АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1244/16-ц 22-ц/774/125/К/17
Справа № 210/1244/16-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22ц/774/125/К/17 інстанції - Костенко В.В.
Категорія № 32 (ІІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Барильської А.П.

за участю: секретаря - Чубіної А.В.

представника відповідача Цвіркуна Сергія Олеговича,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»(далі - ПрАТ «ІнГЗК»), в якому просив стягнути з відповідача на його корить 250000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що її батько ОСОБА_5 працював на підприємстві відповідача впродовж тривалого часу та отримав професійне захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Згідно з довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії НОМЕР_1 від 16.02.2011 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням, отриманим за життя.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково - з ПрАТ «ІнГЗК» на його користь стягнуто моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень та на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. У задоволені решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права, поставив питання про зміну оскаржуваного рішення в частині розміру моральної шкоди шляхом її зменшення

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначив, судом визначено до стягнення необґрунтовано завищений розмір моральної шкоди, який не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача. Зазначив, що надані позивачем довідка МСЕК та акт встановлення причинного зв'язку смерті потерпілого із професійним захворюванням не доводять факту спричинення моральної шкоди позивачеві та не можуть бути підставою для визначення розміру моральної шкоди. Також зауважив на тому, що батько позивача будучи пенсіонером з 27.056.1997 року на пільгових умовах, продовжував свідомо працювати понад 6 років, будучи обізнаним про наявність шкідливих умов праці.

Також представник відповідача зазначив про те, що позивач не був матеріально залежним від свого померлого батька, проживав окремо та йому на час смерті батька виповнилось 45 років. Між тим, зауважив на тому, що окрім позивача із позовами про стягнення моральної шкоди внаслідок смерті ОСОБА_5 також звертались до суду дружина померлого та ще двоє дітей.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5, який впродовж тривалого часу працював на ПрАТ «ІнГЗК» (а.с.5,8-10).

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 16 травня 1995 року, у батька позивача внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів виникло професійнезахворювання: вібраційна хвороба І ст. (а.с.7).

Відповідно довідки серії НОМЕР_1 від 16.02.2011 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 із встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с.14).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі встановленням причинного зв'язку смерті його батьку із отриманим ним за життя професійним захворюванням, а також істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивача, його переживань та страждань, пов'язаних із втратою батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, то вони підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167,1168 ЦК України. Зазначений висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14, та у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для врахування всіма судами загальної юрисдикції.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», - роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

У зв'язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, друга, опори та моральної підтримки, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання ним додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевикладене та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку між смертю батька позивача та встановленням йому професійним захворюванням, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Правильно встановивши обставини справи та надавши їм вірну юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди на користь ОСОБА_4

За таких обставин, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем довідка МСЕК та акт встановлення причинного зв'язку смерті потерпілого із професійним захворюванням не доводять факту спричинення моральної шкоди позивачеві, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що батько позивача, будучи пенсіонером з 27.056.1997 року на пільгових умовах, продовжував свідомо працювати понад 6 років, будучи обізнаним про наявність шкідливих умов праці, не знімають з відповідача обов'язку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був матеріально залежним від свого померлого батька, проживав окремо та йому на час смерті батька виповнилось 45 років, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи. Відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

У зазначеній нормі поняття «діти» вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи. При цьому зазначеною нормою законодавець не ставить право на отримання кожним із членів сім'ї померлої особи в залежність від відшкодування моральної шкоди комусь одному із членів сім'ї померлого. Отже, доводи апеляційної скарги про те, що окрім позивача із позовами про стягнення моральної шкоди внаслідок смерті ОСОБА_5 також звертались до суду дружина померлого та ще двоє дітей не заслуговують на увагу.

Разом із тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого завищення розміру моральної шкоди, та його невідповідності засадам виваженості, розумності і справедливості.

Так, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого батьком позивача професійного захворювання, яке потягло за собою смерть і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПрАТ «ІнГЗК» на користь позивача з 50000 грн. до 30000 грн.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2016 рокув частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_4 змінити, зменшивши цей розмір з 50000,00 грн. до 30000 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

А.П. Барильська