№ 201/2747/17
провадження 2-о/201/35/2017
УХВАЛА

15 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 лютого 2017 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору по справі - відмовлено.

Однак вказана заява не відповідала вимогам п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2, ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120, п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 258 ЦПК України, тому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року заяву було залишено без руху, а заявнику запропоновано у встановлений строк усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2, ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120, п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 258 ЦПК України.

Ухвалу судді від 22 лютого 2017 року заявником було отримано 28 лютого 2017 року, згідно поштового повідомлення, однак у встановлений строк недоліки, перелічені у вищезгаданій ухвалі, усунуті не були та заяв та документів саме з метою усунення недоліків по цій заяві, згідно електронного реєстру вхідної кореспонденції, заявник чи його представник не подавали.

Згідно до ч. 1 ст. 67 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Статтею 72 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ч. 3. ст. 73 ЦПК України одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Зазначені вимоги процесуального закону були виконані та постановлено ухвалу, в якій зазначено підстави залишення заяви без руху та про що повідомлено заявника та надано йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, однак в супереч вище вказаного заявник вимоги ухвали не виконав.

Крім того слід зазначити, що п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

З урахуванням вище викладеного та зазначеного заявник відповідно до ухвали суду не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу у встановлений судом строк та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у скарзі не звертався, тому згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України матеріали заяви вважаються неподаними і повертаються заявнику.

Розяснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення вважати неподаною та повернути заявнику.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя