АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 4-с/679/36/2016
Провадження № 22-ц/792/25/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Талалай О.І.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Романової Н.І.

представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника Нетішинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області - Гордійчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області та ОСОБА_3 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області,

встановила:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої зазначив, що на виконанні у відділі ДВС Нетішинського управління юстиції знаходився виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Присуджені аліменти сплачував до літа 2014 р., починаючи з червня 2014 р., проживаючи у м. Севастополь, був позбавлений можливості здійснювати перекази на материкову частину України. Крім того, в серпні 2014 р. він дізнався про розгляд в суді справи про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно дочки, однак повідомлення про заміну стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 не отримував, відсутність таких відомостей позбавила його можливості оплатити заборгованість по аліментах. В квітні 2016 року він приїхав у м. Нетішин і дізнався про накладення арешту на належний йому житловий будинок в с. Старий Кривин у зв'язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів. Вказану постанову про накладення арешту вважав незаконною, оскільки вона винесена без нарахування заборгованості по аліментам. Коли ж він звернувся до державного виконавця з проханням надати йому розрахунок заборгованості та вказати реквізити, куди необхідно сплатити ці кошти, відповіді від посадових осіб органу ДВС не отримав. Жодних документів та повідомлень з приводу виконавчого провадження від державного виконавця не отримував.

Посилаючись на вищенаведені обставини ОСОБА_1, з урахуванням проведених в суді уточнень просив:

1) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Гордійчука С.М. щодо:

- неповідомлення його про заміну стягувача по виконавчому листу № 2-1112/10, виданому Нетішинським міським судом 24.09.2010 року,

- ненадання розрахунку заборгованості по аліментах та неповідомлення йому інформації про нового отримувача аліментів та його місце знаходження, місце проживання для перерахування заборгованості,

- неповідомлення йому рахунку відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості по аліментах;

2) зобов'язати державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Гордійчука С.М.:

- здійснити нарахування заборгованості по аліментах за період з 1.06.2014 року відповідно по кожному стягувачу за виконавчим листом,

- надати йому інформацію про нового отримувача аліментів та його місцезнаходження, місце проживання для перерахування заборгованості,

- повідомити йому рахунок відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості по аліментах.

3) визнати протиправною та скасувати постанову від 24 жовтня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

4) визнати дії державного виконавця незаконними по нарахуванню 24 червня 2016 року заборгованості за період з 01 листопада 2014 року по 01 червня 2016 року, виходячи із середньої заробітної плати по м. Нетішин, скасувати означений розрахунок.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року скаргу задоволено повністю.

Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Гордійчука С.М. щодо:

- неповідомлення ОСОБА_1 про заміну стягувача по виконавчому листу № 2-1112/10, виданому Нетішинським міським судом 24.09.2010 року,

- ненадання розрахунку заборгованості по аліментах та неповідомлення йому інформації про нового отримувача аліментів та його місце знаходження, місце проживання для перерахування заборгованості,

- неповідомлення йому рахунку відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості по аліментах.

Зобов'язано державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Гордійчука С.М.:

- здійснити нарахування заборгованості по аліментах за період з 1.06.2014 року відповідно по кожному стягувачу за виконавчим листом,

- надати йому інформацію про нового отримувача аліментів та його місцезнаходження, місце проживання для перерахування заборгованості,

- повідомити йому рахунок відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості по аліментах.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 24 жовтня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Визнано дії державного виконавця незаконними по нарахуванню 24 червня 2016 року заборгованості за період з 01 листопада 2014 року по 01 червня 2016 року, виходячи із середньої заробітної плати по м. Нетішин, скасовано означений розрахунок.

В апеляційній скарзі Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області не погоджується з ухвалою суду, просить її скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі. Посилається на пропущення скаржником встановленого ст. 385 ЦПК України десятиденного строку для звернення до суду, оскільки про існування виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався в кінці квітня 2016 року, а скаргу подано 30 травня 2016 року без клопотання про поновлення строку. Вказує, що при розгляді справи про стягнення аліментів ОСОБА_1 визнав позовні вимоги, однак не цікавився, яке рішення прийнято судом, крім того, без повідомлення державного виконавця виїхав на постійне місце проживання в Автономну Республіку Крим. Зазначає, що посилання суду на існування усної домовленості із стягувачем про сплату аліментів не підтверджене належними доказами і спростовується заявами стягувачки ОСОБА_6 від 01.11.2012 р. (а.с.74) і 08.05.2014 р. (а.с.82), в яких вона просила нарахувати заборгованість по аліментах. ОСОБА_1 не звертався до державного виконавця із клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а чинним законодавством не передбачений обов'язок державного виконавця повідомляти боржника про зміну стягувача. На думку апелянта, судом не враховано, що посилання скаржника на відмову у наданні відомостей про рахунок відділу ДВС, на який він може сплатити аліменти, спростовується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с.64) про сплату ОСОБА_1 05.05.2016 р. виконавчого збору на депозитний рахунок ДВС у виконавчому провадженні про стягнення штрафу. Вказує на законність накладення арешту на майно боржника, зважаючи на наявність заборгованості зі сплати аліментів. Стверджує, що нарахування заборгованості за період з 01 листопада 2014 р. по 01 червня 2016 р., виходячи із середньої заробітної плати по м. Нетішин, проведено відповідно до чинного законодавства і з врахуванням положень ч. 3 ст. 195 СК України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 також не погоджується з ухвалою суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі. Посилається на пропущення строку звернення із скаргою на дії державного виконавця. Вказує, що ОСОБА_1 не цікавився ходом виконання рішення, без повідомлення державного виконавця змінив місце проживання, не повідомив про зміну прізвища, а твердження про наявність усної домовленості зі стягувачкою про сплату аліментів не підтверджується належними доказами. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов'язку державного виконавця повідомляти боржника про заміну стягувача, довідка із розрахунком заборгованості була надана 24.06.2016 р., 05.05.2016 р. ОСОБА_1 оплачував виконавчий збір, що свідчить про його обізнаність із реквізитами рахунку ДВС. Вказує на безпідставність задоволення вимог здійснити нарахування заборгованості по аліментах по кожному стягувачу за виконавчим листом, оскільки у виконавчому провадженні були і є один стягувач, і один боржник. Зазначає, що Нетішинське міське управління юстиції припинило свою діяльність 23 травня 2016 р., а тому безпідставним є задоволення вимоги про повідомлення ОСОБА_1 рахунку відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості по аліментах. Вважає, що арешт накладено законно, оскільки була наявна заборгованість по сплаті аліментів, а її розрахунок проведений у точній відповідності із чинним законодавством.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_3, ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав.

Представник Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області також підтримав подану органом ДВС апеляційну скаргу.

Представник скаржника, адвокат Романова Н.І. проти обох апеляційних скарг заперечила та підтримала судове рішення.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (попереднє прізвище ОСОБА_1 ) та ОСОБА_6 перебували в шлюбі з 17 червня 2006 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дочка ОСОБА_7.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.09.2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа Нетішинського міського суду № 2-1112/10, 14 жовтня 2010 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 35119581, де стягувачем зазначено ОСОБА_6, боржником ОСОБА_1

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.08.2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 позбавлені батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7.

Згідно рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 294/2014 від 11.09.2014 року опікунами малолітньої ОСОБА_7 призначені ОСОБА_11 та ОСОБА_3.

Згідно постанови від 24 жовтня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 що належить боржнику ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_2. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. При цьому зазначено, що останнім в добровільному порядку рішення суду не виконується, починаючи з 10.09.2010 року.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.11.2014 року постановлено замінити сторону виконавчого провадження з стягувача ОСОБА_6 на правонаступника ОСОБА_3

Згідно копії свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_1 21 листопада 2014 року змінив прізвище на ОСОБА_1.

З копій квитанцій від 14.02.2013 року, 09.03.2013 року, 08.04.2013 року, 07.05.2013 року, 10.06.2013 року, 09.07.2013 року, 10.07.2013 року, 15.08.2013 року, 13.09.2013 року, 10.01.2014 року, 11.02.2014 року, 05.03.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачував на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки. (а.с. 98-100).

