Справа № 6/642/2/17
Провадження №642/474/2013цц
15 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Ольховського Є.Б.
з участю секретаря - Пановій Г.Г.
заявника ОСОБА_1
представника субєкта оскарження - ОСОБА_2,
представника боржника ОСОБА_3
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу
за заявою (скаргою) ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця та поновлення строку на предявлення виконавчого документу, заміну боржника та стягнення моральної шкоди , -
ОСОБА_1 в судове засідання зявився. Пояснив що неодноразово звертався до держвиконавця з проханням про індексувати суму що підлягає стягненню з боржника з урахуванням знецінення національної валюти. Зазначив що оскільки в нього є сумнів щодо право та дієздатності боржника ОСОБА_4 (який раніше лікувався в психіатричній лікарні) він просить замінити боржника в виконавчому провадженні на його батька та забов*язати батька боржника придбати йому автомобіль за ринковою вартістю в межах суми 4500 доларів США. Заперечував отримання належних коштів з державної виконавчої служби.
Державний виконавець Лисаков Є.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви (скарги), просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Надав суду виконавче провадження. Пояснив що у нього в провадженні перебувало виконавче провадження за яким боржник перерахував належну суму на депозит виконавчої служби, однак, оскільки ОСОБА_1 надав держвиконавцю розрахунковий рахунок, на який потрібно перераховувати борг, з запізненням суму боргу було перераховано ОСОБА_1 05.10.2016 року і він її отримав.
Представник боржника адвокат ОСОБА_5 до судового засідання зявився. Заперечував проти задоволення скарги зазначаючи що рішення Ленінського р/с м. Харкова від 14.11.2013 року було виконано і діючим законодавством не передбачена можливість повторного звернення до суду з аналогічним позовом. Пояснив що його доверітель є право та дієздатною особою і підстав ставити це під сумнів не має.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та виконавчого провадження, вважає що заява (скарга) задоволенню не підлягає за наступним:
Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, не доказуються про розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Постановами державної виконавчої служби ВП 48467421 від 10.09.2015 року та ВП 48467421 від 06.10.2015 року було накладено арешт на майно боржника автомобілі НОМЕР_1 та МАЗДА д/н НОМЕР_2. Постановою ВП 48467421 від 10.09.2015 року накладено арешт на кошти боржника.

05 жовтня 2016 року на розрахунковий рахунок № 3656 з рахунку державної виконавчої служби для отримувача ОСОБА_1 перераховано суму 29447.50 грн. з поміткою «борг з ОСОБА_4 в/д 642/474/13ц від 11.08.2015 року».

В судовому засіданні, після огляду виконавчого провадження, встановлено що розрахунковий рахунок на який перераховано борг надано в виконавчу службу особисто ОСОБА_1

Таким чином в судовому засіданні встановлено що рішення Ленінського р/с м. Харкова від 14.11.2013 року виконано в повному обсязі і твердження заявника про неотримання належних сум - є необґрунтованими.

Державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження керується вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Вимогами вказаного Закону не передбачено звернення державного виконавця до суду, що видав виконавчий документ, з клопотаннями про індексацію суми боргу з урахуванням знецінення курсу національної валюти.

У суду відсутні підстави визнавати постанову держвиконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.12.2015 року такою що не відповідає вимогам закону.

Оскільки рішення суду виконано відсутні підстави для поновлення строку на предявлення виконавчого документу.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суду не надано доказів того що виникла необхідність здійснювати заміну сторони виконавчого провадження, оскільки рішення суду виконано і виконавче провадження закрито обґрунтовано отже вимоги заяви про заміну ОСОБА_6 на його батька задоволенню не підлягають.

Вимоги заяви (скарги) щодо необхідності покласти на особу що не була стороною судового розгляду в провадженні за позовом прокурора Ленінського району м. Харкова в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної злочином - обовязки придбати заявнику автомобіль в межах суми 4500 доларів США є такими що не можуть розглядатись в межах розгляду справи відносно виконавчого листа № 642/4674/13ц.

Заявник не позбавлений можливості звернення до суду з відповідною позовною заявою в позовному провадженні з дотриманням правил підсудності.

Доповнення до заяви ОСОБА_1 від 14.03.17 року містять вимогу стягнення моральної шкоди в сумі 240000 грн. без вказівки з кого саме ця сума підлягає стягненню. В судовому засіданні заявник пояснив що він прохає стягнути цю суму моральної шкоди з батька та сина ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку їз знищенням або пошкодженням її майна.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі, зокрема, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 обовязковому зясовуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Оскільки заявником не доведено неправомірність дій учасників виконавчого провадження суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди, бо в контексті ст. 1167 ЦК України однією з підстав, необхідних для притягнення особи до відповідальності за завдану моральну шкоду, є наявність саме неправомірних дій.

Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення заяви (скарги).

Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,14, 60, 88, 209, 212-215, 378, 386- 388 ЦПК України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст. ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Заяву (скаргу) ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 та поновлення строку на предявлення виконавчого документу, заміну боржника та стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали, а особами, без участі яких постановлено ухвалу - з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Б. Ольховський