КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/992/17
Провадження № 2/552/619/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі: судді Миронець О.К., за участі секретаря судового засідання Ваніної Ю.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод» про стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

22.02.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із працівником. Посилався на те, що з 27.08.2002 року він працював у відповідача заливальником металу 3 розряду. Відповідачем під всього часу роботи позивача заробітна плата виплачувалася із значними затримками, однак компенсації втрат частки заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати та індексації заробітної плати не нараховувалася. 17.09.2015 року ОСОБА_1 звільнився з ПАТ "Полтавський машинобудівний завод» за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Відповідач на день звільнення ОСОБА_1 не виплатив йому компенсації витрат частки заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати та індексації заробітної плати. Посилаючись на вимоги ст. 116, 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача на його користь 47634,03 коп. середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні та судові витрати.

16.03.2017 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на його користь 15223,83 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунків із працівником відповідно до ст. 117 КЗпП України та судові витрати.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала просила суд відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в запереченнях у звязку з пропуском строку позовної давності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача заливальником металу 3 розряду ,його середньомісячна заробітна плата складала 2252,20 гривень.

За час роботи відповідач нараховував і виплачував заробітну плату, але виплата індексації та компенсації втрати частини заробітної плати проведена підприємством тільки 22 листопада 2016 року в сумі 719,93 грн.

Згідно правової позиції у справі за № 6-113 цс16 від 27.04.2016 р., яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україн є обов»язковою для судів, відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП Українистягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбовляє його відповідальності.У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

При визначені розміру відшкодування суд враховує розмір спірної суми, яка не була виплачена позивачеві при звільненні та становить 719,93 грн., та з урахування принципу співмірності визначає її розмір 15223,83 грн.

Заперечення відповідача щодо пропуску строку позовної давності не прийняті судом до уваги з таких підстав.

Індексація оплати праці, передбачена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", та компенсація втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є частиною заробітної плати працівника, то згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При виплаті вказаної суми відшкодування з неї за рахунок позивача підлягає вирахуванню всі податки та збори, передбачені законодавством.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 15223,83 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Полтавський машинобудівний завод» на користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Миронець О.К.