Справа № 536/1970/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

з секретарем судового засідання Зимівець Ю.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 13 грудня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову вказувала, що 28 квітня 2012 року вона з відповідачем ОСОБА_2 зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5.

01 вересня 2016 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області шлюб між ними був розірваний.

Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоч він працездатний і має можливість надавати таку допомогу, так як аліменти нікому більше не сплачує, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Угоди про сплату аліментів в добровільному порядку між ними не досягнуто. Тому просить стягувати з відповідача аліменти примусово за рішенням суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, в його обгрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, але не 1/4 частину, як просить позивач, а 1/6 частину його заробітку (доходу), мотивуючи тим, що позивачу було відомо про народження у нього 10 листопада 2016 року сина від іншого шлюбу ОСОБА_6, якого він також має утримувати, так само як і свою непрацюючу дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, у телефонній розмові суду пояснила, що вона отримала позовну заяву з додатками та ухвалу суду, не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 про стягнення аліментів, так як сама подала позов до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини та дружини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом установлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5), яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.9).

Відповідач, як батько дитини, в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на свою дочку не надавав, хоч повинен надавати таке утримання.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Позивач ОСОБА_1 виклала у позовній заяві неправдиві відомості про те, що відповідач інших неповнолітніх дітей, крім дочки ОСОБА_5, не має.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду докази, що він одружився з ОСОБА_3 30 вересня 2016 року та від цього шлюбу у них 10 листопада 2016 року народився син ОСОБА_6, яких він також повинен утримувати (а.с.23,24).

На даний час ОСОБА_3 звернулася в Кременчуцький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацюючої дружини.

За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача, який є реальним, відповідає принципам розумності та справедливості та вимогам закону.

Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Керуючись ч.1,2 статті 3, ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини, ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 7,180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України, статтями 10,11,88,209,212, 214,215,218, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, який народився 06 січня 1990 року у місті Кременчуці Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 грудня 2016 року і до повноліття дитини, тобто до 21 березня 2031 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення про присудження аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю. І. Степаненко