Номер провадження 2/754/1180/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2017 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: розірвати шлюб з ОСОБА_2, зареєстрований 24 квітня 2004 року Виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №16; стягнути на свою користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 40% заробітної плати.

Сторони у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач звернувся до суду із запереченнями, в яких позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, розмір аліментів визнав у розмірі 40% від заробітної плати, що складає 1/2,5 частки заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2004 року Виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №16, зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище після державної реєстрації шлюбу якої "ОСОБА_1", що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5).

Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6, 9).

Позивач зареєстрована та проживає разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва №1711 від 21.09.2016 року та Актом Житлово-експлуатаційної дільниці №316 від 21.09.2016 року (а.с. 9).

Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, визначає розмір аліментів, беручи до уваги вищенаведені обставини цієї справи, що мають істотне значення, у тому числі й матеріальне становище дітей, які знаходяться на утриманні матері.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд роз'яснює, що згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 112, 150, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 квітня 2004 року Виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №16, розірвати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2,5 частки заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, від дня пред'явлення позову - 22.09.2016 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.