справа № 492/1668/16-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2017 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 % зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстровано шлюб від якого мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати неповнолітніх дітей, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила суд про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнав визнав в повному обсязі, згоден виплачувати аліменти на користь позивачки у зазначеному нею розмірі.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області 15 грудня 2004 року, між позивачкою і відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 5). Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, їх батьком вказаний ОСОБА_2, відповідач по справі (а.с. 3, 4). З довідки № 3758 від 06.12.2016р., виданої виконкомом Арцизької міської ради Одеської області, вбачається, що діти проживають разом з матір'ю (а.с. 6). Як вбачається з довідки № 14 від 07.12.2016р., виданої Дошкільним навчальним закладом № 1 ясла-садок загального типу «Зірочка», позивачка працює вихователем (а.с. 7). Згідно довідки по заробітній платі та інших доходах за 2015-2016рр. № 80 від 06.12.2016р., виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, доходи позивачки за період з грудня 2015 року по січень 2016 року склали 40078,19 грн. (а.с. 8).

Стан здоров'я дитини та відповідача задовільні.

Також, судом встановлено, що згідно довідки № 136 від 28.02.2017р., виданої Виробничим підрозділом «Одеська дирекція залізничних перевезень» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_2, відповідач по справі, працює на посаді чергового по залізничній станції та його дохід за період з серпня 2016 року по січень 2017 року складає 43400,98 грн., що не заперечувалося позивачкою, тому цей факт, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню і суд приймає його (а.с. 24).

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч. 3 ст. 181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвами про їх народження та не заперечувалося відповідачем і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_4, проживаючи окремо, зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, які проживають з матір'ю до досягнення дітьми повноліття в розмірі, визначеному судом.

Суд вважає необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Згідно з ст. 26 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Однак це обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Оскільки як судом встановлено, відповідач згідно довідки № 136 від 28.02.2017р., виданої Виробничим підрозділом «Одеська дирекція залізничних перевезень» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, не заперечує проти сплати аліментів, то при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання дітей необхідно застосувати дію ст. 183 СК України.

Виходячи з зазначених вище норм законодавства, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітейв розмірі 50 % зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття не підлягають задоволенню, так як відповідно до вимог ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох дітей визначається єдина частка від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В силу ч. 1 ст. 183 СК України, з урахуванням викладеного, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, обов'язок відповідача утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача та його згоду на виплату аліментів на утримання дітей в розмірі 50 % від заробітної плати, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки на утримання дітей підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 08 грудня 2016 року.

На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв'язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 183, 191 СК України, ст. ст. 1, 6, 15, 30, 57-61, 88, 158, 174, 197, 208-209, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільних дітей дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які не досягли повноліття, щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 08 грудня 2016 року та до досягнення найстаршої дитини повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.