Справа №461/3820/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М. Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4,

прокурора Топилко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 ОСОБА_6 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у вихованні дитини,

встановив:

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, звернулася в суд з позовом в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежно виконують свої батьківські обов'язки відносно малолітньої доньки ОСОБА_9 Зокрема питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, які відбулись: 24.09.2015 року (протокол № 22), 03.12.2015 року (протокол № 28), 05.05.2016 року (протокол № 10). ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були присутніми на вказаних засіданнях комісії, брали на себе зобов'язання припинити вживати алкоголь та належним чином доглядати за дитиною, проте не виконували його. 06.06.2016 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, надано висновок № 3109-вих-45 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.» відповідно до якого Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5

У зв'язку з вищенаведеним, згідно уточнених позовних вимог, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 1228 грн. починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_6 та є житлом малолітньої ОСОБА_5

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд зі зустрічним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у вихованні дитини, мотивуючи свої зустрічні позовні вимоги тим, 13 липня 2016 року у зв'язку з скрутним матеріальним становищем передали ОСОБА_9 до будинку дитини № 1 та розраховували на те, що держава допоможе утримувати дитину, а вони надалі братимуть участі у її вихованні. Проте Галицька районна адміністрація ЛМР чинить перешкоди у вихованні дитини, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть вільно спілкуватися з дитиною, забирати її на вихідні та святкові дні додому, тому просять зобов'язати Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради не чинити перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні дитини - ОСОБА_9

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, уточнені позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві. Просить первісний позов задовольнити повністю. Зустрічний позов заперечує, просить відмовити в задоволенні такого.

В судовому засідання прокурор Топилко І.М. уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі. Зустрічний позов заперечує.

У судовому засіданні відповідачі та їх представник за первісним позовом первісні позовні вимоги заперечили. Просили в задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні фабулі зустрічної позовної заяви, просили такий задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противиться неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження від 19.11.2016 серія НОМЕР_1 /а.с.6/.

Як вбачається з листа від 29.09.2015 № 6064/04-06 первинно відомості про батька малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 внесені на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було внесено зміни до актового запису про народження малолітньої ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 визнав батьківство відносно доньки /а.с.28/. Батьки малолітньої ОСОБА_5 не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до висновку Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 06.06.2016 року №3109-вих-45 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року р.н.» Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.7-9/.

Вищезгаданий висновок прийнятий на підставі ряду листів, зокрема згідно листа від 30.11.2015 року № 2607-580 Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 26.11.2015 о 16:30 год. працівниками відділу соціальної роботи Галицького району Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді здійснено візити за адресою: м. Львів, АДРЕСА_2, за результатом якого встановлено, що дитина не була одягнута відповідно до температурного режиму помешкання, тільки загорнута в маленьке, тоненьке одіяло. Мати дитини ОСОБА_3 та її співмешканець ОСОБА_6 на час візиту перебували у нетверезому стані, поводили себе дивно, на прохання вдягнути дитину - одягу не знайшли /а.с.30/.

Відповідно до листа Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 02.06.2016 № 7422-37/01-16 01.05.2016 року в Галицький відділ поліції міста Львова ГУ НП у Львівській області, надійшло повідомлення від особи на ім'я ОСОБА_6 про те, що по АДРЕСА_2 жінка сильно п'яна, чоловік не може залишити із маленькою дитиною. Під час проведення перевірки встановлено, що за даною адресою: м. Львів, АДРЕСА_2 проживає сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_3, які виховують малолітню дитину. ОСОБА_6 від надання пояснень відмовився. ОСОБА_3 пояснила, що 01.05.2016 вона приїхала з села Судова Вишня в м. Львів за місцем її проживання. Її співмешканець ОСОБА_6 знаходився вдома у нетверезому стані. Вони разом у присутності малолітньої дитини розпивали алкоголь, після чого ОСОБА_6 зателефонував в поліцію /а.с.34/.

Відповідно до листа Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 02.06.2016 № 7421-37/01-16 31.05.2016 року о 22:15 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що невідомі громадяни в стані сп'яніння з малолітньою дитиною перебувають у кафе. На місцем події скеровано 105 округ. Відповідно до рапорту інспектора УПП ОСОБА_13 заявник повідомив, що в закладі громадського харчування, що знаходиться на ринку «Добробут» він помітив чоловіка та жінку, які вживали алкогольні напої та поводились неадекватно, з ними була малолітня дитина у візку в неохайному вигляді, у мокрому одязі, без підгузника. На крик дитини не реагували, на зауваження заявника невідомі особи відповідали нецензурною лайкою. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за зовнішніми ознаками перебували в стані сильного алкогольного сп'яніння. На запитання інспекторів УПП не давали чітких відповідей, не могли пояснити чому в такий пізній час перебувають у стані алкогольного сп'яніння разом і з малолітньою дитиною у громадському місці, коли останній раз годували дитину. /а.с.32/.

Згідно з листом Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 25.05.2016 № 7432/37/01-16 працівниками сектору ювенальної превенції Галицького ВП ГУ НП у Львівській області на ОСОБА_3 ОСОБА_14 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП (за неналежне виконання батьківських обов'язків), який для розгляду та прийняття рішення скеровано у Галицький районний суд /а.с.33/.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16).

Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім того суд при вирішенні справи бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Ст. 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає їх дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а т також сама дитина, яка досягла 14 років.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в місті Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

У ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, у ч. 2 вказаної статті зазначено наступне: якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - ч. 2 ст. 182Сімейного кодексу України.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріальну контору за місцем знаходження майна та житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 зареєстрована та проживає разом за адресою: АДРЕСА_1, разом з батьком ОСОБА_2, мати ОСОБА_3 проживає за вказаною адресою без реєстрації. Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується довідкою ЛКП «Центральне» Ф-2 від 11.02.20216 року № 6177 /а.с.29/.

Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачі не належно виконують свої обов'язки по вихованню малолітньої дитини, що проявляється відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити.

Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд враховує наступне.

ОСОБА_2 13.07.2016 року звернувся із заявою до Галицької районної адміністрації про влаштування малолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у державний заклад у зв'язку з складним матеріальним становищем /а.с.67/.

На підставі заяви ОСОБА_2 та відповідно до листа Галицької районної адміністрації від 13.07.2016 року № 31 вих383 /а.с.65/ малолітню ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 передано в КЗЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», що підтверджується актом прийому передачі дитини від 13.07.2016 року /а.с.66/.

15.07.2016 року Галицька районна адміністрація ЛМР видала розпорядження про влаштування малолітньої ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинок дитини №1 /а.с.64/.

Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.2,3 ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що Галицька районна адміністрація ЛМР чинить перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_9 ОСОБА_9 передано в будинок-дитини, добровільно, за заявою батька ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позову слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави у порядку в встановленому Кабінетом міністрів України.

Судові витрати по справі покласти на відповідачів відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 214, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 155, 164 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, суд

вирішив:

Позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягувати солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 228 грн. починаючи з дня звернення позивача до суду з 07.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_6 та є житлом малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 689,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 689,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.О. Котельва