КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/330/17
Провадження №2-о/319/13/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі головуючого: судді Ходько В.М., за участі: секретаря судового засідання Синякової О.І., за відсутності осіб, що приймають участь у справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Більмак, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа Більмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Сніжне Донецької області дитини жіночої статі, вказуючи, що являються батьками вказаної дитини. Вказали, що офіційно не одружені, проте проживають однією сім`єю, в м. Сніжне Донецької області заявниця ОСОБА_1 народила доньку, однак зареєструвати народження дитини неможливо, оскільки документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження - не приймаються органами державної влади, у зв'язку з чим, заявники змушені звернутись до суду з даною заявою, та просить встановити факт народження дитини жіночої статі, матір'ю якої є ОСОБА_1, а батьком є ОСОБА_2.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги вказані в заяві підтримали та просили її задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Більмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

В силу ч.ч.1, 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Судовим розглядом встановлено, що заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянами України та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно (а.с. 7-13).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 11.01.2017 року, виданого Сніжнянським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки - ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася ОСОБА_4 у м. Сніжне Донецької області, ДНР. Мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2, про що складено актовий запис про народження № 13 від 11.01.2017 року. (а.с.14).

Згідно обмінної карти Муніціпальна установа "Торезька центральна міська лікарня" м. Сніжне Донецької області - ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у пологовому будинку м. Сніжне Донецької області народила дитину вагою 3000 гр., зростом 45 см. (а.с.15).

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження.

У відповідності з ч.ч.3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що наддасть можливість отримати заявникам свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Разом з тим, питання щодо надання дитині прізвища, ім'я та по батькові при розгляді справ даної категорії до компетенції суду не входить, а є компетенцією органів реєстрації актів цивільного стану при виконанні судового рішення.

Згідно ч.3 ст.144 Сімейного кодексу України реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Відповідно до ч.1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 60, 209, 212-215, 218, п.5 ч.2 ст. 234, п.7 ч. 1 ст. 256, 257-1, 259 ЦПК України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа Більмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року дитини жіночої статі в місті Сніжне Донецької області, мати дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, місце проживання: АДРЕСА_1. Батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_2.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження дитини.

Суддя: В.М.Ходько