Справа № 489/1306/17
Номер провадження 2/489/1293/17
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Тихонової Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 12.03.2010 р. вона за Договором дарування подарувала відповідачу 10/1000 часток нежитлових приміщень та нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Комінтерна, 34/5. Проте під час укладання даного договору позивачка перебувала в тяжкому фізичному стані, оскільки вона дуже хворіла та крім допомоги відповідача не мала жодної іншої сторонньої допомоги. В звязку з цим правочин позивачкою був вчинений під впливом тяжких обставин, внаслідок чого є недійсним.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати недійсним з моменту його укладання договір дарування 10/1000 часток нежитлових приміщень та нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Комінтерна, 34/5, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений 12.03.2010 р. за реєстровим №684 ПН ММНО ОСОБА_3

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду позивачка заявила вимоги про забезпечення позову, відповідно до яких просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру 10/1000 часток нежитлових приміщень та нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Комінтерна, 34/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Накладення арешту на майно відповідача (боржника) є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.03.2017 р. нежитлові приміщення та нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Комінтерна,34/5 належать в таких частках: 185/1000 часток та 657/100 часток ТОВ «АТПівдень».

Позивачкою заявлено вимоги про накладення арешту на спірне майно - з метою упередження його подальшого відчуження відповідачем та неможливості виконання в майбутньому рішення суду.

Проте з Інформаційної Довідки вбачається, що на теперішній час нерухоме майно вказане позивачкою не належить відповідачу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н.С. Тихонова