АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретар: Костюк Л.С.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_2 є багатодітною матір'ю та на її утриманні перебуває троє дітей - ОСОБА_3, 2003 року народження, ОСОБА_5, 2009 року народження, та ОСОБА_6, 2012 року народження., та перебуває на квартирному обліку за місцем проживання з 22 квітня 2009 року в загальній черзі та з 20 лютого 2013 року в списку першочерговиків (багатодітна сім»я), склад сім'ї п'ять осіб.

13 квітня 2007 року їм у порядку приватизації передано у спільну сумісну власність

________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/86/17 Головуючий у 1 інстанції: Смотрицький В.Г.

Категорія: 30 Доповідач: Литвинюк І.М.

квартиру АДРЕСА_1.

На дату приватизації вищезазначена квартира складалася з двох кімнат площею 9.0 кв.м. та 12,7 кв.м., кухня загальна, а тому їх багатодітна сім'я гостро потребувала покращення житлових умов шляхом збільшення площі квартири, у зв'язку з чим у 2008 році розпочато збір дозвільних документів на проведення перепланування вищевказаної квартири. Зокрема, було розроблено робочий проект на перепланування квартири, який передбачав влаштування комори 16.1 кв.м. на частині площі коридору загального користування. 09 грудня 2008 року отримано позитивний висновок № 1632/0202 міської СЕС м. Чернівці, яким погоджено робочий проект. 19 грудня 2008 року отримано позитивний експертний висновок Управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Чернівецькій області, яким підтверджено відсутність порушень вимог пожежної безпеки у робочому проекті на перепланування квартири. 24 грудня 2008 року цей же проект був погоджений управлінням містобудування та архітектури ДМБК та ЗВ.

Зазначали, що 08 лютого 2010 року проведено перевірку житлових умов їх сім'ї, в результаті чого встановлено, що мешканці даної квартири потребують покращення житлових умов.

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Чернівці ради № 140/11 від 20 жовтня 2010 року визначено технічну можливість у виконанні перепланування вищевказаної квартири.

29 листопада 2010 року до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл. У цей же день Інспекція зареєструвала журнал авторського нагляду за будівництвом за реєстром № 3/1677.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 березня 2011 року № 150/3 надано вказівку Чернівецькому міському КБТІ замінити наявні правовстановлюючі документи на свідоцтво про право власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру спільного заселення АДРЕСА_1, загальною площею 44,71 кв.м., в тому числі дві житлові кімнати площею 21,70 кв.м., яка належить на праві приватної спільної сумісної власності, у зв'язку з переплануванням квартири, виконаним згідно з рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради м. Чернівців № 140/11 від 20 жовтня 2010 року, п.п.2,3 якого було вирішено вказані свідоцтва зареєструвати у встановленому законом порядку і внести відповідні зміни в облікові документи.

11 березня 2011 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким посвідчив, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,71 кв.м., житловою площею 21,70 кв.м. Вказане свідоцтво зареєстроване у ЧКОБТІ 18 травня 2011 року.

19 грудня 2013 року повторно проведено перевірку житлових умов їх сім'ї, в результаті чого встановлено, що вони потребують покращення житлових умов.

Також зазначали, що рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 червня 2014 року, та задоволено частково позов ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів об'єднання співвласників по багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 24 березня 2010 року про надання ОСОБА_4 дозволу на перепланування квартири АДРЕСА_1, приєднання до даної квартири частини коридору загального користування площею 6,1 кв.м; визнано незаконними переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_1 шляхом приєднання до даної квартири частини коридору загального користування площею 16.1 кв.м; визнано незаконним право власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на приміщення комори, яка значиться у свідоцтві про право власності від 18 березня 2011 року за номером НОМЕР_1, виданого за рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 березня 2011 року № 150/5, що утворилася за рахунок коридору загального користування площею 16,1 кв.м; визнано недійсним запис у вказаному свідоцтві про право власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на приміщення комори, що значиться як таке, що відносить до квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за свій рахунок демонтувати цегельну перегородку, зведену у коридорі загального користування, яка згідно свідоцтва про право власності позначена як стіна, що розділяє приміщення комори та коридору загального користування і знаходиться на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 зі сторони квартир № 15 та № 17. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2 та залишено без змін рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року.

Отже, в результаті прийняття органами місцевого самоврядування незаконних рішень, які стосуються переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_1 та вчинення протиправних дій щодо запису у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 18.03.2011 року, їм заподіяно матеріальну та моральну (немайнову) шкоду.

Для виконання будівельних робіт згідно погодженого і затвердженого робочого проекту на перепланування вищезазначеної квартири необхідно було придбати різноманітні будівельні матеріали та виконати відповідні роботи. Крім того, у процесі розгляду двох вищевказаних цивільних справ вони користувалися правовою допомогою, у зв'язку з чим несли фінансові витрати по цих справах.

Для вищевказаних потреб було сплачено грошових коштів на загальну суму 27 833 грн. 90 коп., а саме: згідно накладної від 03 жовтня 2011 року на суму 2643 грн., фіскального чеку від 12 жовтня 2011 року на суму 234 грн. 50 коп., товарного чеку від 15 жовтня 2011 року на суму 135 грн., видаткової накладної від 23 квітня 2012 року на суму 1378 грн. 40 коп., товарного чеку від 24 квітня 2012 року на суму 1283 грн., товарного чеку від 10 травня 2012 року на суму 160 грн., квитанції до прибуткового касового ордера № 000041 від 22 серпня 2012 року на суму 5000 грн., квитанції до прибуткового касового ордера № 000040 від 01 лютого 2014 року на суму 12000 грн., квитанції до прибуткового касового ордера № 000039 від 10 жовтня 2013 року на суму 5 000 грн. За виготовлення Висновку № 432 експертного будівельно-технічного дослідження від 25 березня 2016 року було сплачено 2200 грн.

Незаконні рішення та дії відповідача порушили їх право на повагу до приватного житла, оскільки рішеннями покладено на них обов'язок за їх рахунок демонтувати цегельну перегородку, зведену в коридорі загального користування, тобто відбудеться часткове руйнування їх житла, що завдає їм істотної моральної (немайнової) шкоди.

Просили стягнути з відповідача на їх користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди на кожного суму по 15 016,50 грн., та 75 000 грн. кожному у відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказують на те, що в результаті прийняття органами місцевого самоврядування незаконних рішень, які стосуються переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_1 та вчинення протиправних дій щодо запису у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 18 березня 2011 року, їм було заподіяно матеріальну та моральну (немайнову) шкоду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не втручався в право позивачів на мирне володіння приватним майном, позивачами не доведено та не надано належних доказів, які б достовірно підтверджували факт спричинення виконавчим комітетом Чернівецької міської ради їм матеріальної та моральної шкоди. Підставою для задоволення Апеляційним судом Чернівецької області позову ОСОБА_8 та ін. були не дії відповідача, а неотриманням позивачами згоди від всіх співвласників майна на переобладнання місць загального користування, жодне рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради, що стосується позивачів, не скасовано і не визнано протиправним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Частиною першою статті 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є багатодітної матір'ю та на її утриманні знаходиться троє дітей - ОСОБА_3, 2003 року народження, ОСОБА_10, 2009 року народження, ОСОБА_6, 2012 року народження. ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку за місцем проживання з 22 квітня 2009 року в загальній черзі та з 20 лютого 2013 року в списку першочерговиків (багатодітна сім'я), склад сім'ї п'ять осіб.

Також встановлено, що 13 квітня 2007 року позивачам передано у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 у порядку приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 13 квітня 2007 року.

З метою покращення житлових умов позивачі вирішили перепланувати квартиру, в зв'язку з чим збирали дозвільні документи, розробляли та погоджували робочі проекти, отримували експертні висновки.

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Чернівці ради № 140/11 від 20 жовтня 2010 року визначено технічну можливість у виконанні перепланування вищевказаної квартири.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 березня 2011 року № 150/3 надано вказівку Чернівецькому міському КБТІ замінити наявні правовстановлюючі документи на свідоцтво про право власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру спільного заселення АДРЕСА_1, загальною площею 44,71 кв.м., в тому числі дві житлові кімнати площею 21,70 кв.м., яка належить на праві приватної спільної сумісної власності, у зв'язку з переплануванням квартири.

11 березня 2011 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким посвідчив, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,71 кв.м., житловою площею 21,70 кв.м. Вказане свідоцтво зареєстроване у ЧКОБТІ 18 травня 2011 року.

В серпні 2011 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до виконкому Шевченківської районної у місті Чернівці ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання частково незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, усунення перешкод в користуванні загальним коридором, однак рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 01 лютого 2012 року, в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

У лютому 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повторно звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2В, ОСОБА_3, ОСББ про визнання недійсним та скасування рішення, договорів, визнання незаконним перепланування, переобладнання, поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, визнання незаконним права власності, відновлення права спільної сумісної власності, визнання недійсним запису в свідоцтві про право власності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю, однак дане рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року, а позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів об'єднання співвласників по багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 24 березня 2010 року про надання ОСОБА_4 дозволу на перепланування квартири АДРЕСА_1, приєднання до даної квартири частини коридору загального користування площею 6,1 кв.м; визнано незаконними переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_1 шляхом приєднання до даної квартири частини коридору загального користування площею 16.1 кв.м; визнано незаконним право власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на приміщення комори, яка значиться у свідоцтві про право власності від 18 березня 2011 року за номером НОМЕР_1, виданого за рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 березня 2011 року № 150/5, що утворилася за рахунок коридору загального користування площею 16,1 кв.м; визнано недійсним запис у вказаному свідоцтві про право власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на приміщення комори, що значиться як таке, що відносить до квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за свій рахунок демонтувати цегельну перегородку, зведену у коридорі загального користування, яка згідно свідоцтва про право власності позначена як стіна, що розділяє приміщення комори та коридору загального користування і знаходиться на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 зі сторони квартир № 15 та № 17. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2 та залишено без змін рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року.

В апеляційній скарзі позивачі посилаються на те, що в результаті прийняття органами місцевого самоврядування незаконних рішень, які стосуються переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_1 та вчинення протиправних дій щодо запису у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 18 березня 2011 року, їм було заподіяно матеріальну та моральну (немайнову) шкоду.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 56 Конституції кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Як вбачається з матеріалів справи, у встановленому законом порядку прийняті органом місцевого самоврядування рішення, які стосуються переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_1, не визнані неправомірними. Такого рішення, ухваленого судом, позивачі не надали, а тому висновок суду першої інстанції про недоведеність ними складу цивільного правопорушення, передбаченого ст. 1173 ЦК України, у діях відповідача узгоджується із правильним застосуванням наведеної норми та обставинами справи.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із необґрунтованості і недоведеності позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до змісту позовних вимог, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують. Підстави для скасування рішення суду, передбачені ст. 309 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: