15.03.2017 Справа № 756/1967/17
унікальний №756/1967/17
провадження № 2-з/756/39/17
УХВАЛА

15 березня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2012 року,

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.11.2012 року у розмірі 92709 грн. 65 коп.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на нерухоме майно відповідача, а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання, та у банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо невиконання обов'язків перед кредитором. Також позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки існує ймовірність того, що відповідач буде відчужувати належне йому на праві власності майно з метою позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2017 року відкрито провадження в зазначеній справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували намір відповідача відчужити вказане майно з метою уникнення виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості.

Дані про вартість цього майна, з посиланням на відповідні докази, суду позивачем також не надані, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, із заявленими позовними вимогами.

Також на даній стадії розгляду справи у суду відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 151,152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко