Справа № 577/5415/16-ц
Провадження № 2/577/128/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Конотопської міської ради Сумської області, треті особи КП "Конотопське МБТІ", Конотопська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом і просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на кв.№2 у буд.№43 по вул. Свободи м. Конотопа. Вимоги обгрунтовує тим, що м. Конотопі по вул. Свободи, 43 є кв. № 2, яка належить тітці її чоловіка ОСОБА_2, померлій у 1996 р. З 1998 р. у вказаній квартирі постійно проживає без реєстрації разом з чоловіком ОСОБА_3, померлим 11.08.2015 р., та дітьми, добросовістно, відкрито, безперевно володіє та користується нею, утримує і підтримує в належному стані, що і змусило звернутись з позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, фактично пославшись на вищевикладені обставини.

Представник Конотопської міської ради в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Представники третіх осіб КП "Конотопське МБТІ", Конотопська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилися, кожен окремо, надали заяви про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 213 ч. 1 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, померлій 31.10.1996 р., належить кв.№2 у буд.№43 по вул. Свободи м. Конотоп (а.с. 8, 11-15, 32). Позивач перебувала у шлюбу з ОСОБА_3, який 11.08.2015 р. Помер, (а.с. 4,9-10) та зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4 зв. бік).

П. 9, 11, 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представник позивача у судовому засіданні не надала жодного доказу добросовісного, відкритого, безперервного володіння ОСОБА_1 спірною квартирою протягом десяти років. Не є таким доказом факт укладення її покійним чоловіком ОСОБА_3 15.12.2005 р. договору на подавання води та водовідведення населенню та 20.08.2012 р. договору на користування електричною енергією (а.с. 6-7). Вказані договори жодним чином не доводять факт безперервного володіння саме позивачем спірною квартирою протягом десяти років. Суд також звертає увагу на те, що у позивача при зверненні до суду були відсутні свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та будь-які документи підтверджуючи їх родинні відносини. На думку суду, дана обставина свідчить про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, яка б у разі проживання у спірному житлі після смерті ОСОБА_2 мала б можливість надати такі та інші, належні померлій.

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_5, оскільки він є сином позивача і прямо заінтересований у результаті розгляду справи.

Також, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_6Є, які є не послідовними, поверховими, а також протирічать встановленій по справі істині.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст .ст. 10, 57- 61, 212, 256 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Гетьман В. В.