Провадження № 22ц/790/885/17 Головуючий 1 інст. - Ященко С.О.
Категорія : спадкові
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії -Швецової Л.А., Малінської С.М.,

при секретарі - Афоніна К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шеренков Валерій Олегович, про визнання заповіту нікчемним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шеренков В.О. про визнання заповіту нікчемним.

В обгрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх тітка ОСОБА_9. За два тижні до смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 склала заповіт на одну із своїх племінниць ОСОБА_3, інших спадкоємців за законом їх тітка не мала. Однак, вже 21 квітня 2011 року ОСОБА_9 склала новий заповіт на відповідачів по справі. Позивачі вважають, що заповіт від 21 квітня 2011 року є нікчемним, оскільки у їх тітки ОСОБА_9 був важкий стан здоров'я, самостійно прочитати текст оспорюваного заповіту вона не могла, свідків запрошено не було під час реєстрації заповіту.

В урахуванням вищезазначено, ОСОБА_5, ОСОБА_3 просили суд визнати заповіт ОСОБА_9, який посвідчений приватним нотаріусом Шеренковим В.О. 21 квітня 2011 року, нікчемним.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2016 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено відсутність можливості ОСОБА_9 прочитати текст заповіту, а також не доведено його нікчемності.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя спадкодавцем ОСОБА_9 складено наступні заповіти: ІНФОРМАЦІЯ_2 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кривошеїною І.М., згідно з яким вона заповідала все належне їй майно позивачеві ОСОБА_3; 21 квітня 2011 року складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., згідно з яким вона заповідала все належне їй майно в рівних частках ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України. Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами. Визначеними у ст. ст. 1251-1252 ЦК.

Згідно з ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.1252 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Зі змісту заповіту від 21 квітня 2011 року вбачається, що заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_9, до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_9 і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса (а.с.216 т.2).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції була проведена повторна судово-почеркознавча експертиза № 4893/4894 від 28 вересня 2016 року, згідно висновку якої підписи від імені ОСОБА_9 у двох примірниках заповіту від 21.04.2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Шеренковим В.О. (реєстровий № 443), - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів самою ОСОБА_9 під впливом будь-яких збиваючих факторів, серед яких могли бути як відносно постійні (старечі зміни організму, хронічні захворювання тощо), так і тимчасові природні внутрішні та зовнішні (хворобливий стан виконавця, незручна поза, незвичний пишучий прилад, незвичайна підкладка тощо). Рукописні записи: «Цей заповіт з моїх слів записаний вірно, відповідає моїй волі мною вголос прочитаний», «ОСОБА_9.» у двох примірниках заповіту від 21 квітня 2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Шеренковим В.О. (реєстровий № 443), виконані самою ОСОБА_9 під впливом будь-яких збиваючих факторів, серед яких могли бути як відносно постійні (старечі зміни організму, хронічні захворювання тощо) так і тимчасові природні внутрішні та зовнішні (хворобливий стан виконавця, незручна поза, незвичний пишучий прилад, незвичайна підкладка тощо). Вирішення питання про виконання досліджуваних рукописних записів ОСОБА_9 під впливом таких збиваючих факторів, як захворювання органів зору та обмеженість або відсутність зорового контролю не представилось можливим.

Судова колегія враховує, що при розгляді питання про недійсність або нікчемність заповіту суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань.

У дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що за даною справою експертами неодноразово заявлялися клопотання про надання відповідних медичних документів та довідок про наявність захворювань органів зору у ОСОБА_9 (у тому числі глаукоми, катаракти), її звернень до лікаря - офтальмолога (зокрема на період складання заповіту від 21 квітня 2011 року), надання додатково зразків її підпису та почерку.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності захворювань органів зору у ОСОБА_9, не надано зразків її підпису та почерку за значний проміжок часу, щоб простежити поступово порушення писемно-рухових навичок при виконанні підписного почерку, тому вирішити питання про виконання досліджуваних підписів ОСОБА_9 під впливом таких збиваючих факторів, як захворювання органів зору та обмеженість або відсутність зорового контролю, не надається можливим.

Крім того, спірні правовідносини неодноразово були предметом судового розгляду. Так, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позову до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання заповіту від 21 квітня 2011 року недійсним. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, також було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позову до відповідачів про визнання заповіту від 21 квітня 2011 року нікчемним.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_9 за життя не виявляла ознак стійкого хронічного психічного розладу, який позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Позивачками, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження того, що сама заповідач мала якісь вади зору, чи погано бачила, оскільки законодавець роз'яснив, що лише якщо заповіт був записаний нотаріусом під диктовку спадкодавця і останній через фізичні вади не може особисто прочитати заповіт, його посвідчення має відбуватися за участю не менше як двох свідків (абз. третій ч.2 ст. 1248, ч.2 ст.1253 ЦК України).

Аналогічні норми зазначені в п.157 Інструкції Мін'юсту від 03 березня 2004 року №20/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі-Інструкції).

Аналізуючи наведені вище факти і обставини, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 57-60 УПК України позивачами не надано належних і допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та непогодження з їх оцінкою судом першої інстанції, і на правильність висновків суду не впливають.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: