Провадження № 2/761/1703/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Лукянчук А.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту механіки ім. С.П. Тимошенка Національної академії наук України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

З врахуванням заяви про збільшення розміру заявлених вимог від 24.10.2016 року позивач просить: визнати незаконним та таким, що підлягає скасуванню наказ про звільнення, поновити позивача на посаді старшого наукового співробітника відділу електропружності Інституту механіки ім.С.П.Тимошенко НАН України; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5 932,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 1989 року працювала у відповідача та 23.09.2016 року отримала наказ про звільнення.

Звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки роботодавець обґрунтовує звільнення ліквідацією закладу, проте припинення юридичної особи шляхом ліквідації не було, так само не було проведено реорганізації, перепрофілювання закладу. Відсутні відомості, які б могли свідчити про те, що було проведено скорочення чисельності або штату працівників.

Крім того була порушена процедура скорочення, що є підставою для скасування наказу, оскільки 20.05.2016 року отримавши повідомлення про звільнення позивачу відмовились надати штатний розпис.

При звільненні не враховано переважне право позивача на залишення на роботі та не було запропоновано позивачу вакантні посади до моменту звільнення, що є порушенням ст.49-2 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач та її представники заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що під час звільнення позивача не було порушено процедури, визначеної КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Вислухавши думку позивача, її представників, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ч.3 ст.64 ГК України).

Частина 1 статті 40 КЗпП України визначає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п.1).

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40 КЗпП України).

У відповідності до положень статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Стаття 42 КЗпП України визначає переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (ч.1 ст.43 КЗпП України).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 працювала у Інституті механіки ім. С.П. Тимошенка Національної академії наук України на посаді старшого наукового співробітника відділу електропружності.

Постановою Президії Національної академії наук України №11 від 20.01.2016 року «Про фінансування НАН України у 2016 році» у зв'язку із суттєвим зменшенням загального обсягу фінансування НАН України з одночасним підвищенням видатків на забезпечення заробітної плати, а також подальше підвищення тарифів на енергоносії, Президія НАН України постановила керівникам установ НАН України спільно з вченими радами до 01.04.2016 року здійснити заходи щодо оптимізації структури установ, зокрема щодо об'єднання структурних підрозділів, напрями досліджень яких є близькими, ліквідації тих із них, що працюють неефективно чи не відповідають вимогам по кадровому складу, та до 25.04.2016 доповісти Президії НАН України про результати проведеної роботи. Протягом трьох місяців провести роботу зі скорочення чисельності працівників з метою максимального забезпечення повної зайнятості працюючих та виплати їм заробітної плати в повному обсязі згідно з чинним законодавством, внести зміни до структури та штатного розпису установи в межах затверджених обсягів фінансування та до 25.04.2016 доповісти відділенням НАН України про проведену роботу.

16.02.2016 відбулось засідання вченої ради Інституту механіки ім. С.П. Тимошенка Національної академії наук України та було прийнято рішення для виконання постанови Президії НАН України №11 від 20.01.2016 створити комісію у складі: дирекція, керівники наукових підрозділів, члени НАН України та голова ради молодих вчених, що підтверджується копією протоколу №1.

16.02.2016 комісія з розробки в Інституті заходів, спрямованих на реалізацію постанови Президії НАН України від 20.01.2016 №11 на засіданні вирішила провести заходи щодо оптимізації структури Інституту та розробити пропозиції зі скорочення чисельності працівників, що підтверджується протоколом.

01 березня 2016 року відбулось засідання співробітників Інституту механіки ім. С.П. Тимошенка Національної академії наук України та на виконання постанови Президії НАН України №11 від 20.01.2016 року було запропоновано розглянути питання про закриття трьох відділів в тому числі і відділу електропружності (не забезпечений необхідний рівень наукових досліджень, що мав місце при колишньому керівнику). Зазначене підтверджується копією протоколу №1 від 01.03.2016 року.

10.03.2016 року відбулось засідання комісії з розробки в Інституті заходів, спрямованих на реалізацію положень постанови Президії НАН України від 20.01.2016 року №11 та було ухвалено вважати за доцільне внести пропозицію про закриття трьох відділів на розгляд вченої ради інституту.

17.03.2016 року вчена рада інституту механіки ім.С.П.Тимошенка ухвалила, зокрема про можливість ліквідувати відділ електропружності, що підтверджується копією протоколу №2 від 17.03.2016.

Комісія з розробки в Інституті заходів, спрямованих на реалізацію положень постанови Президії НАН України №11 від 20.01.2016 року рішенням від 29.03.2016 року погодила скорочення співробітників згідно поданих пропозицій.

18.05.2016 року директор Інституту механіки ім. С.П. Тимошенка Національної академії наук України підписав наказ №14-А «Про оптимізацію структури Інституту механіки» за яким на виконання положень постанови Президії НАН України від 20.01.2016 року за №11 та у відповідності з рішенням вченої ради від 17.03.2016 року (протокол №2) було вирішено з метою оптимізації структури інституту ліквідувати з 18.07.2016 року наукові відділи: відділ електропружності, відділ динаміки та відділ динаміки складних систем.

Також зазначено, що у зв'язку з ліквідацією зазначених наукових відділів, з 18.07.2016 року звільнити в тому числі і ОСОБА_1.

18.05.2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про заплановане вивільнення з посади старшого наукового співробітника відділу електропружності на підставі п.1 статті 40 КЗпП України з зв'язку з ліквідацією відділу (наказ №14-А від 18.05.2016 року) і відсутністю вакансій в інституті, яке відбудеться 18.07.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 20.05.2016 року ОСОБА_1 ознайомлена з повідомленням.

Профспілковий комітет 08.07.2016 року надав згоду на звільнення ОСОБА_1

На підставі наказу №79-к від 13.07.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого наукового співробітника відділу електропружності Інституту механіки ім.С.П.Тимошенка 20 липня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України

Наказом №87-к від 09.08.2016 року «Про перенесення дати звільнення у зв'язку з хворобою під час відпустки», ОСОБА_1 звільнено 23 вересня 2016 року.

З наказом як вбачається, ОСОБА_1 ознайомилась 23.09.2016 року та зазначила, що мається невідповідність з повідомленням, в якому зазначено про звільнення в зв'язку з ліквідацією відділу, а наказ по скороченню штату.

Як вбачається з матеріалів справи, у штатному розписі Інституту механіки ім.С.П.Тимошенка з 01 травня по 31 грудня 2016 року передбачено відділ електропружності який має 9 посад.

19.07.2016 року були затверджені зміни до штатного розпису Інституту на 2016 рік за яким виведено зі штатного розпису відділ електропружності в кількості 9 штатних одиниць.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, в Інституті з 28.11.2016 року відбулось подальше скорочення чисельності працівників.

В судовому засіданні не встановлено, що позивач має переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Як зазначає позивач в позовній заяві, була порушена процедура скорочення, що є підставою для скасування наказу, оскільки 20.05.2016 року отримавши повідомлення про звільнення їй відмовились надати штатний розпис. Проте суд не може погодитись із зазначеним позивачем, оскільки діючим законодавством не встановлено обов'язку роботодавця надавати копію штатного розпису працівнику, який має бути скорочений.

Стаття 235 КЗпП України визначає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимогЗакону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП України).

В судовому засіданні не встановлено, що на момент попередження позивача про наступне вивільнення у відповідача були наявні вакантні посади в межах однорідних професій і посад.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач була звільнена з дотриманням вимог положень Кодексу законів про працю України, у Інституті механіки ім. С.П. Тимошенка Національної академії наук Українивідбулись зміни в організації виробництва, тому суд не вбачає підстав для скасування наказу та поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 40, 49-2, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 212-215, 293 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інституту механіки ім. С.П. Тимошенка Національної академії наук України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула