Справа № 525/1263/16-ц
Провадження №2/525/65/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.03.2017 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Хоролець В.В.
при секретарі Пилипенко П.І.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача адвоката ОСОБА_2
представника третьої особи Великобагачанської
райдержадміністрації як органу опіки та піклування ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Великобагачанська районна державна адміністрація Полтавської області та Козельщинська районна державна адміністрація Полтавської області як органи опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
З позову ОСОБА_1 вбачається, що її дочка ОСОБА_5 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6 одружилася з ОСОБА_5, шлюб був укладений 21.10.2005 року, від цього шлюбу у них народився син, онук ОСОБА_1 ОСОБА_4, 20.03.2006 року, у свідоцтві про народження батьками ОСОБА_4 значаться дочка позивача і зять ОСОБА_1 ОСОБА_5. Дочка позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 тяжко захворіла та померла 03.05.2009 року. Після чого малолітній ОСОБА_4 до 2011 року перебував повністю на утриманні ОСОБА_1, а коли у 2011 році пішов навчатися до школи його забрав батько, зять ОСОБА_1 ОСОБА_5 у м. Кременчук, де проживав та орендував квартиру. До 4 класу онук позивача проживав разом зі своїм батьком. У кінці 2015 року, на початку навчального року 2015-2016 року ОСОБА_1 відвезла онука до зятя і залишила його там. Але через 5 днів їй зателефонувала цивільна дружина ОСОБА_5 та пояснила, що ОСОБА_5 почав вживати спиртні напої, і вона вирішила більше спільно не проживати з ним та поїхати до своїх батьків, а також наголосила на тому, що ОСОБА_5 не зможе виховувати свого сина, бо вживає спиртні напої. ОСОБА_1 вирішила забрати онука та займатися його вихованням самостійно. З 26.05.2015 року онук позивача у справі ОСОБА_1 ОСОБА_4 проживає разом з нею, його батько не цікавиться своїм сином.
Також, як вказує позивачка у справі, на імя ОСОБА_5 видана банківська карта, на яку нараховується пенсія по втраті годувальника в сумі 1049 гривень. Банківську картку ОСОБА_5 віддав ОСОБА_1 для використання грошей на утримання сина, але з цієї карти банк знімає кошти по кредитному договору ОСОБА_5 і половини цієї суми, яка повинна бути використана на утримання дитини, відраховується на погашення кредитного договору. Батько дитини ОСОБА_5, як вказує позивач, не цікавиться станом здоровя свого сина, не спілкується взагалі та не виявляє до хлопчика ніякого інтересу. Дитина знаходиться на утримані баби та діда. ОСОБА_1 вказує на те, що її онук повинен офіційно бути переданим їй на виховання. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати дитину на виховання їй, ОСОБА_1 як бабі цієї дитини, а також стягнути з відповідача у справі аліменти в розмірі ? (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини ОСОБА_4 (а.с.а.с.2-3).
Ухвалою суду від 11.01.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Козельщинську районну державну адміністрацію Полтавської області як орган опіки та піклування (а.с.а.с.42-43).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в своїх поясненнях послалась на обставини, що викладені в позові і просили його задовольнити. Вказали, що згідні на заочний розгляд справи.
В судовому засіданні представник третьої особи у справі Великобагачанської райдержадміністрації як органу опіки та піклування ОСОБА_3 заявлений ОСОБА_1 до ОСОБА_5 позов про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів підтримала у повному обсязі, також у повному обсязі підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4, оскільки відповідач у справі не проявляє до дитини батьківського піклування та турботи, не займається виховання дитини і не надає будь-якої матеріальної допомоги, а також не цікавиться життям, здоровям та виховання свого сина.
З повідомлення Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району від 20.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23). З поштової кореспонденції на вищевказану адресу вбачається, що ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації не проживає (а.с.а.с.31-32,53-54,68-69).
Також, з позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_5 фактично проживає без реєстрації в АДРЕСА_1.
Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_5 та за фактичним місцем його проживання направлялися копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач ОСОБА_5 за зареєстрованим місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживає (а.с.а.с.31-32,53-54,68-69); при цьому, за фактичним місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6 даний відповідач отримав копію позовної заяви з додатками та отримував судові повістки про його виклик до суду (а.с.30).
Так, в судове засідання 31.01.2017 року відповідач ОСОБА_5 не зявився (а.с.57), з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_7 не проживає (а.с.а.с.53-54), однак він отримав судову повістку на дане судове засідання за адресою АДРЕСА_1 (а.с.55), причин неявки суду не повідомив. Також, 07.03.2017 року відповідач ОСОБА_5 в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся рекомендованим листом з повідомлення за зареєстрованим місцем свого проживання та за місцем фактичного проживання, з поштової кореспонденції (Витягу з відстеження пересилання поштової кореспонденції) вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_7 не проживає (а.с.а.с.78,79), а за фактичним місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6 він отримав судову повістку 28.02.2017 року (а.с.а.с.80,81), при цьому, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не направляв.
Отже, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач ОСОБА_5 вважається таким, що належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, тому є підстави для вирішення питання про можливість постановлення у справі заочного рішення, виходячи з положень ч.4 ст.169 ЦПК України. Позивач у справі згідна на заочний розгляд справи.
07.03.2017 року судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної цивільної справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, представника третьої особи Великобагачанської райдержадміністрації як органу опіки та піклування ОСОБА_3, допитавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Великобагачанська районна державна адміністрація Полтавської області та Козельщинська районна державна адміністрація Полтавської області як органи опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 2 цієї статті, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
