Справа № 344/1993/17
Провадження № 4-с/344/53/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого провадження, зобовязання поновити виконавче провадження,-

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2017 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого провадження, зобовязання поновити виконавче провадження. Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявник зазначає, що Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області був виданий виконавчий лист № 344/1046/2015 від 25 травня 2015 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором № 348281 банківського вкладу від 26 вересня 2014 року, відсотків та інфляційних втрат по 22 квітня 2015 року в сумі 188 404,43 грн. Виконавчий лист був поданий заявником до державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві. За даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження № 47783593 від 10 червня 2015 року. Проте стягнення з боржника не проводилося. Заявник неодноразово по телефону зверталася до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, де їй було повідомлено, що вживаються всі необхідні дії для виконання виконавчого провадження. 04 лютого 2017 року ОСОБА_2 отримала постанову від 29 грудня 2016 року про повернення виконавчого провадження. З даною постановою заявник не погоджується і вважає дії державного виконавця протиправними. За таких обставин заявник просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 від 29 грудня 2016 року про повернення виконавчого провадження по виконавчому листу № 344/1046/2015 від 25 травня 2015 року, зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 поновити виконавче провадження № 47783593 від 10 червня 2015 року по виконавчому листу № 344/1046/2015 від 25 травня 2015 року.

У судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав на підставах, викладених у скарзі, просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Заінтересовані особи до суду не прибули, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши представника заявника, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

25 травня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області виданий виконавчий лист про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором № 348281 банківського вкладу від 26 вересня 2014 року, відсотків та інфляційних втрат по 22 квітня 2015 року в сумі 188 404,43 грн. (а.с. 4-5).

10 червня 2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з вказаного виконавчого листа (а.с. 6).

29 грудня 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого провадження у звязку з запровадженням тимчасової адміністрації в банку-боржника на підставі пункту 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 7).

У відповідності зі статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскаржувана постанова отримана заявником 07 лютого 2017 року (а.с. 16-17), до суду заявник звернулася зі скаргою 13 лютого 2017 року.

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах перевірки і обґрунтованих заперечень суд вважає, що скарга подана в межах процесуального строку, передбаченого статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України.

Частина перша статті 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Згідно частини четвертої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина пята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені підстави закінчення виконавчого провадження.

У статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа

Так, відповідно до частини першої даної статті, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності з положеннями пункту 19 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обовязково розяснюється порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що 29 грудня 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте дана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, вимогам статей 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 19 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Так, державний виконавець закінчив виконавче провадження з припиненням чинності арешту боржника та скасуванням інших заходів примусового виконання рішень, проте пункт 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» надає можливість державному виконавцеві прийняти постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому арешт, накладений на майно (кошти) боржника, не знімається, відомості про боржника не виключаються з Єдиного реєстру боржників, не скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.

Також виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що позбавляє стягувача ОСОБА_2 повторно предявити виконавчий лист до виконання

Крім того, державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу не розяснений стягувачу порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанову про повернення виконавчого провадження № 47783593, прийняту 29 грудня 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3, слід визнати незаконною та скасувати.

Щодо вимог скарги про зобовязання поновити виконавче провадження, то суд виходить з наступного.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Оскільки згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» право вчиняти будь-які виконавчі дії, а також відновлювати виконавче провадження у разі визнання судом незаконною чи скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу покладено саме на державного виконавця, тому суд вважає, що вимога про зобовязання поновити виконавче провадження є передчасною, тому не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, перевіривши, чи діяв державний виконавець відповідно до вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 18, 37, 40, 41 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 3, 4, 57-60, 208-210, 292, 293, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Вимоги скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого провадження, зобовязання поновити виконавче провадження задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого провадження № 47783593 від 29 грудня 2016 року.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 березня 2017 року.

Повний текст ухвали складений 10 березня 2017 року.

Суддя Л.В. Мелещенко