___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6072/17
УХВАЛА

18.01.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», про визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», про визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними, в якому позивач просить суд: визнати частково недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 10, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, від 29 червня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, в частині субєктивного складу щодо сторони покупця по договору та визнати стороною по даному договору на боці покупця ОСОБА_1; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0418 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10, від 29 червня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, в частині субєктивного складу щодо сторони покупця по договору та визнати стороною по даному договору на боці покупця ОСОБА_1.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 28.08.2015 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, та надано позивачеві строк терміном в пять днів з дня отримання копії ухвали суду для усуненні недоліків поданої заяви, та розяснено, що у разі не усунення недоліків поданої заяви, вона буде вважатись неподаною та повернута.

Після усунення позивачем недоліків поданої заяви, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02.09.2015 року відкрито провадження по справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними та призначено по справі попереднє судове засідання на 05 жовтня 2011 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2015 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на домоволодіння № 10, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0418 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7

У попередні судові засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 призначені на 05.10.2015 року о 11 годині 30 хвилин, 23.11.2015 року о 11 годині 30 хвилин, 17 грудня 2015 року о 11 годині 30 хвилин, 25 січня 2016 року о 15 годині 00 хвилин, 17 лютого 2016 року о 15 годин 00 хвилин, 15 березня 2016 року о 12 годині 00 хвилин, 20 травня 2016 року о 14 годині 30 хвилин, 07 липня 2016 року о 14 годині 30 хвилин, 30 серпня 2016 року о 14 годині 30 хвилин, не зявлялись, про дату, час та місце проведення яких повідомлялись належним чином та були повідомлені (а.с. 56, 89, 103, 120, 121, 132, 133, 135, 148, 149, 156, 167, 168, 177, 178, 202, 203), надавали неодноразово заяви про відкладення попереднього судового засідання.

В судовому засіданні 30.08.2016 року судом було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 жовтня 2016 року о 14 годині 30 хвилин.

У судове засідання призначене на 17.10.2016 року о 14 годині 30 хвилин, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 не зявились, про дату час та місце проведення судового засідання сповіщались належним чином, що підтверджується поштовими конвертами надісланими за адресами реєстрації позивача та її представника, однак були повернуті на адресу суду (а.с.215-213-218), про причини неявки суд не повідомили.

У звязку з неявкою позивача та її представника, судове засідання було відкладено на 15 листопада 2016 року о 12 годині 00 хвилині.

У судове засідання призначене на 15.11.2016 року о 12 годині 00 хвилин, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 не зявились, про дату час та місце проведення судового засідання позивач була сповіщена належним чином, що підтверджується її підписом у довідковому листі про сповіщення про наступну дату судового засідання (а.с.230).

17 жовтня 2016 року позивач надала до суду заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з тим, що не має звязку зі своїм адвокатом та не знає де він.

У звязку з чим, судове засідання призначене на 15.11.2016 року о 12 годині 00 хвилин було відкладено у звязку з неявкою позивача та її представника на 18 січня 2017 року о 11 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 18 січня 2017 року о 11 годині 00 хвилин, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 не зявились, про дату час та місце проведення судового засідання сповіщались належним чином, що підтверджується поштовими конвертами надісланими за адресами реєстрації позивача та її представника, однак були повернуті на адресу суду, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти відкладення розгляду справи, зазначив, що є підстави вважати, що позивач та її представник зловживають процесуальними правами, просив суд залишити позов без розглядати, у звязку з чим також скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2015 року.

Суд зазначає, що відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.

Позивачем ОСОБА_1 було зазначено у позові, що її місце реєстрації: м. Одеса, пров. Університетський, буд.4/1, також зазначила, що адреса для листування: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10.

Згідно з довіреністю від 06.08.2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованою в реєстрі №1134, виданої ОСОБА_1 на імя ОСОБА_8 для представлення її прав та інтересів, вбачається, що нотаріусом було перевірено та зазначено, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1: м. Одеса, пров. Університетський, 4/1, її представника ОСОБА_8: АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що судові повістки на імя позивача ОСОБА_1 надсилались саме за вищевказаними адресами, а саме місце її реєстрації: м. Одеса, пров. Університетський, 4/1, місцем для листування: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10, ат за адресою реєстрації її представника для ОСОБА_8: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Зазначаємо, що позивач ОСОБА_1 або її представник ОСОБА_8 про зміну адреси суд не повідомляли.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

З урахуванням того, що позивач та її представники вказали свої адреси мешкання та реєстрації за якими не отримують судові повістки, суд позбавлений можливості повідомити позивача та її представника про дату, час та місце проведення судового засідання, про зміну адреси позивач та її представник суд не повідомляли, суд вважає, що позивач та її представники не з'являються в судові засідання без поважних причин.

Крім того, суд зазначає, що позивач неодноразово повідомлялась по телефону, що підтверджується телефонограмами складеними секретарем судового засідання та наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач та її представники протягом тривалого часу не вжили будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан провадження в цій справі, що дає можливість зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_1 втратила інтерес до підтримання свого позову.

Також суд зазначає, що частиною 1 статті 157 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Постійне неотримання позивачем та її представником судових повісток робить неможливим проведення судових засідань, що призводить до постійних відкладень судових засіданнях, що в свою чергу призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки.

Вважаємо за необхідне зазначити, що неодноразове подання позивачем до суду заяв про відкладення судового засідання, які були надані після того, як позивачем були отримані судові повістки, тому в сукупності з вищевикладеним така позиція позивача розцінюється судом як така, що спрямована на затягування розгляду справи та свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст. 207 ч.1 п.3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України (1618-15), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивач та її представник повторно не зявились в судове засідання; не повідомили суд про причини неявки; заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило; вказали адреси мешкання та реєстрації за якими судові повістки не отримують, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості повідомити позивача та її представника про дату, час та місце проведення судового засідання; про зміну адреси позивач та її представник суд не повідомляли, не здійснили жодних дій для отримання інформації про стан провадження в цій справі, у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції та практики Європейського суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», про визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними, підлягає залишенню без розгляду.

Як вже зазначалось, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2015 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на домоволодіння та земельну ділянку, площею 0,0418 га, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Згідно з ч. 3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Частиною 6 статті 154 ЦПК України встановлено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням того, що суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними, підлягаючим залишенню без розгляду, суд у відповідності до вимог ч.6 ст. 154 ЦПК України вважає, що заходи забезпечення позову по цій справі, вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2015 року підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 207 ч.1 п.3, 154, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», про визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними - залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2015 року по цивільній справі №520/11847/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», про визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними, шляхом:

- скасування арешту на домоволодіння № 10, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7;

- скасування арешту на земельну ділянку, площею 0,0418 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 10, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7

Копію ухвали суду, після набрання законної сили, направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особи, які не були присутні у судовому засідання протягом пяти днів з дня отримання ухвали суду.

Головуючий Калініченко Л. В.