Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубковій М.А,, при секретарі Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав, суд-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві позивач зазначає, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 23.12.1999 року по 11.11.2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у подружжя народився син ОСОБА_4.

Також позивач вказує, що неповнолітня дитина проживає з нею витрати на його утримання вона несе самостійно, відповідач ОСОБА_2 не сплачує аліментів, не цікавиться дитиною на протязі багатьох років, злісно ухиляється від батьківських обов'язків.

Посилаючись на ті обставини, що відповідач жодного разу не приймав участі у житті малолітньої дитини, не цікавиться його розвитком та станом здоров'я, добровільну матеріальну допомогу не надає, аліменти не сплачує з підстав передбачених ст.164,165 СК України позивачка просить суд позбавити відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі наполягала на задоволені позовної заяви

Відповідач ОСОБА_2, до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи знаходяться конверти з викликами суду, що повернуті установою пошти у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Всебічно вивчивши обставини справи, оцінивши у сукупності надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив, що 23.12.1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.01.2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у подружжя народився син ОСОБА_4 про що ІНФОРМАЦІЯ_2 року зроблено відповідний запис за № 196 - свідоцтво про народження серії НОМЕР_3. 11.11.2003 року шлюб між подружжям розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.11.2003 року.

Також рішенням Токмацького районного суду від 04.06.2003року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти. Згідно довідки наданої Токмацьким районним судом, рішення про стягнення аліментів з відповідача направлено на виконання до Міністерства Юстиції України в порядку «Конвенції про правову допомогу», аліменти на час видачі довідки з ОСОБА_2 не стягувались.

Згідно довідки з місця навчання малолітнього ОСОБА_4 від 25.11.2016 року, його батько ОСОБА_2 не цікавиться успішністю сина, не відвідував батьківських зборів та не підтримував контакту з класним керівником.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.12.2016 року наданого до суду Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району: квартира, що є місцем проживання малолітнього ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1, знаходиться в заключній стадії сучасного ремонту, обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Повітряний режим дотримується. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: виділена окрема кімната, в якій є місце для сну, занять, відпочинку та розвитку.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідач проживає окремо від дитини. Дитина змалку перебуває на вихованні та утриманні матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування від 27.12.2016 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - Під час розгляду питання за участю матері дитини, гр.ОСОБА_1 та неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено, що батько разом із сином не проживає з часу народження, дитину за місцем мешкання ніколи не відвідував, всі ці роки ніяким чином не піклувався про сина, не проявляв зацікавленості в його подальшій долі, не цікавився його навчанням, розвитком та станом здоров'я, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. Неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, надав особисту заяву, де зазначив, що батька він ніколи не бачив, ніяким чином з ним не спілкувався, батько ніколи не цікавився.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З наданих доказів та пояснень сторін, суд встановив, що відповідач залишив ОСОБА_4 на піклування матері, не піклується про нього з часу народження.

Фактично між дитиною та батьком не виникло родинних стосунків, притаманних сім'ї, між ними немає почуттів любові, емоційного зв'язку, що також підтверджується особистою заявою неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, , де зазначив, що батька він ніколи не бачив, ніяким чином з ним не спілкувався, батько ним ніколи не цікавився.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та .моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п.2, ч.І ст.164 Сімейного кодексу України, мати/батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він, крім іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, зважаючи на повне самоусунення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього ОСОБА_4, починаючи з народження дитини та повну відсутність відповідача яка батька в житті малолітнього сина, суд прийшов до висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача знайшли своє підтвердження доказами і до нього необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав, який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, як ґрунтованого на законі та доведеного доказами.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 76, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина Російської Федерації, батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Голубкова.