З копії квитанції від 13.06.2016 року та поштового переказу на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_1 за травень 2016 року сплатив аліменти в розмірі 370 грн. на доньку ОСОБА_6.

Згідно квитанції №120 від 07.07.2016 року ОСОБА_1 перерахував 9480 грн. аліментів за період з 01.06.2014 р. по 01.07.2016 року на доньку ОСОБА_6 за рішенням суду від 24.09.2010 року ОСОБА_3 (а.с.127).

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, суд повинен був повідомити ОСОБА_1 про слухання справи про заміну сторони виконавчого провадження. Закон України "Про виконавче провадження" не містить обов'язку державного виконавця повідомляти про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, судом не враховано, що про існування виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався в кінці квітня 2016 року, про наявність в суді справи про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав він дізнався ще в серпні 2014 року, і саме цим мотивоване припинення ним сплати аліментів, оскільки, як він сам зазначив у скарзі, особа, позбавлена батьківських прав, на його думку, не може бути отримувачем аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 Постанови від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз'яснив, що якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Вказаних положень при розгляді скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній станом на травень 2016 року) державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

ОСОБА_1 25.05.2016 року звернувся до начальника відділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив надати йому розрахунок заборгованості по аліментах за період з 01.06.2014 року по 01.06.2016 року, надати інформацію про отримувача аліментів та його місце проживання для перерахування заборгованості або надати реквізити відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості на цей рахунок.

Розрахунок заборгованості по аліментам від 24.06.2016 року був наданий ОСОБА_1 лише під час розгляду у суді скарги на дії державного виконавця, отже, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо ненадання розрахунку заборгованості по аліментах.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо неповідомлення йому інформації про нового отримувача аліментів та його місцезнаходження, неповідомлення йому рахунку відділу ДВС, то в матеріалах справи (а.с.64) наявна квитанція про сплату ОСОБА_1 виконавчого збору на рахунок відділу ДВС Нетішинського МУЮ, отже, на момент подання скарги до суду йому були відомі реквізити вказаного рахунку. Зі скарги вбачається, що до моменту її подачі скаржник був обізнаний про те, що ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав і не може бути отримувачем аліментів; з моменту, коли він дізнався про існування виконавчого провадження про стягнення аліментів (кінець квітня 2016 р.) своїм правом на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не скористався.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21 квітня 1999 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Стосовно визнання протиправною та скасування постанови від 24 жовтня 2014 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, то про існування виконавчого провадження, і, відповідно, даної постанови ОСОБА_1 дізнався в кінці квітня 2016 р., однак оскаржив її до суду лише 30 травня 2016 р., тобто з порушенням встановленого ч. 1 ст. 385 ЦПК України строку, клопотання про поновлення строку не заявляв.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 ЦПК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 9 ст. 6 "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21 квітня 1999 року (чинного на момент здійснення розрахунку заборгованості) спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Із доповнень до скарги, які були надані суду 04 липня 2016 р. (а.с.112) вбачається, що ОСОБА_1 просив розглянути по суті вимогу про визнання незаконними дій державного виконавця по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів, виходячи із середньомісячної заробітної плати, визнати дії незаконними та скасувати зроблений державним виконавцем розрахунок від 24 червня 2016 р. Вказане свідчить про існування спору щодо розміру заборгованості, який не був вирішений судом по суті.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що Нетішинське міське управління юстиції було припинене як юридична особа 23 травня 2016 р., про що свідчать дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у режимі відкритого доступу.

Вищенаведене свідчить про порушення судом першої інстанції порядку розгляду питання про визнання неправомірними рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, і, оскільки вказані порушення не можуть бути усунуті апеляційним судом, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд вказаного питання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області та ОСОБА_3 задоволити частково.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року скасувати.

Передати питання про визнання неправомірними рішень, дій та бездіяльності державного виконавця на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Ходоровський Б.В. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія 81