Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4950/16-ц Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 20 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним та визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_4С, звернувся з даним позовом, в якому просив визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 щодо володіння, користування і розпорядження, транспортним засобом автомобілем марки «МЕRCEDES-ВЕNZ Vito 108 СDІ», 2002 року випуску, кузов YSА8522, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 удаваним правочином, вчиненого з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнати за ним право власності на цей автомобіль.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13 серпня 2011 року він придбав у відповідача за 12700 доларів США зазначений вище автомобіль. У підтвердження цієї угоди ОСОБА_3 надав 13 серпня 2011 року йому розписку в якій вказав, що отримав від ОСОБА_2 вказану суму коштів за переданий йому автомобіль. Відповідач також передав йому оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за останнім. Крім того, з метою приховання укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу 13.08.2011 відповідач надав йому нотаріально посвідчену довіреність на автомобіль з подальшим правом керування та зняттям автомобіля з обліку та можливості його реалізації. Після цього, забрав у ОСОБА_3 вказаний автомобіль та протягом пяти років використовував його. В цей же період щороку укладав договори страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно зясував всі обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а томі рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довіреності від 13 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5 та зареєстрованої в реєстрі за №3626, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_3 по питаннях розпорядження (продаж, обмін, надання в заставу, оренду, позичку тощо) належним йому автотранспортним засобом марки «МЕRCEDES-ВЕNZ Vito108СDІ»,тип:вантажопасажирський-В, 2002 року випуску, кузов YSА8522, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 (а.с.22).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №918272 від 2 серпня 2011 року зазначений автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3 (а.с.20).

Відповідно до розписки ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 12700 (дванадцять тисяч сімсот) доларів США за переданий йому вище зазначений автомобіль. Також в розписці зазначено, що відповідач передав позивачу оригінал Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля (а.с.14).

Положеннями статей 237, 244 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до статті 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Отже, для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору усвідомлювали, що вони укладають саме удавану угоду та, що їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків та приховують іншу волю учасників.

Разом з тим, як вбачається із аналізу вищевикладених норм, видача довіреності є одностороннім правочином.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України).

Отже за змістом вказаних норм права, за довіреністю право власності від однієї особи до іншої не переходить.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень Цивільного кодексу України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (є чинними і діяли на момент спірних правовідносин), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою КМУ від 11.11.2009 року №1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України).

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС України або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС України видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгосп-інспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

В даному випадку законодавчо врегульований порядок придбання та переоформлення автомобіля позивачем не був дотриманий.

Як вбачається з матеріалів справи при укладенні довіреності від 13.08.2011 спірний автомобіль з обліку не був знятий.

Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Оскільки не було дотримано зазначених вимог, між власником даного автомобіля ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_2, то договір купівлі-продажу між сторонами не міг бути укладений.

З огляду на наведені вимоги закону та обставини справи суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як він ґрунтується на обставинах справи, доказах, які надані сторонами, та відповідає нормам матеріального права.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання правочину удаваним, визнання ознак іншого правочину, визнання права власності на автомобіль.

Згідно положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: