"30" січня 2017 р. Справа № 363/4633/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу представника стягувача ОСОБА_3 на постанову ВДВС Вишгородського районного управління юстиції в Київській області про зупинення виконавчого провадження, боржник ОСОБА_4,

встановив:

представник стягувача звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження від 3 серпня 2016 року, посилаючись на те, що її прийнято незаконно, без здійснення всіх необхідних виконавчих дій спрямованих на розшук майна боржника, коли після набрання чинності новим Законом України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження з підстав розшуку транспортних засобів боржника не передбачено.

В суді представник стягувача подану скаргу підтримав, просив про її задоволення з підстав викладених у неї.

Державний виконавець подав заяву про розгляд справи за його відсутності й подав суду завірені копії матеріалів виконавчого провадження. Боржник, будучи повідомленим про розгляд скарги, до суду не прибув. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-506/2013 виданого Вишгородським районним судом Київської області від 3.06.2013 року ВДВС Вишгородським РУЮ в Київській області здійснюється виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 121 459, 67 грн. Виконавче провадження № 48917655 відкрито 7.10.2015 року.

При цьому оскаржувану постанову стягувачем не отримано, який звернувся до суду в листопаді 2016 року лише після того як 26 листопада 2016 року дізнався про її наявність в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень.

3.08.2016 року постановою державного виконавця виконавче провадження зупинено згідно чинних на той час п. 4 ч. 1 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з розшуком транспортного засобу боржника.

Суд вважає, що вказану постанову прийнято необґрунтовано та безпідставно без здійснення вичерпних заходів примусового виконання рішення суду, коли необхідні для виконання рішення суду виконавчі дії своєчасно і в повному обсязі не вчинено.

Зокрема, виконавцем не вжито вичерпних заходів щодо розшуку майна й звернення стягнення на майно боржника, який крім транспортного засобу має зареєстроване місце проживання у зареєстрованій на праві власності квартири, займається підприємницькою діяльністю, має банківські рахунки, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, даними витягів з реєстрів про фізичну особу.

Реальне остаточне виконання судового рішення як завершальної стадії цивільного процесу, є складовою ефективного судового захисту й права на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В цьому звязку державний виконавець згідно статей 6 і 11 Закону України «Про виконавче провадження» чинної на час прийняття оскаржуваної постанови, зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Цього при прийнятті оскаржуваної постанови державним виконавцем не дотримано, постанову про зупинення виконавчого провадження прийнято формально й необґрунтовано, порушено права стягувача на забезпечення справедливого судового розгляду на стадії виконання остаточного судового рішення.

Крім того 5.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон) прийнятий в новій редакції, згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень якого, після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

При цьому чиною редакцією Закону запроваджено цілу низку заходів примусового виконання, здійснення яких повинно мати місце при здійсненні виконавчого провадження (статті 10, 18, 26, ч. 8 ст. 48 та Розділ VII Закону) та які у вказаному виконавчому проваджені не здійснювалися, коли розшук транспортного засобу боржника згідно чинних статей 37-39 Закону не є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Проте вказане виконавче провадження донині лишається зупиненим, що вимогам Закону не відповідає.

Беручи до уваги викладене слід дійти висновку, що оскаржувану постанову прийнято неправомірно, яка підлягає скасуванню на захист порушених прав стягувача.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209, 210 і 387 ЦПК України,

ухвалив:

зазначену скаргу задовольнити.

Постанову державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ в Київській області від 3 серпня 2016 року про зупинення виконавчого провадження № 48917655 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя