Справа № 500/1135/16-ц
Провадження № 2/500/697/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Смокіної Г.І.,

при секретарі Яковенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ізмаїльської міської ради Одеської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Ізмаїльської міської ради Одеської області та просить визнати недійсним договір оренди землі від 21.09.2012 року, укладений між Ізмаїльською міською радою та ОСОБА_2, на земельну ділянку площею 0,0522 га, яка знаходиться за адресою: вул.Повстанська (Пролетарська), 1 в м.Ізмаїлі Одеської області, зареєстрований у відділі Держкомзему у місті Ізмаїл Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.10.2012 року за №00149. Свої вимоги мотивуєтим, що вона є власником 5/8 частин, а відповідач ОСОБА_2 - 3/8 частин вищевказаного будинку. У січні 2016 року стало відомо, що 21.09.2012 року між ОСОБА_2 та Ізмаїльською міською радою укладено договір оренди землі, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,0522 га, яка знаходиться по вул.Повстанська (Пролетарська), 1 в м.Ізмаїлі Одеської області була цілком передана в оренду ОСОБА_2 Договір укладений строком на 49 років та зареєстрований у відділі Держкомзему у місті Ізмаїл Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.10.2012 року за №0149, що не відповідає вимогам ст.120 ЗК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 02.12.1997 року № 1258 передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку по вул..Пролетарська, 1 площею 0,05 га ОСОБА_3, ОСОБА_1. Відповідно до ч.1 Перехідних положень ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Отже, укладення договору оренди між відповідачами на всю земельну ділянку позбавляє її права на отримання земельної ділянки у власність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, раніше в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Представник відповідача - Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні проти задоволення заперечував з тих підстав, що позивачем пропущений строк звернення до суду, вважає, що договір оренди відповідає вимогам діючого на час укладення законодавства, з письмовою заявою про застосування строків позовної давності до суду не звертався.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні письмові матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.12.2012 року №1321, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_1 є власником 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м.Ізмаїл, вул.Пролетарська, 1, що також підтверджено Витягом про державну реєстрацію прав від 14.12.2012 року.

Відповідачу ОСОБА_2 належить 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м.Ізмаїл, вул. Пролетарська, 1, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.12.2012 року №1320, виданим виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради та Витягом про державну реєстрацію прав від 14.12.2012 року.

Раніше вказаний будинок належав батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по ? частині. Після смерті ОСОБА_4, померлого 01.04.1991 року, спадкоємцями в рівних частках є дружина ОСОБА_3 (1/2+1/4), донька ОСОБА_5 (1/4). Після смерті матері ОСОБА_3, померлої 27.03.2009 року, спадкоємцями є донька ОСОБА_1 на ? частину (1/4+3/8) та донька ОСОБА_2 на ? частину (3/8).

Вищевказані обставини підтверджено свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 10.07.1992 року та свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 23.06.2010 року.

21.09.2012 року між ОСОБА_2 та Ізмаїльською міською радою укладено договір оренди землі строком на 49 років, зареєстрований у відділі Держкомзему у місті Ізмаїлі Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.10.2012 року за №0149.

Згідно договору земельна ділянка площею 0,0522 га, яка знаходиться по вул.Пролетарська, 1 в м.Ізмаїлі Одеської області, була цілком передана в оренду ОСОБА_2

Розпорядженням Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р змінено назву вул.Пролетарська на вул.Повстанська.

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 263142 від 24.06.1994 року підтверджено зміну прізвища позивач з «Гочева» на «Козявкіна».

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено статтею 203 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Крім того, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 02.12.1997 року № 1258 передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку по вул.Пролетарська, 1 площею 0,05 га ОСОБА_3, ОСОБА_1.

Згідно п.3 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (чинного на час прийняття рішення) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до ч.1 Перехідних положень ЗК України (станом на час виникнення спірних правовідносин) рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Таким чином, договір оренди вищевказаної земельної ділянки укладений між відповідачами з порушенням ч.4 ст.120 ЗК України та ч.1 Перехідних положень ЗК України, що є підставою для визнання договору недійсним на підставі ч.1 ст.203 ЦК України.

Враховуючи, що згідно ст.257 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а позивач дізнався про своє порушене право лише в січні 2016 року, строк, передбачений ст.257 ЦК України, позивачем не пропущено.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.203,215,626 ЦК України, ст.120 та ч.1 Перехідних положень ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ізмаїльської міської ради Одеської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 21.09.2012 року, укладений між Ізмаїльською міською радою та ОСОБА_6, на земельну ділянку площею 0,0522 га, яка знаходиться за адресою: вул.Повстанська (Пролетарська), 1 в м.Ізмаїлі Одеської області, зареєстрований у відділі Держкомзему у місті Ізмаїл Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.10.2012 року за №00149.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7