АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1137/17 Головуючий 1 інст. - Букреєва І.А.
Справа № 643/7215/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» березня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року по справі за виділеними матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Харківської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про визнання факту проживання та визнання особи такою, що має право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, Харківської міської ради та у червні 2016 року подав клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяві посилався на те, що він у лютому 2015 року за згодою свого діда ОСОБА_4 вселився до квартири за адресою: АДРЕСА_1, як член його сім`ї та проживав разом з ним до його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначив, що на даний час він також проживає в цій квартирі, яка не приватизована, а його дід був єдиною зареєстрованою в ній особою.

Вказав, що ніщо не заважає на даний час відповідним органам Харківської міської ради надати іншій особі право користування житловим приміщенням, оскільки за їх даними спірна квартира є вільною та видати відповідний ордер.

Вважав, що якщо такий ордер буде надано іншій особі, то виконати рішення суду без визнання в судовому порядку ордеру недійсним буде неможливо, що суттєво порушує його права.

Просив заборонити Харківській міській раді, її виконавчим органам, Комунальному підприємству «Жилкомсервіс» до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у власність, в тому числі шляхом приватизації на надання права користування житловим приміщенням, на видачу ордера про вселення або надання інших речових прав будь-яким особам стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено, в порядку забезпечення позову заборонено Харківській міській раді, її виконавчим органам, Комунальному підприємству «Жилкомсервіс» до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у власність, в тому числі шляхом приватизації на надання права користування житловим приміщенням та видачу ордера про вселення або надання інших речових прав будь-яким особам стосовно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою судді ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу - скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не звернув уваги на те, що 21 квітня 2016 року міською громадською комісією з житлових питань було вирішено питання про надання їй та членам її сім`ї на шість осіб двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та затверджено рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 284 від 28 квітня 2016 року.

Зазначила, що 12 травня 2016 року їй з сім`єю з шести осіб надано ордер на житлове приміщення НОМЕР_1 на право заняття житлового приміщення площею 30,1 кв. м., що складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1. На початку червня 2016 року вона разом з сім`єю з шести осіб вселилася в спірну квартиру, в якій вони мешкають; що на день постановлення оскаржуваної ухвали право власності на спірну квартиру за відповідачами по справі не зареєстровано; при цьому новий користувач цієї квартири вона та її сім`я з шести осіб до участі у справі не залучались; що відповідачами по справі вони не є та будь-яких вимог до неї позивачем не заявлялись.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, ухвалу судді - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Забороняючи вчиняти певні дії до вирішення справи по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи позов стосується визнання факту проживання та користування спірним житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що в цій квартирі проживають з червня 2016 року ОСОБА_1 та члени її сім'ї, однак належних та допустимих доказів щодо цього відповідно до статей 57 - 60 ЦПК України не надав.

В свою чергу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 пояснили, що в спірній квартирі проживає ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Представник ОСОБА_2 зазначив, що в разі скасування заходів забезпечення позову можлива приватизація квартири ОСОБА_1, якій видано ордер на спірну квартиру, а право ОСОБА_2 на житло буде порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи повно, надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов обґрунтованого висновку щодо забезпечення позову до вирішення справи по суті. При цьому судова колегія зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову не перешкоджають діяльності вказаним в ухвалі особам.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються фактично розгляду справи по суті, висновків суду не спростовують.

Оскільки ухвалу постановлено з додержанням вимог закону, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.313, п.4 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії