УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 4 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» (далі - ТОВ «Євролізинг Україна»), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу з додатками, укладений між сторонами у справі 16 квітня 2015 року. Стягнути з відповідача на його користь передані за договором кошти в розмірі 48 790 грн та 587 грн 40 коп. судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що оспорюваний договір не містить усіх необхідних істотних умов, не є справедливим та містить дисбаланс договірних прав та обов'язків на користь відповідача. Крім того, договір не посвідчено нотаріально, при укладенні договору відповідач навмисно ввів його в оману щодо законності своєї діяльності, приховав факт відсутності у нього відповідної ліцензії, тощо.

Посилаючись на обґрунтування підстав позову в тому числі на норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 215, 799, 227 ЦК України, ОСОБА_4 просив суд задовольнити позов.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 4 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу з додатками, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Євролізинг Україна» 16 квітня 2015 року, та стягнуто з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 48 790 грн та 587 грн 40 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «Євролізинг Україна» просить скасувати рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 4 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року і направити справу на новий розгляд до районного суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову, районний суд, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Такі висновки судів ґрунтуються на тому, що умови договору передбачають усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності товару та інше і це суперечить положенням ст. 808 ЦК України оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару його найменування та місцезнаходження, відсутні будь-які відомості куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.

При розгляді справи судами встановлено відсутність ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що суперечить вимогам законодавства (п. 4 ч. 1 ст. 34, п. 11-1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), свідчить про недійсність оспорюваного договору (ст. 227 ЦК України).

Встановлено також, що договір фінансового лізингу від 16 квітня 2015 року, не відповідає вимогам ст. ст. 628, 799 ЦК України, оскільки містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу за участю фізичної особи і нотаріально не посвідчений.

Встановивши недійсність оспорюваного договору, суди дійшли висновків про необхідність застосування правового механізму реституції (ст. 216 ЦК України), як підстави повернення сторін договору до попереднього стану шляхом стягнення з відповідача на користь позивача переданих за договором грошових коштів.

Вирішене судами питання щодо розподілу судових витрат є похідним.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи таких правових висновків судів не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» відхилити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 4 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.О. Дьоміна

Ю.Г.Іваненко

О.М. Ситнік