10.03.2017 227/246/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року справа № 227/246/17

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кошля А.О.

при секретарі Дудушко Г.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача - 1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Відповідач - 1), ОСОБА_3 (Відповідач -2) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємцем четвертої черги,-

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2017 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Відповідач - 1), ОСОБА_3 (Відповідач -2) про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_6. У зв'язку з тим, що позивач з сестрами залишились без батьківського піклування рішення Золотоколодязької сільської ради від 27 листопада 2000 року над ними було встановлено опіку, опікуном було призначено їх двоюрідного діда ОСОБА_4, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Весь час з моменту призначення опіки позивач проживав разом з померлим ОСОБА_4 однією сім'єю. Лише в період навчання позивач тимчасового проживав у м. Слов'янськ, але після закінчення навчання 16 липня 2010 року повернувся і по день смерті двоюрідного діда вони проживали разом. Після смерті двоюрідного діда позивач звернувся до нотаріусу з питання оформлення спадщини, однак йому було відмовлено, оскільки нотаріус не наділений правом встановлювати факт проживання однією сім'єю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив суд задовольнити його позовну заяву.

В судовому засіданні відповідач - 1 ОСОБА_2 позовні вимоги визнала в повному обсязі, зазначивши що позивач дійсно проживав з ОСОБА_4, який був його опікуном з 2000 року .

Відповідач - 2 ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву, в якій вказала, що позов ОСОБА_1 визнає та просить суд розглянути справи без її участі в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що дійсно діти ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходились під опікою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та підтвердила факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю понад п'яти років, тобто після того як ОСОБА_1 повернувся з навчання.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідка, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець села Нововодяне Добропільського району Донецької області.

Рішенням Золотоколодязької сільської ради № 54 від 27 листопада 2000 року було призначено ОСОБА_4 опікуном над дітьми ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв'язку зі смертю їх матері (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 21.11.1996 року) та батька (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 10.11.2000 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15 червня 2016 року видане Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

ОСОБА_1 маючи намір вступити у спадщину після смерті ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як на підтвердження факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини не надано рішення суду.

Відповідно до довідки Золотоколодязької сільської ради № 844 від 07.12.2016 року ОСОБА_4 з 09.01.1973 року та на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але постійно проживав з 25.11.1996 року за адресою: АДРЕСА_2. Також разом з ним з 16.07.2010 року постійно та на день смерті проживав і вів спільне господарство ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до паспорту позивача зареєстрованим місцем проживання з 16.07.2010 року є АДРЕСА_2.

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 на підставі розпорядження Добропільської райдержадміністрації від 12.07.2007 року № 283 є власником земельної ділянки площею 6,6400 га, яка розташована на території Золотоколодязької сільської ради за межами населеного пункту.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкритті спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають і пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний термін повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем.

Установлення факту спільного проживання однією сім'єюмає для позивача юридичне значення: дозволить йому оформити та отримати спадщину за законом.

Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про яке просить позивач, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні і його обєктивність не викликає у суду сумніву, таким чином можливо встановити факт спільного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нововодяне Добропільського району Донецької області із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю більше п'яти років, а саме з 16.07.2010 року по день смерті ОСОБА_4, а також визнати позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті ОСОБА_4

Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Відповідач - 1), ОСОБА_3 (Відповідач -2) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємцем четвертої черги - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нововодяне Добропільського району Донецької області із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю більше п'яти років, а саме з 16.07.2010 року по день смерті ОСОБА_4.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нововодяне Добропільського району Донецької області спадкоємцем за законом четвертої черги спадкування.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 223 ЦПК України та може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області у строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 10.03.2017 року.

Суддя А.О. Кошля