У випадках, встановлених законом, органи державної влади можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, та брати участь у цих справах (ч.1 ст.45 ЦПК України).
Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК).
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 є матірю ОСОБА_5 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6, яка одружилася 21.10.2005 року з громадянином ОСОБА_5; від цього шлюбу у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 народився син, а онук ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтві про народження якого батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.а.с.4-5,6,7). Тобто, позивач у справі ОСОБА_1 є бабою малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Дочка позивача у справі ОСОБА_1 ОСОБА_7 (мати дитини ОСОБА_4Ю.) померла 03.05.2009 року (а.с.8).
З акту встановлення факту проживання від 19.10.2016 року вбачається, що комісією в складі депутата Великобагачанської селищної ради ОСОБА_11 та присутніх сусідів свідків ОСОБА_10, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_12, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_10 встановлено, що за адресою с. Довгалівка, вул. Садова 32, дійсно не проживає гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 (фактичне місце проживання м. Кременчук) (а.с.9).
З навчальної характеристики на учня 5-в класу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 вбачається, що учень навчається в Великобагачанській ОСОБА_13 ступенів з 4 класу. За час навчання в школі зарекомендував себе як старанний, здібний, активний, комунікабельний учень з хорошими до навчання здібностями. Має схильність до предметів як гуманітарного так і природничого й математичного циклів. Користується авторитетом серед однокласників. Баба ОСОБА_1, цікавиться навчанням онука, опікується ним і відповідально ставиться до його виховання в сімї. Завжди в курсі всіх справ ОСОБА_4 (а.с.10).
З довідки про доходи сімї №159 від 17.10.2016 року, виданої ПП «Великобагачанський комбікормовий завод» вбачається, що ОСОБА_1, яка працює на посаді охоронника, в період з квітня по вересень 2016 року була видана сума заробітку 8680,14 грн. (а.с.11).
З довідки про склад сімї від 10.10.2016 року №4093, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради вбачається, що за адресою село Довгалівка, вул. Садова,32 склад зареєстрованих членів сімї складає: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13 власник, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 онук, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).
З висновку органу опіки та піклування Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області від 10.01.2017 року №01-32/07 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_14 разом із рідною бабою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13 та дідом ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_15, ОСОБА_7 померла 03.05.2009 року. До 2011 року ОСОБА_4 повністю перебував на утриманні баби і діда, а з 2011 по 2015 рік малолітній ОСОБА_4 проживав з батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Пізніше ОСОБА_1 забрала свого малолітнього онука до себе в с. Довгалівка на постійне місце проживання. З 26.05.2015 року ОСОБА_5 не проявляє батьківської турботи, не цікавився здоровям свого малолітнього сина ОСОБА_15 самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Встановлено, що батько дитини долею та її станом здоровя не цікавиться, участі у вихованні не приймає, з сином не спілкується. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав, який зареєстрований, але не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; також, орган опіки та піклування вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.а.с.33-35).
Також, як слідує з Акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_12 від 03.01.2017 року, дана дитина за місцем проживання баби та діда в с. Довгалівка, вул. Садова, 32 Великобагачанського району Полтавської області має добрі умови для проживання, виховання, навчання та повноцінного розвитку (а.с.36); вбачається, що даний акт підписаний всіма уповноваженими особами без будь-яких зауважень чи застережень; також, в даному Акті комісією вказується, що мати даної дитини ОСОБА_7 померла, а батько дитини ОСОБА_5 разом з дитиною не проживає, не спілкується, дитині не допомагає.
Допитані в судовому засіданні свідки-вчителі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (який також є сусідом ОСОБА_1І.) зазначили про те, що вихованням та розвитком малолітньої дитини ОСОБА_4 з травня 2015 року займається баба дитини ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, дитина проживає разом з ними в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, навчається у Великобагачанській середній школі, на місцем навчання дитина характеризується позитивно, бабуся та дідусь постійно цікавляться розвитком та навчанням дитини, його матеріально утримують; при цьому, дані свідки зазначили про те, що з вищевказаного періоду батько дитини ОСОБА_5 з дитиною не проживає і не відвідує його як за місцем проживання, так і за місцем навчання, не цікавиться його життям, здоровям, виховання, навчанням та розвитком, а також матеріально не допомагає. Вказані свідки однозначно наголосили на тому, що за місцем проживання баби та діда дана малолітня дитини належним чином виховується, утримується, що виключно позитивно впливає на повноцінний розвиток та виховання даної дитини. Також, по суті аналогічні показання надала в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_9, яка є хрещеною матірю малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».
Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Що стосується позовних вимог про вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_16, в контексті вищевказаних положень законодавства суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) встановлено, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд зобовязаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, судове рішення має бути побудоване на зясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доручними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки та піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні даного питання.

В порядку ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування Великобагачанська районна державна адміністрація надала суду позитивний висновок про доцільність позбавлення батька ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.а.с.33-35 ).

Суд проаналізував наданий суду висновок органу опіки та піклування в сукупності з іншими матеріалами справи і приймає його до уваги, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи, узгоджується з іншими доказами по справі, і в своєї сукупності свідчить про ухилення батька ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обовязків щодо малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд також вважає, що даний висновок органу опіки та піклування - Великобагачанської райдержадміністрації наданий в межах її компетенції згідно ст.1 Закону України «Про органи і служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх» №20/95 від 24.01.1995 року (зі змінами і доповненнями) та ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» №2342 від 13.01.2005 року.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч її бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити виконання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також, статтею 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За нормою ст. 11 цього Закону, сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України).

Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що „батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обовязків по вихованню дітей...

Згідно чинного законодавства, ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

Враховуючи викладене та те, що батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 систематично навмисно не виконує своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, забезпеченню для дитини належних умов життя, духовного і морального розвитку та виховання, свідомо нехтує своїми обовязками по вихованню сина та по суті, ухиляється від виконання батьківських обовязків по відношенню до свого малолітнього сина, в сукупності з дослідженими доказами по справі та висновком органу опіки та піклування Великобагачанської райдержадміністрації, суд приходить до висновку, що знайшло своє обєктивне підтвердження те, що батько малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до свого малолітнього сина.

При прийняття цього рішення суд враховує головним чином права та законні інтереси малолітніх дітей, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обовязків.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається те, що малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з бабою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_17 та перебуває на її утриманні, необхідно дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити з бабою дитини ОСОБА_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_18.

При таких обставинах справи, коли позивачем доведено належними і допустимими доказами те, що відповідач по справі ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у суду є всі передбачені законом підстави для позбавлення батька ОСОБА_5 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 суд враховує суть позовних вимог, матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка потребує матеріальної допомоги, те, що дитина ОСОБА_4 проживає разом з бабою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_17 в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області та перебуває на її утриманні, майновий стан відповідача ОСОБА_5, який є особою працездатного віку, так як народився у 1982 році, офіційно ніде не працює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, і має можливість сплачувати аліменти, тому суд, враховуючи також і усталену практику розгляду судами справа про стягнення аліментів, приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_5 матеріальної допомоги добровільно на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 не надає, що не забезпечує належного утримання цієї малолітньої дитини, тому, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо його дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для стягнення з ОСОБА_5 аліментів у примусовому порядку в межах заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19,150,164,165,166,ч.5 ст.167,180-182 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.ст. 3,10,11,57,58,60,74,75,76,88,169,179,212-215,224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Великобагачанська районна державна адміністрація Полтавської області та Козельщинська районна державна адміністрація Полтавської області як органи опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_19, зареєстрованого у встановленому порядку на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно його малолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання та виховання з бабою дитини ОСОБА_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_20.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_19, ідентифікаційний номер суду невідомий, зареєстрованого у встановленому порядку на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13, з якою проживає малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання цієї малолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 листопада 2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_19, ідентифікаційний номер суду невідомий, зареєстрованого у встановленому порядку на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, судові витрати по справі (судовий збір) у розмірі 551 грн.20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Повний текст рішення складений 12.03.2017 року.

Суддя