Провадження №: 2/752/1518/17
09 березня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Тасенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 що діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7 про виселення та вселення, -
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_3 про виселення та вселення. Уточнена позовна заява позивачів у матеріалах справи на а.с.44.
Позивачі просять суд: 1)Виселити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; 2) Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_9 Сергіївноюв до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що позивач ОСОБА_1, відповідно договору купівлі - продажу житлового будинку, є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1.
В цьому житловому будинку зареєстровані позивач ОСОБА_2.(дочка позивача ОСОБА_1.) з трьома дітьми та колишній зять власника житлового приміщення ОСОБА_5
На теперішній час в будинку проживає колишній зять власника житлового будинку ОСОБА_5 разом зі своєю новою дружиною.
Позивач ОСОБА_1 вказує, що як власник будинку будь-якого доступу до будинку він не має, ключів від вхідних дверей та хвіртки відповідач ОСОБА_5 йому не дає чим порушує його право власності на житловий будинок.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За вимогами ч. 1ст. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом, тобто, виселення є можливим лише з передбачених законом підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
У відповідності до ст. 157 ЖК Української PCP членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Згідно з вимогами ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Позивач ОСОБА_1 у своєму позові вказує, що своїми діями відповідач ОСОБА_5 перешкоджає йому потрапити до будинку, чим грубо порушує його право на проживання у власному будинку.Посиливши без його згоди в належному йому будинку свою нову дружину, його колишній зять своєю аморальною поведінкою зробив неможливим проживання в його будинку, доньки та онуків з етичних переконань.
Спільне проживання колишнього зятя разом з новою дружиною в одному будинку з ним, колишньою дружиною ( його донькою ) та дітьми суперечить всім етичним нормам суспільства.
Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримує, справу просить розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Третя особа по справі ОСОБА_7 повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Її неявка не перешкоджає розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_7 (ОСОБА_8 повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явивлась, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідач ОСОБА_5 повідомлялявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини його неявки в судове засідання суд вважає неповажними. Підстав унеможливлюючи його участь у судовому засіданні суд не вбачає.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.02.2002 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1(а.с.11).
За цією адресою з 06.06.2002 року зареєстровані позивач ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7(а.с.13).
З 30.11.2010 року за вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_5 як чоловік дочки власника житлового приміщення ОСОБА_1
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірваний(а.с.27).
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Стаття 321 ЦК України гарантує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено в судовому засіданні після розірвання шлюбу відповідача ОСОБА_5 з дочкою власника житлового будинку ОСОБА_2 пройшло більше одного року. Як власник будинку, позивач має право на усунення будь яких перешкод у користуванні своєю власністю.
Домовленості відповідача ОСОБА_5 з власником житлового приміщення з приводу користування житловим приміщенням не досягнуто.
Власник житлового приміщення письмово попереджав відповідача ОСОБА_5 про усунення створених йому перешкод у користуванні житловим будинком та необхідність виселення(а.с.23).
Як встановлено в судовому засіданні згоди на користування житловим будинком та вселення в житловий будинок відповідачу ОСОБА_6 власник житлового будинку ОСОБА_1 не давав.
Позивач ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми, із згоди власника має право на проживання у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, та вселення в це житлове приміщення.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає сплачена позивачами при зверненні до суду грошова сума судового збору (а.с.39-40).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16,319,321,405 ЦК України ст.ст.10,30,60, 212-215, 223, 224-226, 228 ЦПК України, суд,-
Виселити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 із житлового будинку заадресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.
Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_9 в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судового збору по 1102 грн. 40 коп. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору по 826 грн. 80 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко