, не було електроенергії та газопостачання. Свого сина ОСОБА_6, у школу не відводила. Під час її відвідування за домашньою адресою, ОСОБА_4 носила із собою ніж.

Крім того, допитаний у якості свідка старший дільничний офіцер поліції ОСОБА_15 суду показав, що в листопаді 2015 року приходив додому до ОСОБА_4 з метою участі у комісії при виході для огляду місця проживання дитини ОСОБА_5. Під час огляду будинку комісією було встановлено, що відсутнє світло, опалення, газопостачання, ОСОБА_4 агресивно ставилась до присутніх, кричала, мала при собі ніж та ховала дитину поза собою. При цьому був присутній лікар-психіатр, який викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, ОСОБА_4 намагалася втекти.

Також, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що вона працює лікарем-психіатром у комунальному закладі «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». ОСОБА_4 перебуває на обліку в диспансері приблизно з 2008 року у зв'язку з хронічним психічним захворюванням - шизофренія, параноїдна форма. Так, 13.11.2015 ОСОБА_4 була доставлено до диспансеру бригадою швидкої допомоги, оскільки була агресивною до матері, не пускає дитину на вулицю та до школи, а також в руках держала два ножа. Також, в травні 2016 року ОСОБА_17 виїжджав до відповідача за викликом її родичів, оскільки остання погрожувала ножем.

Як вбачається з медичної картки амбулаторного хворого №138695 ОСОБА_4 з 25 січня 2008 року взята на облік до комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» (том 2, а.с.11).

Разом із тим, 13.11.2015 року ОСОБА_4 було госпіталізовано до комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Діагноз при госпіталізації: шизофренія, параноїдна форма галюцінаторно-параноїдний синдром, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 4856 (том. 2, а.с.12).

Також, як вбачається з медичної карти стаціонарного хворого № 3805, 22 вересня 2016 року ОСОБА_4 було госпіталізовано до комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром (том 2, а.с.13).

Відповідач під час розгляду справи надала пояснення, за якими вона піклується про дитину та створює належні умови для проживання та виховання дитини.

Проте, суд з урахуванням встановлених у справі обставин критично ставиться до пояснень відповідача, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами у справі та не є переконливими, крім того спростовуються наявними у справі доказами.

Крім того відповідно до висновку виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, як органу опіки та піклування від 12.02.2016 №8/33-376, останній вважає за доцільне відібрати від ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5 без позбавлення її батьківських прав (том 1, а.с.67-69).

Таким чином, у сукупності усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_4 не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, позбавляє можливості отримувати освіту, а також можливості спілкування з іншими дітьми, що також негативно впливає на духовний розвиток дитини, а також через наявність у відповідача хронічного психічного захворювання остання нездатна повною мірою виконувати свої батьківські обов'язки, що дає суду зробити безспірний висновок про доцільність відібрання від матері, ОСОБА_4, малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав.

Щодо вимог про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання сина судом встановлено наступне.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов'язок батьків по втримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України).

При цьому згідно вимог ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено.

Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у відсотковому співвідношенні - у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) його матері - ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Разом із цим, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 947,20 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 164, 170 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_4 про відбирання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Відібрати від матері, ОСОБА_4, малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради.

Стягнути зі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь опікуна, прийомних батьків або батьків-вихователів аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути зі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок, що підлягає сплаті на поточний рахунок 0026, одержувач платежу - УДКСУ у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, код бюджетної класифікації 22030001, МФО 805012, , банк отримувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ.

Рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов