Справа № 314/596/17 Провадження № 2/314/500/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капітонова Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Якубовської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1990 року фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1990 року до теперішнього часу добросовісно використовує майно за його функціональним призначенням. Відповідач заперечує проти оформлення права власності.

Відповідач подав до суду зустрічний позов про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує, що з 1991 року зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Вільнянського району Запорізької області. З 1991 року до теперішнього часу добросовісно використовує майно за його функціональним призначенням. На сьогоднішній день виникла необхідність в оформленні права власності на зазначений житловий будинок, при зверненні до Максимівської сільської ради, було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності.

В судове засідання позивач за первісним позовом не зявився, про причини неявки суд не повідомив, причини неявки судом визнано неповажними.

Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляду цивільної справи за його відсутності. Максимівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області надала до суду заяву про визнання зустрічного позову, розгляд цивільної справи за відсутності представника.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини:

За вимогами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч.2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Позивачем в обґрунтування первісного позову не надано жодного доказу в доведення обставин, на які посилається позивач, а отже первісний позов задоволенню не підлягає.

За зустрічним позовом судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1991 добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - житловий будинок з надвірними та побутовими будівлями і спорудами та земельною ділянкою за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Максимівка, вул. Богданова, буд. 18, що підтверджується довідкою Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 42 від 11.01.2017 року.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

В силу ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не вбачає, що визнання відповідачем зустрічного позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки починаючи з 1991 року по теперішній час позивач за зустрічним позовом фактично добросовісно, відкрито безперервно володів та користувався нерухомим майном, а саме спірним житловий будинок з надвірними та побутовими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, утримував його, то суд приходить до висновку про те, що позивач набув права власності на вказаний обєкт нерухомого майна на підставі ст. 344 ЦК України, та його позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 виданий 20.08.2005 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Максимівка, вул. Богданова, буд. 18 та земельну ділянку площею 0,36 га, що раніше належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 04У №0640, виданого Максимівською сільською радою 29.02.1996 року, розташованою за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Максимівка, вул. Богданова, 18.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Є.М. Капітонов

13.03.2017