КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1252/16-ц
Провадження № 2/552/12/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Друга полтавська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2016 року позивач, ОСОБА_1, звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про усунення від права на спадкування. Посилалась на те, що її матір, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 30.09.2015 року. Їй на праві приватної власності належав житловий будинок по вул.. Рябушанській, 36 в м.Полтава, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 02.01.2003 року. Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок по вул.. Рябушанській, 36 в м.Полтава. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її сестра ОСОБА_3 в рівних частках. Вона та ОСОБА_3 звернулись до Другої полтавської держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На час смерті матір мала похилий вік 87 років, дуже хворіла та за своїм віком і станом здоровя перебувала у безпорадному стані, не мала змоги обслуговувати себе, потребувала постійного стороннього догляду. ОСОБА_4 з 2009 року була лежачою, не ходила, не могла самостійно обслуговувати себе, готувати їжу, виконувати процедури інтимної гігієни, справляти природні потреби. За час життя матір, перебуваючи у похилому віці тяжко хворіла та фізично і матеріально самостійно себе не могла забезпечувати. Такий постійний догляд здійснювала вона, купувала та готувала їй їжу, прала її речі та постільну білизну, виконувала щодо неї усі гігієнічні процедури, слідкувала за її господарством. Здійснення догляду за матірю було постійною тяжкою щоденною працею, яка потребувала її часу, здоровя та коштів. Після смерті матері, увесь тягар повязаний з організацією її поховання, як матеріально так і фізично ліг на неї. ОСОБА_3 відмовилась здійснювати догляд за матірю, тільки інколи провідувала її, ніколи не здійснювала за матірю догляд, ухилялась від надання їй допомоги і не давала грошей на придбання ліків. Вона пропонувала відповідачеві здійснювати догляд за матірю почергово, порівну, але вона категорично відмовлялась. Просила, усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 30.09.2015 року в м.Полтава, стягнути понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала.

Представник відповідача, Другої полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у їх відсутність, при вирішенні питання покладались на розсуд суду.

Заслушавши позивача, адвоката ОСОБА_2, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судом установлено, що ОСОБА_4, 30 вересня 2015 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.16).

Спадкоємцями ОСОБА_4 є її дочки, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, які у визначений законом строк прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 ( надалі інформаційний лист) зазначено, що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла у віці 87 років, що свідчить про те, що на час смерті вона мала похилий вік.

ОСОБА_4 на час смерті не була визнана інвалідом, а перебувала з 1989 року по 2012 рік на диспансерному обліку в ПОПНД з діагнозом рекурентний депресивний розлад.

Із медичної картки амбулаторного хворого з ПОПНД на ОСОБА_4 убачається, що її близькими родичами зазначені онука та дочка, позивач по справі.

Із медичної картки ПОПНД за період з 2007 року по 28.02.2012 року під час огляду лікарями зазначено, що « ОСОБА_4 привітна, займається домашніми справами, сама себе обслуговує».

28.02.2012 року ОСОБА_4 знята з диспансерного обліку, переведена на «К» спостереження.

Після зняття з диспансерного обліку оглядалась лікарем ПОПНД двічі 09.07.2012 року та 22.09.2015 року

Будь-якої іншої медичної документації з приводу стану здоров»я ОСОБА_4 , яка б давала підстави дійти до висновку що спадкодавець перебувала у безпорадному стані та потребувала постійної сторонньої допомоги матеріали справи не містять.

Судом призначалась судово-медична експертиза на предмет визначення потреби ОСОБА_4 в постійному сторонньому догляді та стану її здоров»я, однак експертиза проведена не була у зв»язку із відсутню іншої медичної документації.

Позивач проживала поруч з ОСОБА_5 та постійно надавала їй допомогу, доглядала за матір»ю

Відповідач за віком є пенсіонером, станом на грудень 2015 року розмір її пенсії становив 1224 грн. 70 коп. ( а.с. 122)

Відповідач проживає з чоловіком, інвалідом 1 групи по зору, здійснює за ним догляд та отримує матеріальну компенсацію за цей догляд ( а.с. 58, 60, 61).

Відповідач перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря, потребує постійної антигіпертизивної терапії ( а.с. 59).

Як зазначено в інформаційному листі ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

У судовому засіданні позивач підтвердила ту обставину, що відповідач хоч і не дуже часто, але приходила до матері, приносила продукти харчування, деякі ліки, спілкувалась із матір»ю.

У судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 не зверталась до ОСОБА_3 з вимогою про надання їй будь-якої допомоги особисто, або через суд, зазначені обставини підтверджені сторонами у справі, а також показаннями свідків, які були допитані у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України саме на сторони покладається обов»язок у наданні доказів по справі.

Сам по собі похилий вік спадкодавця не є доказом того, що вона перебувала у безпорадному стані та потребувала постійного стороннього догляду.

Не знайшли підтвердження у судовому засіданні потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача по справі за умови того, що відповідач проживала поруч із спадкодавцем та постійно надавала їй допомогу.

Та обставина , що ОСОБА_3 є пенсіонером за віком, отримує незначний розмір пенсії, здійснювала догляд за чоловіком, інвалідом 1 групи по зору підтверджує ту обставину, що ОСОБА_3 не мала змоги постійно надавати спадкодавцю матеріальну та фізичну допомогу, а отже відсутні підстави дійти до висновку, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, що відповідач мала можливість її надати, проте умисно ухилялася від обов'язку щодо її надання.

За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Полтави.

Головуючий суддя Л.М. Васильєва