Справа № 573/2487/16-ц
Номер провадження 2/573/39/17
РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області, відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_4. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 12 липня 1996 року. Зазначає, що фактично прийняв спадщину та частково переоформив. Крім нього спадкоємцем після батька є його онуки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, батьком яких був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. У зв'язку з втратою правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку позивач не може оформити свої спадкові права відносно вказаної земельної ділянки. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Улянівської селищної ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 12 липня 1996 року, виданим відповідно до розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 05 липня 1996 року №196, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за реєстраційним номером 63.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився. Представник останнього за довіреністю ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 65).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов визнають (а. с. 35, 39).

Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 50).

Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 30).

У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжують існувати на даний час.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця (ст. 527 ЦК УРСР).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР).

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю ( ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ст. 1261 ЦК України).

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1266 ЦК України).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_1 був ОСОБА_4 (а. с. 10).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №4 від 28 грудня 2016 року вбачається, що останній був також батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 63).

У відповідності до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 18).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Улянівка, Білопільського району, Сумської області помер ОСОБА_4 (а. с. 7).

З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 30 листопада 2016 року №97-28-99.1-5887/2-16 вбачається, що на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 05 липня 1996 року №196 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам КСП а/ф «Нива» на території Улянівської селищної ради, ОСОБА_4 виписаний та виданий на руки сертифікат серії НОМЕР_1 від 12 липня 1996 року за реєстраційним номером 63, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 3,77 (а. с. 8).

У відповідності до довідки Улянівської селищної ради від 22 червня 2016 року №669 ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а фактично по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав АДРЕСА_2 в сім'ї позивача, який здійснив його поховання. Заповіт від імені померлого виконавчим комітетом селищної ради не посвідчувався (а. с. 9).

Спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заведена за заявою позивача 29 липня 1998 року. Останній отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину права на пайовий фонд (а. с. 53-56).

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняв спадщину після свого батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом із тим, з матеріалів справи також вбачається, що відповідно до ст. 529 ЦК УРСР та ст. 1266 ЦК України спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є онуки останнього - відповідачі в справі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3, батько яких, ОСОБА_5, помер до смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач має право на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 12 липня 1996 року, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 05 липня 1996 року №196, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам КСП а/ф «Нива» на території Улянівської селищної ради за №63. Однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 19-20).

Таким чином, суд приходить до висновку захист права позивача ОСОБА_1 і задоволення позовних вимог останньої у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. ст. 328, 373, 1216, 1218, 1220, 1265, 1266, 1268, 1269, п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 81, п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області, відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину земельної частки (паю), розташованої на території Улянівської селищної ради, Білопільського району, Сумської області, розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченої сертифікатом серії НОМЕР_1 від 12 липня 1996 року, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 05 липня 1996 року №196, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам КСП а/ф «Нива» на території Улянівської селищної ради за №63.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: