АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8543/16-ц Номер провадження 22-ц/786/327/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
при секретарі Ткаченко Т.І.
за участі:
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами міського голови міста Кременчука Малецького Віталія Олексійовича, Кременчуцької міської ради Полтавської області
на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2016 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору міський голова міста Кременчука Малецький Віталій Олексійович.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Чумак О.В., -
В С Т А Н О В И Л А:

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, в обґрунтування якого зазначив, що був незаконно звільнений міським головою з посади головного лікаря Третьої міської лікарні м. Кременчука за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків. Вважав, що звільнення відбулося з порушенням встановленої процедури, йому не надано можливості подати пояснення, не враховано ту обставину, що він перебував на час звільнення у відрядженні в зоні АТО, не враховано ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника. На підставі чого просив поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2016 року поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного лікаря Третьої міської лікарні м. Кременчука на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 27.03.2015, укладеним між виконкомом Кременчуцької міської ради Полтавської області в особі секретаря міської ради Івка В.М. та ОСОБА_1 .
Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.10.2016 по 14.12.2016 у сумі 24 757,92 грн.
Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь держави судовий збір у сумі 1202,40 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць.
В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено міським головою міста Кременчука Малецьким Віталієм Олексійовичем та Кременчуцькою міською радою Полтавської області.
В апеляційній скарзі міський голова міста Кременчука Малецький В.О. з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, прохає скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що справа була розглянута без його участі, тому він не міг надати пояснення по суті спору та відповідні докази.
Крім цього, вказує, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм чинного законодавства, тому підстав для його поновлення на роботі немає.
В апеляційній скарзі на рішення суду представник Кременчуцької міської ради з підстав порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, прохає скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважають, що звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства. Підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи стали результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Третьої міської лікарні. Деякі з порушень не підпадали під строки, встановлені ст. 148 КЗпП України, проте були враховані при накладені дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 01.11.2003 року працював у Третій міській лікарні м. Кременчука на різних посадах, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 44-54).

Згідно з розпорядженням секретаря Кременчуцької міської ради від 27.03.2015 № 84-КВ ОСОБА_1 продовжено термін перебування на посаді головного лікаря Третьої міської лікарні м. Кременчука на п`ять років, про що з ним укладено контракт від 27.03.2015 р., строком дії до 27.03.2020 р. (а.с. 26, 55-62).

Розділом 4 контракту передбачено, що керівник несе відповідальність за неналежну організацію бухгалтерського обліку з визначенням облікової політики та збереження оброблених документів, регістрів бухгалтерського обліку і звітності згідно із законодавством; недотримання вимог законодавства про працю та охорону праці у закладі; невиконання статутних завдань закладу і умов цього контракту з вини керівника.

Розділом 5 контракту встановлено, що дія цього контракту припиняється із закінченням строку, на який його укладено; за згодою сторін; з ініціативи органу управління майном, до закінчення цього строку дії цього контракту у випадках, передбачених статтями 40 і 41 Кодексу законів про працю України та за цим контрактом; з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

П.п. 1-4 п. 5.3. розділу 5 контракту встановлено, що цей контракт може бути розірваний, а керівник звільнений з посади з ініціативи органу управління майном до закінчення строку дії контракту у разі:

систематичного невиконання керівником без поважних причин умов та обов`язків, визначених цим контрактом; у разі одноразового грубого порушення керівником вимог законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, внаслідок чого закладу завдано значних збитків; у разі невиконання закладом зобов`язань перед бюджетом та пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника; у разі неподання або несвоєчасного подання органові управління майном на затвердження кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету та штатного розпису закладу та з інших підстав, визначених п.п. 5-11 розділу 5 контракту.

Згідно з розпорядженням начальника генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.12.2014 № 347/2584 Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. М.І. Пирогова задіяний як етап лікувально-евакуаційного забезпечення у загальній структурі військового забезпечення військовослужбовців, в складі сил АТО у Донецькій та Луганській областях України.

Відповідно до наказу № ПДМШ-А-026 від 23.09.2016 р. позивач, як головний лікар, відряджений для виконання обов`язків хірурга терміном на 30 днів (з 01.10.2016 по 30.10.2016) до медичних закладів Донецької і Луганської областей в складі добровольців учасників 6 ротації для виконання завдання хірурга у складі Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова в зоні АТО.

На виконання чортирьохстороннього Меморандуму про взаєморозуміння від 05.02.2016, укладеного між Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних Сил України, Благодійною організації «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», благодійною організацією також видано наказ від 23.09.2016 щодо відрядження добровольців учасників шостої ротації, в тому числі й позивача (а.с. 32-38).

30.09.2016 р. за вх. № 271 в Управлінні охорони здоров`я Виконкому Кременчуцької міської ради зареєстровано заяву позивача про добровільне волевиявлення на відрядження в зону АТО. Аналогічна за змістом заява зареєстрована за № У-02026/4649 від 30.09.2016 р. на ім`я міського голови м. Кременчука ОСОБА_4 (а.с. 42,43).

Крім цього, 30.09.2016 р. за вх. № 270 в Управлінні охорони здоров`я Виконкому Кременчуцької міської ради зареєстровано рапорт ОСОБА_1 про те, що на час відрядження в зону АТО з 30.09.2016 р. призначити виконуючим обов`язки головного лікаря Третьої міської клінічної лікарні м. Кременчука заступника головного лікаря з медичної частини (а.с. 41).

Розпорядженням міського голови м. Кременчука від 07.10.2016 № 517-КВ про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря Третьої міської лікарні, з урахуванням наказу № 387 від 11 вересня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », виданого управлінням охорони здоров`я виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, розпорядження міського голови № 141-КВ від 01 квітня 2016 р. «Про застосування заходів дисциплінарного стягнення до головного лікаря Третьої міської лікарні Українця В.В.», результатів перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Третьої міської лікарні, проведеної відділом внутрішнього контролю та аудиту виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, викладені в акті № 27-18/07 від 16 серпня 2016 року…, звільнено ОСОБА_1 з посади головного лікаря Третьої міської лікарні з дати підписання цього розпорядження у зв`язку з систематичним невиконанням головним лікарем ОСОБА_1 умов і обов`язків, визначених контрактом від 27 березня 2015 року, на підставі п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 13).

Сторони не заперечували, що вказане розпорядження вручено позивачу 07.10.2016 р. під час перебування у відрядженні в зоні АТО, зокрема, в м. Волноваха Донецької області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача було проведено з порушенням норм трудового законодавства та процедури звільнення працівника з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками місцевого суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно частини 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 2 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни. До таких видів стягнень згідно із ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із подальшими змінами, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувалась при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з розпорядження міського голови м. Кременчука № 517 КВ від 07.10.2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря Третьої міської лікарні», підставою для звільнення позивача у зв`язку з систематичним невиконанням головним лікарем умов та обов`язків, визначених контрактом, за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, стали накази № 387 від 11.09.2015р., № 141-КВ від 01.04.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », а також результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Третьої міської лікарні, проведеної відділом внутрішнього контролю та аудиту виконавчого комітету Кременчуцької міської ради викладені в акті № 27-18/07 від 16.08.2016 року.

З акту № 27-18/07 від 16.08.2016 року перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Третьої міської лікарні, проведеної відділом внутрішнього контролю та аудиту виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, вбачається, що вказана перевірка проводилась за період з 01.01.2014 року по 30.06.2016 рік. За вказаний період було встановлено ряд порушень, які мали місце у 2014-2016 роках.

Разом з тим, в розпорядженні № 517 КВ від 07.10.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не зазначено в чому конкретно полягають порушення обов`язків, покладених на нього контрактом, не вказано коли мало місце кожне з порушень трудової дисципліни або визначених контрактом обов`язків за які на позивача накладається дисциплінарне стягнення.

Так, відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як зазначено вище, актом № 27-18/07 від 16.08.2016 року встановлено, в тому числі, порушення, по яких сплинув строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначений ст. 148 КЗпП України, що виключає можливість притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем в розпорядженні про звільнення позивача з роботи не конкретизовано, які саме порушення стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та дати їх вчинення, а визначення таких порушень судом на власний розсуд є неможливим, оскільки суд позбавлений права довільно тлумачити зміст наказів в частині визначення підстав для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про недотримання відповідачем вимог трудового законодавства при звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є правильним.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач не виконав вказаної вимоги трудового законодавства. Пояснення власником або уповноваженим ним органом після проведення перевірки у позивача не відбирались, акт перевірки йому особисто не вручався. Запити щодо надання інформації направлені під час проведення перевірки головним спеціалістом відділу внутрішнього контролю та аудиту, які були додані до апеляційної скарги, не є підтвердженням дотримання роботодавцем вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України.

Відповідно до частини 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 1,2 статті 235 КЗпП України встановлено, що в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Приймаючи до уваги те, що в період з 07.10.2016 року по 14.12.2016 рік з позивач в зв`язку з незаконним звільненням його з посади не виконував покладених на нього обов`язків, на його користь підлягає стягненню середній заробіток за вказаний період, розмір якого становить 24 757 грн. 92 коп.

При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування на користь позивача моральної шкоди, суд виходив зі встановлених обставин та положень ст. 237-1 КЗпП України, згідно яких відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Викладені в апеляційних скаргах доводи,висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що вони в повній мірі ґрунтуються на законі, судом першої інстанції було вірно встановлено характер правовідносин, застосовано норми матеріального та процесуального права, які їх регулюють.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги міського голови міста Кременчука Малецького Віталія Олексійовича, Кременчуцької міської ради Полтавської області відхилити.
Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак
Судді /підпис/ Ю.В.Дряниця
/підпис/ Л.І. Пилипчук
ЗГІДНО:
Суддя Апеляційного
суду Полтавської області О.В.Чумак