Справа № 487/1407/16-ц
Провадження № 2/487/82/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:головуючого- судді Павлової Ж.П.,секретаря Табунщик К.С.,за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,представника відповідача ОСОБА_3,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Заводського району Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третіх осіб Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Бриз" та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди ,

В С Т А Н О В И В

18.03.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 Заводського району Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третіх осіб Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Бриз" та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди.В позові вона зазначила, що внаслідок пожежі , яка сталась 21.06.2013р., був пошкоджений її гараж, на відновлювальний ремонт якого необхідно витратити 20326грн. Посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що пожежа сталася біля гаражу на місці влаштованого ОСОБА_5 сміттєвого звалища, яке через бездіяльність органів місцевого самоврядування не було своєчасно усунуте, відповідачами не було організовано очищення прибудинкової території та не було вжито заходів для припинення протиправних дій останньої з організації сміттєвого звалища поряд з житловим будинком №32 по вул.Білій в м.Миколаєві, в результаті чого і виникла пожежа, яка знищила її майно, позивач просила стягнути на її користь нанесену їй матеріальну шкоду, що полягає у витратах на відновлювальний ремонт гаражу за адресою: м.Миколаїв, вул. Біла,32-б, який належить позивачу на праві власності.

16.09.2016 року ОСОБА_1 свої вимоги збільшила. Просила з урахуванням положення ст. 625 ч.2 ЦК України, стягнути із відповідачів матеріальну шкоду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.А тому просила стягнути із відповідачів в солідарному порядку 34107 грн.03 коп. матеріальної шкоди на відновлення гаражу, 5573 грн. 64 коп. витрати на проведення судових експертиз, , судовий збір- 924 грн.91 коп. , витрати на поїздки до Одеського апеляційного адміністративного суду в сумі 671 грн.20 коп., компесацію витрат на правову допомогу в сумі 8809 грн. 50 коп. та 3% річних в сумі 1507 грн.34 коп.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини.

Представник відповідача ОСОБА_4 Заводського району Миколаївської міської ради проти позову заперечував, посилаючись на відсутність вини органу самоврядування у виникненні пожежі, в подальшому в судове засідання не з*явився. Представник відповідача

виконавчого комітету Миколаївської міської ради проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявленого до них позову.

Третя особа ЖКП "Бриз" в судове засідання не зявилась, в заяві просили розглядати справу без їх участі.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали цивільної справи та адміністративної справи № 2-а/487/2/15, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником гаражу (капітальної побудови), що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Біла,32-б, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6, зареєстрованому в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.09.2012р.

На відстані 1,7м від бокової стіни гаражу (між житловим будинком №32 та гаражем) знаходиться сарай - нежитлова конструкція тимчасової забудови (без фундаменту), який побудований в 1957р АТВТ "Завод Екватор" як тимчасове побутове приміщення для працівників, яке після закінчення будівництва не було знесено.

Відповідно до доручення управління комунальної власності та санепідемстанції зазначена господарська споруда підлягає знесенню, що підтверджується листом заступника голови адміністрації від 22.03.2011р, №ЛП-13.

Як встановлено судом , вищезазначений сарай був самовільно зайнятий ОСОБА_5, яка здійснила самовільну прибудову до належного позивачу гаражу, та створила біля нього сміттєзвалище, заскладувавши територію побутовим непотребом. Зазначене підтверджується неодноразовими зверненнями позивача до органів місцевого самоврядування, органів міліції, копією постанови Заводського РВ УМВС України в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 29.06.2013р., копіями схеми прилеглої території до житлового будинку по вул.Біла,32.

Згідно висновків комісій санітарно-епідеміологічної станції та адміністрації Заводського району встановлено наявність звалища між житловим будинком №32 по вул.Білій та гаражем під №32-б по вул.Білій в м.Миколаєві. Вказане підтверджується листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.02.2010р №1212/510-05-05.

З листа департаменту житлово-комунального господарства від 24.07.2013р. №4148/08.03, вбачається, що житловий будинок №32 по вул.Білій, знаходиться на балансі ЖКП ММР "Бриз"; квартира №40, де мешкає ОСОБА_5 знаходиться в окремо розташованому флігелі, який на баланс житлово-експлуатаційного підприємства не передавався.

21.06.2013р. за адресою АДРЕСА_1 на місці звалища виникла пожежа, в результаті якої було пошкоджено стіну та дах гаражу, належного позивачу, що підтверджується актом комісії Заводського РВ ГУДСНС від 21.06.2013р. №92, копіями фотоматеріалів.

Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи №125-086 від 30.07.2014р., проведеної експертом регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області ОСОБА_7, на момент дослідження на конструктивних елементах будови гаража по вул.Біла,32-Б в м.Миколаєві є дефекти, які виникли в наслідок пожежі 21.05.2013р., що підтверджується актом про пожежу №92 від 21.06.2013р. як наслідок необережного поводження з вогнем невстановленою особою; до зовнішньої стіни будови гаража прибудована

нежитлова будова, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_5, прилегла територія вказаної прибудови огороджена та засмічена сміттям; капітальна прибудова гаража знаходиться в технічно незадовільному стані та потребує капітального ремонту з посиленням фундаменту та заміною окремих основних конструктивних елементів будови; вартість матеріальної шкоди, спричиненої гаражу по вул.Біла,32-Б в м.Миколаєві, пошкодженого в наслідок пожежі, в цінах на будівельні матеріали на теперішній час, складає 20326грн.

Відповідно до висновків судової пожежно-технічної експертизи №1353 від 27.03.2015р., проведеної Миколаївським відділенням Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз, осередок пожежі знаходився ззовні, на деякій відстані перед будинком №32, кв.40, у районі між вхідними дверима та вікном; від осередку пожежі вогонь по горючим матеріалам поширювався ліворуч до дерев'яного паркану та праворуч до прибудованого гаражу. Джерелом запалювання у даному випадку могли стати як тліюча сигарета, так і джерело палаючого сірника. У зв'язку з тим, що місце пожежі не збереглось у первинному стані, не було оглянуте фахівцем після пожежі і в матеріалах справи відсутній протокол огляду місця пожежі, тому експерт не може категорично встановити, яке саме джерело було причиною пожежі та який саме був механізм виникнення пожежі (чи це було необережне поводження з вогнем, чи пожежа виникла в результаті підпалу). Стан прибудинкової території за адресою АДРЕСА_2, не відповідав до пожежі і не відповідає на даний період вимогам п.4.1 "Утримання території" ЗУ "Про пожарну безпеку". Наявність на прибудинковій території сміття, горючих матеріалів зумовили, при наявності джерела запалювання, виникненню пожежі з наявними наслідками.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про місцеве самоврядування» 21 травня 1997 року № 280/97-ВР ( далі - ОСОБА_3 № 280/97-ВР в редакції Закону № 157-VIII від 05.02.2015) система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, сільського, селищного, міського голову та виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, старосту.

Відповідно до ст. 10 Закону № 280/97-ВР міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Рішенням Миколаївської міської ради від 27.01.2011 р. № 3/10 затверджена структура виконавчих органів міської ради, до складу якої входять, створені нею за територіальним принципом, адміністрації районів міста Миколаєва.

Рішенням Миколаївської міської ради від 21.04.2011 р.№ 5/3 затверджені положення про адміністрації міської ради в редакції рішення міськради від12.12.2013 р. №36/2.

На території міста, де сталася подія з пошкодженням майна позивачки, діє адміністрація Зводського району Миколаївської міської ради.

Відповідно до п.4.4.3 , п.4.4.4, п.4.4.16 Положення про адміністрацію Заводського району до повноважень адміністрації Заводського району належить: контроль за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району, організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою на території району та ліквідація несанкціонованих звалищ сміття .

Рішенням Миколаївської міської ради від 28.02.2014 р. № 208 закріплено перелік об'єктів благоустрою міста, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів міської ради.

Вулиця Біла, яка розташована на території Заводського району міста закріплена за адміністрацією Заводського району міської ради.

Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року № 2807-ІV ( далі - ОСОБА_3 № 2807-ІV визначено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

Пунктом 1 статті 13 Закону № 2807-ІV встановлено, що до об'єктів блогоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.

Згідно зі ст. 15 цього ж закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Як встановлено судом, 01.09.2011року ЖКП "Бриз" прийняло на свій баланс житловий будинок по вул. Біла, 32 без будь-яких добудов, або ж окремо розташованих споруд. В житловому будинку по вул. Біла нараховується 39 квратир. На балансі ЖКП "Бриз" кв.№40, якій проживає ОСОБА_5 не перебуває. Вона є окремо розташованою від

житлового будинку квартирою та огороджена від будинку спорудою.За інформацією, наданою суду ЖКП "Бриз" , в 2000 році завод "Екватор" , який побудував зазначений житловий будинок передав його у власність територіальної громади без окремо розташованої квартири №40. На даний час статус окремо розташованої квартири №40 , яка примикає до гаражу гр. ОСОБА_1 не визначено. Пожежа, внаслідок якої було пошкоджено гараж, який належить ОСОБА_1 відбулась у районі між вхідними дверима та вікном квартири №40.

Територія кв. №40 не відноситься до прибудинкової території житлового будинку по вул. Біла, 32., а є по суті окремо розташованою та огородженою парканом будівлею, яка не знаходиться на балансі ЖКП "Бриз".

З вищевикладеного суд приходить до висновку , що через бездіяльність адміністрації Заводського району не було своєчасно організовано очищення населенного пункту , а саме дворової території за адресою АДРЕСА_3 в частині утвореної ОСОБА_5 звалища непотребу і не було вжито заходів щодо ліквідаціїї цього звалища сміття, про що постійно сповіщали цей орган мешканці будинку, у тому числі і позивач.В результаті цієї бездіяльності на прибудинковій території виникла пожежа, внаслідок якої пошкоджено майно позивачки, на відновлення якого суд вважає необхідним стягнути 20326 грн.

Оскільки міська рада, яка від імені територіальної громади, відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», є відповідальною за організацію благоустрою на території міста, своїм рішенням, в межах наданих повноважень визначила адміністрацію Заводського району відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об'єктів благоустрою на території Заводського району, у тому числі і щодо ліквідації несанкціонованих звалищ сміття на вул. Біла в м. Миколаєві, то відповідальність за спричинену шкоду, завдану позивачці, повинна нести саме адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради.

За таких обставин, міська рада не може нести солідарної відповідальності за порушення обов'язку, який покладено на адміністрацію Заводського району, як самостійну юридичну особу, в сфері організації та виконання робіт із ліквідації несанкціонованих звалищ сміття, тому позовні вимоги до Миколаївської міської ради задоволенню не підлягають.

Ні адміністрація Заводського району , ні міська рада не надали доказів того, що ними визначено на конкурсних засадах балансоутримувача території буд. №32 кв.40.

Відповідно ч. З ст. 386 ЦК України, власник майна, права якого порушені, має праве на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, адміністрація Заводського району не довела відсутність своєї вини, а тому саме вона має відповідати за відшкодування шкоди, заподіяній позивачці внаслідок пошкодження гаражу, а тому суд вважає за необхідне стягнути із адміністрації Заводського району на користь позивачки 20326 грн. завданої матеріальної шкоди.Також , суд вважає за можливим стягнути із ОСОБА_4 Заводського району понесені позивачкою 3321 грн. 60 коп. витрат на проведення судових експертиз,оскільки вказані витрати підтверджені квитанцієми про їх сплату та вказані експертизи призначались судом.Також підтверджені витрати позивачки в сумі 400 грн. на здійснення нею витрат на проїзд до Одеського апеляційного адміністративного суду на судове засідання,яке відбулось 25.02.2016р., що підтверджено журналом судового засідання Одеського апеляційного адміністративного суду,про те ,що в судовому засіданні приймали участь позивачка та її представник. Тому ці витрати також підлягають стягненню із відповідача адміністрації Заводського району.В силу ст. 88 ЦПК України на користь позивачки слід також стягнути 551 грн.20 коп. судових витрат.

Можливість стягнення збитків від інфляції та 3% річних передбачена ст. 625 ЦК України, та застосовується виключно до випадків невиконання (прострочення виконання) грошових зобов*язань, проте між адміністрацією Заводського району та ОСОБА_1 відсутні зобов*язальні відносини в розумінні ст. 625 ЦК України.Тому вимоги позивачки стосовно стягнення матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції та 3% річних задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8809 грн.50 коп., то суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До витрат повязаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката суд враховує, чи була надана позивачу правова допомога в необхідному для такої оплати обсязі (час знаходження в судових засіданнях, час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та час ознайомлення з матеріалами справи в суді), чи не перевищує ця плата граничні розміри компенсації таких витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину

участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2016 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги.

Проте , представником позивача не надано суду акту про надані юридичні послуги , а саме відомостей щодо порядку обчислення гонорару за надання правової допомоги по цій справі, не надано розрахунку витрат, яка визначена в розмірі 3250 грн. з врахуванням складності справи, кваліфікації та досвіду адвоката, фінансового стану клієнта.

Тому ці вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають за відсутності належних доказів.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 Заводського району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 20726 грн.на відшкодування матеріальної шкоди, 3321 грн. 60 коп. витрат на проведення судових експертиз, та 551 грн.20 коп. судових витрат.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В задоволені позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку визначеної ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ Ж.П.ПАВЛОВА