Номер провадження 2/331/359/2017
14.03.2017 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.
за участю секретаря Богач О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 10.09.1993 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів Запорізької області, актовий запис № 1534 від 10.09.1993 р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сімї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2
В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 10.09.1993 року сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів Запорізької області зроблено актовий запис № 1534, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖС № 253761 від 10.09.1993 р. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 040124, зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 73 від 14.03.2000 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 114145, зареєстрованим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 85 від 20.02.2009 р.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, взаємини подружжя не підтримують, взаємних прав та обов'язків не виконують, тобто розлад у сімї має не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім'ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього заперечує.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не мають наміру відновити шлюбні відносини, відповідачем не наведено жодного доказу про те, що він намагався зберегти сім'ю та докладав для цього будь-яких зусиль.
Відповідно до ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Але позивач по справі вважає не можливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, оскільки вони суперечать його особистим інтересам, тому суд не може зобовязати позивача прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 174, 208, 209, 212, 214-215, 224 226, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 180, 181, 182 СК України, суд, -
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 10.09.1993 року Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів Запорізької області, актовий запис № 1534, розірвати.
Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Суддя: В.М. Світлицька