Справа № 444/1456/16 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/381/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів -Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.І.

З участю: З участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2-ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про поділ майна,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про розподіл майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 19.02.2015 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Під час перебування у шлюбі ними було придбано наступне майно: телевізор «Самсунг» 4300,00 грн.; телевізор «LG» - 7600,00 грн.; кавоварку « Делонгі» - 2400,00 грн.; два обігрівачі - 6000,00 грн.; два золоті браслети - 10000,00 грн.; золотий набір - 12 000,00 грн.; телефон « Самсугн»-7000,00 грн.; легковий автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», 2008 року н.з. НОМЕР_1.

В жовтні 2015 року відповідач відчужила даний автомобіль за фіктивним правочином. Відповідно до висновку експертного дослідження від 15.04.2016 р. № 282/16-22, ринкова вартість даного автомобіля становить 301 776, 70 грн.

В березні 2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу він звертався до відповідачки з вимогою добровільно розділити спільне сумісне майно, але вона не погодилась.

Просив позов задовольнити та виділити йому телевізор «Самсунг» 4300,00 грн.; телевізор «LG» - 7600,00 грн.; кавоварку « Делонгі» - 2400,00 грн.; два обігрівачі - 6000,00 грн.; чоловічий золотий браслет - 5000,00 грн.; телефон « Самсугн»-7000,00 грн. та компенсувати 1/2 вартості легкового автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER», 2008 року н.з. НОМЕР_1 в сумі 150888,35 грн.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_2-ОСОБА_3. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, несправедливим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає безпідставним твердження суду, що на час продажу автомобіля сторони перебували в зареєстровану шлюбі та позивач фактично не заперечував продажу автомобіля та знав про його продаж. Звертає увагу, що суд не врахував що позивач не проживав з відповідачкою з вересня 2015 року чого відповідач не заперечила Вказане також підтверджується поданою відповідачкою позовною заявою про стягнення аліментів. Суд залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_6вчинила фіктивний продаж автомобіля з метою уникнення його поділу, продавши його своїй сестрі, однак по даний час ним користується. Факт того, що сторони не проживали разом на час реалізації автомобіля підтверджується також і актом обстеження від 20.11.2015 року, який наявний в матеріалах справи. Ухвалюючи рішення, суд залишив поза увагою ту обставину, що на час розгляду справи автомобіль не перебуває у власності відповідача, а тому позивач і ставив питання про стягнення суми компенсації половини вартості спільного майна.З приводу поділу іншого майна, то зазначає, що таке було придбане за час шлюбу, однак відповідач не пускає позивача в будинок, а тому надати документи неможливо. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задвольнити частково.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 19.02.2005 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с.12).

Шлюб між сторонами розірвано в березні 2016 року.

Відповідач ОСОБА_6 06.05.2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 (а.с.34).

Під час перебування у шлюбі сторонами у справі було придбано ряд речей, які позивач просить поділити, серед яких автомобіль«MITSUBISHI OUTLANDER», 2008 року н.з. НОМЕР_1, який відповідач відчужила за фіктивним правочином, однак користується ним по даний час.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач згідний на присудження йому грошової компенсації так як автомобіль відчужений та зареєстрований за ОСОБА_8 (а.с.10).

Відповідачка не погоджується сплачувати грошову компенсацію та стверджує, що автомобіль був проданий під час шлюбу та позивачу було відомо про його продаж.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач просить стягнути з відповідачки половину вартості спільно набутого майна, яке перебуває у володінні чужих осіб, що не передбачено чинним законодавством, при цьому не ставить питання про витребування майна із чужого володіння згідно із приписами глави 29 ЦК України.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Верховний Суд України з приводу зазначеного у п.п.23,24 постанови Пленуму ВСУ України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та за ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 15.04.2016 р. № 282/16-22, ринкова вартість даного автомобіля становить 301 776, 70 грн.

Позивач стверджує, що відповідач і надалі користується спірним автомобілем, однак з метою уникнення поділу такий перереєстрований на сторонню особу, що є порушенням його прав.

Колегія суддів вважає, що для відновлення такого права позивача позов підлягає до часткового задоволення з присудженням грошової компенсації за частку автомобіля, який перебуває у користуванні відповідачки.

Таки висновок не суперечить положенням статті 71 СК України і відновить порушені права позивача на майно набуте за час шлюбу.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону так як позивач не надав суду доказів придбання такого майна та його вартості.

Згідно з ч.1 п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2-ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року скасувати в частині відмови щодо стягнення компенсації за ? частину вартості автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER»

Ухвалити нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Провести поділ спільно нажитого майна колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 150888,35 грн., що становить ? вартості автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER», 2008 року н.з. НОМЕР_1 в розмірі, згідно ринкової вартості, встановленої Висновком експертного дослідження в сумі 301 776,70 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 судові витрати по справі по оплаті судового збору в сумі 3444, 50 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

Т.І.Приколота