Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/352/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Сарап М. Б.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

09.03.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Франко В.А.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.11.2016 року по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по кредитному договору.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.06.2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №247, згідно якого останньому було надано кредит у сумі 42500 грн. на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.06.2013 року, з відсотковою ставкою 11,5 % річних. Кредит був наданий на придбання автомобіля.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 247 від 22.06.2006 року було укладено договір застави №451 від 22.06.2006 року, предметом застави є автомобіль марки Toyota Camry 2.4 та договір поруки №194 від 22.06.2006 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Банком, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати по зобов'язаннях за кредитним договором №451 від 22.06.2006 року солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 припинив своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання за договором.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань по кредитному договору, банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості по кредиту .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.08.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість , яка станом на 15.10.2009 року становила 290 727,24 грн. (із них основного боргу - 220 672,82 грн., простроченого боргу - 34 708,76 грн., відсотків - 29 321, 41 грн., пені на прострочений борг - 3 576,07 грн. та пені на прострочені відсотки - 2 448,19 грн.).

Позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що позичальником не здійснюється сплата по кредиту, після винесення рішення суду від 30.08.2010 року, збільшилася заборгованість по нарахованим відсоткам, нарахованої пені на прострочений борг та на прострочені відсотки, яка станом на 08.07.2013 року становить: відсотки - 8124,05 доларів США, що в еквіваленті - 64 935,53 грн.(стягнення за період з 16.10.2009 року по 08.07.2013 року), пеня - 119 803,75 грн. (стягнення за період з 16.10.2009 року по 08.07.2013 року), загальна сума заборгованості станом на 08.07.2013 року становить 184 739,28 грн.

Банк повідомляв позичальника та поручителя про необхідність погашення боргу, їм направлялись вимоги про виникнення заборгованості по наданому кредиту та необхідність її погашення, однак заборгованість не сплачена.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 184 739,28 (нараховані відсотки після винесення рішення суду - 64 935,53 грн., нарахована пеня на прострочений борг та на прострочені відсотки після винесення рішення суду - 119 803,75 грн.)

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2016 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором: відсотки по угоді - 8118,70 доларів США, пеню на прострочені відсотки та на прострочений борг - 1 529 781,48 грн., солідарно стягнути з ОСОБА_3 кредитну заборгованості: відсотки по угоді - 8118,70 доларів США, пеня на прострочені відсотки та на прострочений борг - 1 529 781,48 грн. на користь Банку.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.11.2016 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з поручителя заборгованості по кредитному договору, в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що 22.06.2006 року між АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 247, згідно якого відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 42500 доларів США на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.06.2013 року, з відсотковою ставкою 11,5 % річних, відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.5.1.1 кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 договору, кредит надається шляхом перерахування коштів в національній валюті з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення позичальника, для здійснення оплати за автомобіль Тайота «Камрі» згідно документу: Договір купівлі - продажу № 7 від 25.06.20006 року.

Відповідно до п. 3.3.3 договору, позичальник зобов'язується повернути кредит в сумі 42500,00 дол. США. Здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в сумі: - 738,92 дол. США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, перший ануїтетний платіж здійснити до 22.07.2006 року, в подальшому - не пізніше 22 числа місяця, наступного за звітним. Останнє погашення кредиту та сплату відсотків здійснити не пізніше 22 червня 2013 року.

Відповідно до п. 4.1.1 договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0.5 % від суми платежу, за кожний день прострочення.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 247, від 22.06.2006 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії-Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено тристоронній договір поруки № 194, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати по зобов'язаннях за кредитним договором № 247 від 22.06.2006 року солідарно та у тому ж обсязі що і ОСОБА_2, згідно договору поруки.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 247 від 22.06.2006 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії-Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави № 451 від 22.06.2006 року, предметом застави є: рухоме майно, а саме автомобіль марки Toyota Camry 2.4, 2006 року випуску, зареєстрований МРЕВ ДАІ м. Кіровограда 22.06.2006 року.

Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда 30.08.2010 року, позовну заяву ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, в сумі 290727,24 грн., задоволено повністю.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно до положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 553-554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку з'явлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. (Постанова ВСУ від 20.04.2016 року).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду після спливу 6 місячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, то позовні вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з підстав припинення зобов'язань поручителя.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 , позов підлягає задоволенню , так як позивачем належними доказами підтверджені позовні вимоги.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції , що позов підлягає задоволенню частково.

В апеляційній скарзі зазначено, що висновки суду першої проте, що банком пропущено шестимісний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання є помилковим оскільки п.4.1 договору поруки №194 від 22.06.2006 року укладеного з поручителем ОСОБА_3, передбачено , що порука припиняється з припиненням забезпеченого зобов'язання за кредитним договором , або якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зазначено , що основне зобов'язання , а саме кредитний договір №247 від 22.06.2006 року укладений із строком погашення кредиту до 22.06.2013 року , але строк дії договору відповідно до п.8.1 визначено-до повного виконання сторонами своїх зобов'язань . Станом на день подання позовної заяви 09.07.2013 року ні позичальником ні поручителем основне зобов'язання виконано не було то банк правомірно подав позовну заяву до суду до боржника та поручителя . Відповідно банк не пропустив шестимісячний термін від дня настання строку основного зобов'язання.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2006 року між АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 247, згідно якого відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 42500 доларів США на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.06.2013 року, з відсотковою ставкою 11,5 % річних, відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.5.1.1 кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 247, від 22.06.2006 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії-Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено тристоронній договір поруки № 194, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати по зобов'язаннях за кредитним договором № 247 від 22.06.2006 року солідарно та у тому ж обсязі що і ОСОБА_2, згідно договору поруки.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 247 від 22.06.2006 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії-Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави № 451 від 22.06.2006 року, предметом застави є: рухоме майно, а саме автомобіль марки Toyota Camry 2.4, 2006 року випуску, зареєстрований МРЕВ ДАІ м. Кіровограда 22.06.2006 року.

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 припинив своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання за договором.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань по кредитному договору, банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості по кредиту .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.08.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість , яка станом на 15.10.2009 року становила 290 727,24 грн. (із них основного боргу - 220 672,82 грн., простроченого боргу - 34 708,76 грн., відсотків - 29 321, 41 грн., пені на прострочений борг - 3 576,07 грн. та пені на прострочені відсотки - 2 448,19 грн.).

Позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що позичальником не здійснюється сплата по кредиту після винесення рішення суду від 30.08.2010 року, збільшилася заборгованість по нарахованим відсоткам, нарахованої пені на прострочений борг та на прострочені відсотки, яка станом на 08.07.2013 року становить: відсотки - 8124,05 доларів США, що в еквіваленті - 64 935,53 грн.(стягнення за період з 16.10.2009 року по 08.07.2013 року), пеня - 119 803,75 грн. (стягнення за період з 16.10.2009 року по 08.07.2013 року), загальна сума заборгованості станом на 08.07.2013 року становить 184 739,28 грн.

Встановлені обставини свідчать , про те що позивачем пред'явлено позов до відповідачів про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 247, згідно якого відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 42500 доларів США на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.06.2013 року.

Пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.( Правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16).

При застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). (Правовий висновок ВСУ у справі №6-223цс16 .

Таким чином приймаючи до уваги встановлені обставини колегія судів дійшла висновку , що перебіг строку позовної давності для пред'явлення вимог до поручителя відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України для позивача виникло у 2010 році під час пред'явлення позовних вимог до відповідачів про дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України .

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління Акціонерне Товариство «Ощадбанк» - відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.11.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: