Ухвала

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3звернулася до суду з позовом, у якому просила у порядку поділу спільного майна подружжя з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_8 виділити їй (позивачці) трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,4 кв. м, житловою площею 65,4 кв. м, а ОСОБА_4 - автомобіль марки Skoda Octavia А5, 2008 року випуску,державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 190 тис. грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 15 липня 1995 року до 07 вересня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти фактично проживають із нею та знаходяться на її утриманні.

За час шлюбу за договором купівлі-продажу від 26 грудня 2003 року за спільні коштиподружжя була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу зареєстрований на ОСОБА_4 Загальна вартість квартири згідно з витягом з Реєстру на нерухоме майно від 24 грудня 2003 року складає 32 516,23 грн.

Крім того, у 2008 році придбанийавтомобіль марки Skoda Octavia А5,2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, колір світло-сірий, металік (Brilliant), об'єм двигуна 1596 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1, яким фактично користується відповідач.

Посилаючись на те, що дійти згоди про добровільний поділ спільно нажитого майна вони не можуть, просила позов задовольнити.

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, як на майно, придбане під час шлюбу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року первісний позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поділено спільно набуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майно наступним чином:

- визнано за ОСОБА_3 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 45,8 кв. м, житловою площею 27,4 кв. м;

- визнано за ОСОБА_3 право власності на 49/100 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 65,4 кв. м, житловою площею 38,5 кв. м;

- визнано за ОСОБА_4 право власності на 51/100 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 65,4 кв. м, житловою площею 38,5 кв. м.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 523 грн 75 коп., витрати з оплати проведення судової експертизи 414 грн 94 коп., всього стягнуто 938 грн 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 249 грн 84 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 447,49 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 у дохід держави судовий збір у розмірі 3 992 грн 41 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині поділу спільного майна подружжя скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності за кожним на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість Ѕ частки автомобіля «Skoda Oktavia А5», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 139 028 грн 40 коп.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності за кожним на Ѕ частки квартири АДРЕСА_2.

В іншій частині судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із 15 липня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 18 вересня 2015 року.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26 грудня 2003 року придбав квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб «Skoda Oktavia А5», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2008 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 2010 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_3 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між сторонами у рівних частках за правилами глави 8 СК України, а також вважав, що таким розподілом не порушуються майнові права сторін.

Такого висновку суд дійшов на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Установивши факт відчуження ОСОБА_4 автомобіля «Skoda Oktavia А5» на власний розсуд, без згоди ОСОБА_3, суд дійшов правильного висновку про те, що його вартість підлягає врахуванню при поділі спільного майна сторін.

При цьому, суд обґрунтовано виходив із ринкової вартості автомобіля «Skoda Oktavia А5», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, яка згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 22 січня 2016 року на час проведення оцінки складає 278 056 грн 80 коп.

Доводи скарги ОСОБА_3 із приводу того, що квартира АДРЕСА_2 придбана у тому числі й за кошти, які належали їй особисто, зокрема 28 283 грн 33 коп., які вона отримала від продажу квартири, що належала її батькам ОСОБА_6 і ОСОБА_7., не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи і встановленими обставинами.

Так, у п.1.1 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 01 квітня 2010 року, де покупцем вказана ОСОБА_3, зазначено, що цей договір укладається за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_4 Даних про те, що між подружжям мала домовленість про збільшення чи зменшення частки одного з подружжя у праві в на вказану квартиру, чи дані про те, що квартира придбана частково за особисті кошти ОСОБА_3, зазначений договір не містить (а. с. 73-77, т. 1).

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом були досліджені матеріали справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7, про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2, у якому ОСОБА_6 посилалась на те, що ця квартира придбана за договором купівлі-продажу від 01 квітня 2010 року, що укладений на доньку ОСОБА_3 за ціною 58 050 грн, для неї та чоловіка ОСОБА_7 за кошти, які отримані від продажу квартири АДРЕСА_3. При цьому ОСОБА_6 також зазначала, що кошти у розмірі 26 800 грн віддала доньці ОСОБА_3

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, відмовлено. При цьому суд зазначив, що позивачем факт надання нею коштів ОСОБА_3 для придбання квартири АДРЕСА_2 належними та допустимими доказами не підтверджений, як не підтверджено і факт придбання квартири саме за кошти ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_7., отриманих ними від продажу квартири. Суд також послався на відсутність належних та допустимих доказів про придбання квартири АДРЕСА_2 за кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_3.

Інші доводи скарги також висновків суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик