АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/6868/16-ц Головуючий суддя І інстанції Назаренко О. В.
Провадження № 22-ц/790/1830/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Заява про забезпечення позову, доказів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства «АСК», Приватного підприємства «Т-Б» та ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 до Приватного виробничо-комерційного підприємства «АСК», Приватного підприємства «Т-Б», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 як законний представник ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Приватного виробничо-комерційного підприємства «АСК», Приватного підприємства «Т-Б», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

У грудні 2016 року позивачкою подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що нерухоме майно, яке перебуває у власності відповідачів може бути відчужено на користь третіх осіб задля уникнення відповідальності за завдану шкоду, що призведе до ускладнення або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майна ПВКП «АСК» в межах суми позову; ПП «Т-Б» в межах суми позову; ОСОБА_1 в межах суми позову.

Представники відповідачів просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на безпідставність таких заходів та відсутність доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 - задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна Приватного виробничо-комерційного підприємства «АСК» а саме: нежитлової будівлі «фруктосховище» за адресою: АДРЕСА_4; нежитлової будівлі «фруктосховище» за адресою: АДРЕСА_4; нежитлової будівлі «котельня» за адресою: АДРЕСА_4 в межах суми позову.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого та рухомого майна Приватного підприємства «Т-Б» в межах суми позову без позбавлення права користування таким майном.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна ОСОБА_1, а саме: дві земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2; житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3, квартири за адресою: АДРЕСА_1; майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_4; нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_5; нежитлової будівлі «контори», що розташована за адресою: АДРЕСА_6; житлового будинку з господарськими будівлями, реєстраційний номер майна: 36867055, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 в межах суми позову.

В апеляційній скарзі ПВКП «АСК», ПП «Т-Б» та ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження майна.

Зазначають, що позивачкою не надано доказів щодо намірів реалізувати майно, а також, що об'єкти нерухомості, які перелічені в заяві про забезпечення позову, належать саме ПВКП «АСК» та ОСОБА_1

Накладення арешту на майно вплине на можливість здійснення господарської діяльності та призведе до значного зменшення оборотів підприємств, порушення прав контрагентів, збитків та унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову. Судом накладено арешт на майно, вартість якого явно перевищує ціну позову (заарештовано 11 об'єктів нерухомості) та не є співмірним з позовними вимогами.

Крім того, ОСОБА_5 - винуватець ДТП, знаходився у трудових відносинах з ПП «Т-Б», а тому ОСОБА_1 та ПВКП «АСК» не є належними відповідачами.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом на захист інтересів своєї малолітньої доньки про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1000000 грн. та моральної шкоди у сумі 1200000 грн.

Відповідно до вимог ст. 151 ч.1,3; 152 ч.3 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Що стосується заперечень відповідачів, то вони судовою колегією не приймаються.

Позов ОСОБА_3 пред'явлено до трьох відповідачів, а тому обґрунтовано накладено заборону на відчуження майна всіх трьох відповідачів. Суд не може визначити на цій стадії на свій розсуд хто є відповідачем, а вимога пред'явлена відповідачам про солідарне стягнення.

Відносно значної кількості арештованого майна, що на думку відповідачів, значно перевищує суму позову, то колегія виходить з того, що, відповідачами не надано обґрунтованих висновків щодо вартості цього майна, а тому вважати, що вартість майна перевищує суму позову або взагалі є недостатньою колегія не може.

Безпідставне посилання апелянтів і щодо відсутності даних про належність цього майна відповідачам, що може впливати на права інших осіб.

Таких даних відповідачами не надано, а у випадку належності іншим особам вони не позбавлені можливості заявити позов про звільнення майна з-під арешту.

Відносно неподання доказів щодо такої суми спричинення матеріальної шкоди, то справа зараз розглядається; позивачка може уточнити суму стягнення і вважати на даній стадії процесу, що сума, як вважають відповідачі, завищена, судова колегія не може.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права; підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства «АСК», Приватного підприємства «Т-Б» та ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: