Справа № 202/2452/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визначення порядку користування квартирою, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду та уточнивши свої позовні вимоги, позивач просить зобов'язати ОСОБА_3 разом із ним та ОСОБА_2 привести квартиру № 5 у будинку № 81 "а" по вул. Янтарній у місті Дніпрі в стан, придатний для проживання, та не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою; виділити йому, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 в користування ліву від входу кімнату; стягнути з ОСОБА_3 на його користь збитки, завдані ухиленням від надання йому можливості користуватися спірною квартирою за період з листопада 2014 року по грудень 2016 року в розмірі 30 000 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. та судові витрати в розмірі 259,60 грн., які складаються з суми судового збору 243,60 грн. та вартості квитка в електропотягу 16 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти виділення йому та ОСОБА_1 лівої від входу в квартиру кімнати.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнала частково, а саме не заперечувала проти виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лівої від входу в квартиру кімнати, пояснивши, що ОСОБА_3 зробив у спірній квартирі ремонт, оплачує комунальні послуги. Позивач коштів на ремонт на комунальні послуги не надавав. Позивачу ніхто не перешкоджав проживати в квартирі, він сам не звертався з такою вимогою. Тому просила в іншій частині позову відмовити.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири № 5 у будинку № 81 "а" в м. Дніпрі.

Так, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 1 грудня 2014 року позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності 1/4 частина цієї квартири.

Інша 1/4 частина вищевказаної квартири належить ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, укладеного 16 вересня 2016 року між ним і ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_6

Власником іншої 1/2 частини квартири № 5 у будинку № 81 "а" в м. Дніпрі згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 14 квітня 2014 року є ОСОБА_3.

Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування належною їм на праві власності квартирою.

Відповідно до вимог частини 1 статті 3 та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому, цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений, законами України.

Статтею 15 ЦК України також передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Тобто, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як зазначено в статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири) з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру № 5 у будинку № 81 «а» в місті Дніпрі, спірна квартира розташована на 2 поверсі 5-поверхового будинку та складається із двох кімнат площею 14,3 кв.м. та 14 кв.м. відповідно, а також кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні, вбудованої шафи, балкону.

Приймаючи до уваги, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірною квартирою, суд вважає можливим визначити порядок користування даною квартирою сторонами виходячи із розміру їх часток у праві спільної власності, виділивши позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 у користування ліву від входу в квартиру кімнату площею 14 кв.м., а відповідачу ОСОБА_3 - праву від входу в квартиру кімнату площею 14,3 кв.м., залишивши в їх спільному користуванні коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, балкон.

Такий порядок користування спірною квартирою, на думку суду, не порушуватиме прав сторін як співвласників квартири та буде відповідати їх часткам у праві спільної власності на квартиру.

Крім того, відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, на даний час квартирою № 5 у будинку № 81 «а» по вул. Янтарній у місті Дніпрі користується лише відповідач ОСОБА_3, позивач не має вільного доступу до цієї квартири.

За таких обставин суд вважає можливим задовольнити вимогу ОСОБА_1 та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити позивачу перешкоди в користуванні вказаною квартирою.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач сам не звертався з проханням проживати в спірній квартирі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивач має право користуватися своєю власністю нарівні з іншими співвласниками, а судом встановлено, що позивач не має можливості вільно володіти та користуватися своїм майном, так як не має до нього вільного доступу.

Крім того, доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач не приймає участі в утриманні спільного майна також не можуть бути підставою для обмеження права позивача вільно володіти та користуватися спірною кватирою, оскільки суперечки щодо утримання спільного майна між співвласниками повинні вирішуватися в порядку, встановленому законом.

В той же час суд не може погодитися з вимогами позивача про зобовязання ОСОБА_3 разом із ним і ОСОБА_2 привести спірну квартиру в стан, придатний для проживання в ній, а також про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Між тим, позивачем не було надано суду доказів, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 спірна квартира приведена в стан, який унеможливлює проживання в ній. Суд враховує, що згідно зі ст. 358 ЦПК право спільної часткової власності повинно здійснюватися співвласниками за їхньою згодою, тобто первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками щодо покращення стану належного їм на праві власності майна повинна мати домовленість між ними. Крім того, як зазначено в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3, ним був здійснений ремонт у спірній квартирі. Отже, виходячи з наведеного, підстави для покладення на ОСОБА_3 обовязку привести квартиру в стан, придатний для проживання, відсутні.

Також суд вважає, що позивачем не було доведено завдання йому матеріальної та моральної шкоди діями відповідача.

Суд враховує, що положеннями статті 358 ЦК України не передбачено відшкодування матеріальної та моральної шкоди у разі відсутності між співвласниками згоди щодо користування спільним майном.

Позивач не надав суду доказів, що внаслідок неправомірних винних дій відповідача ОСОБА_3 він був позбавлений можливості користуватися своєю власністю в період з листопада 2014 року по грудень 2016 року, чим йому завдано матеріальних збитків та моральної шкоди. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України також відсутні.

Суд звертає увагу, що протягом всього часу існування між сторонами непорозумінь щодо порядку користування спірною квартирою позивач із вимогами про його вселення до цієї квартири не звертався, доказів вчиняв ним будь-яких дій, направлених на вселення в спірну квартиру, не надав, а відсутність домовленості між співвласниками чи судового рішення щодо порядку користування житлом не позбавляє власника такого житла права проживати в ньому та користуватися ним, а тому посилання позивача на те, що внаслідок дій відповідача він був позбавлений можливості користуватися спірною квартирою та вимушений нести витрати на наймання для себе іншого житла є необґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., отже, оскільки позов задоволено частково, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню половина вказаних витрат у розмірі 121 грн. 80 коп.

Разом із тим, відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат, пов'язаних із явкою позивача до суду, оскільки за змістом частини 1 статті 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони, а відповідно до частини 2 статті 85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Отже, стягнення витрат, пов'язаних із явкою позивача до суду, положеннями частини 2 статті 85 ЦПК України не передбачено.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визначення порядку користування квартирою, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою № 5 у будинку № 81 «а» по вул. Янтарній у місті Дніпрі шляхом виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2в користування житлової кімнати площею 14 кв.м., яка розташована зліва від входу в квартиру, а ОСОБА_3 житлової кімнати площею 14,3 кв.м., яка розташована справа від входу в квартиру, залишивши в їх загальному користуванні коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, балкон.

ОСОБА_9 ОСОБА_10 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою № 5 у будинку № 81 «а» по вул. Янтарній у місті Дніпрі.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко