Номер провадження: 22-ц/785/245/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання договору страхування недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 30.11.2016 року,

встановила:

23.06.2015 року представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним поліс № АС/6888039 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мотивуючи свої вимоги тим, що страховий платіж за оспорюваним полісом було здійснено лише 29.01.2016 року, тобто наступного дня після ДТП, що сталася 28.01.2014 року, у звязку із чим вважав, що у відповідача немає права вимоги страхового відшкодування. Крім того зазначав, що третя особа по справі ОСОБА_4 підписував оспорюваний поліс без належного правової підстави, так як між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_4 не укладалось жодного договору про співробітництво чи агентського договору.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 30.11.2016 року у задоволені позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених ТДВ СК «Альфа-Гарант» позовних вимог.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що на момент укладання оспорюваного полісу особа, яка його підписала, не була уповноважена ТДВ СК «Альфа-Гарант» на ці дії, оскільки з позивачем та ОСОБА_6 не укладалось договору про співробітництво чи агентського договору. Відповідачем не доведено факт оплати оспорюваного поліса, як не доведено й того, що особа, у якої він отримав бланк поліса, наділена позивачем відповідними повноваженнями на реалізацію полісу та отримання грошових коштів в якості сплати страхового платежу. ОСОБА_5 вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_4 є уповноваженим представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» на укладення договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на підставі Договору доручення № 25 від 17.09.2013 року та наказу № 08-05-1 від 08.05.2014 року, оскільки матеріали справи не містять зазначеного договору доручення, який підписаний від імені ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_7, який в свою чергу не мав на це повноважень, адже довіреність № 05/319-11 від 02.01.2014 року, згідно якої ТДВ СК «Альфа-Гарант» було уповноважено ОСОБА_7 підписувати від імені ТДВ СК «Альфа-Гарант» договори страхування згідно з переліком діючих ліцензій, видана без права передоручення. Також представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» вважає помилковим посилання районного суду на наказ № 08-05-1 від 08.05.2014 року як на доказ наявності повноважень ОСОБА_4 на час укладення полісу страхування, який визнається недійсним, оскільки зазначений наказ підписаний ОСОБА_7, який не був уповноважений ТДВ СК «Альфа-Гарант» на укладення вказаних правочинів, та не містить уповноваження ОСОБА_4 на укладення договорів страхування.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 31.01.2014 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшло повідомлення від відповідача ОСОБА_8 про ДТП, яка сталася 28.01.2014 року, з посиланням на поліс страхування цивільної відповідальності АС/6888039 від 08.01.2014 року (а.с. 26-27).

Судом досліджено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АС/6888039, з якого вбачається, що ОСОБА_8 застрахувала автомобіль НОМЕР_1 у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Термін дії полісу з 00:00 год. 09.01.2014 року по 08.01.2015 року включно. У полісі вказано, що страховий платіж у розмірі 859,25 грн. сплачено о 16:55 год. 08.01.2014 року. Поліс підписано ОСОБА_4 від імені ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 28).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Статтею 983 ЦК України передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

З дослідженого судом полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АС/6888039 вбачається, що страховий платіж у розмірі 859,25 грн. сплачено о 16:55 год. 08.01.2014 року.

У ході розгляду справи представник позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» вказував, що відповідно до платіжного доручення №1411 від 29.01.2014 року страховий платіж від ОСОБА_8 у розмірі 1101,85 грн. було сплачено лише 29.01.2014 року, тобто після скоєння ДТП 28.01.2014 року (а.с. 29-30).

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З урахуванням положень ст. 58 ЦПК України, суд критично оцінив платіжне доручення №1411 від 29.01.2014 року, оскільки погоджуючись із запереченнями представника відповідача та третьої особи, суд зазначив, що вказане платіжне доручення сплачено ПАТ «ЮНЕКС БАНК», а не платником ОСОБА_3, та сума у платіжному дорученні «1101,85 грн.» не відповідає сумі страхового платежу «859,25 грн.».

При цьому суд зазначив, що відповіло до п.10 страхового полісу АС/6888039, страховий платіж у розмірі 859,25 грн. сплачено о 16:55 год. 08.01.2014 року.

Крім того, у ході розгляду справи представник позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» пояснював, що із третьою особою по справі ОСОБА_4 не укладалось жодного договору про співробітництво чи агентського договору, у звязку із чим, вказана особа не уповноважена на підписання полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом досліджено договір доручення № 25 від 17.09.2013 року, укладений між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_4, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобовязується від імені, за рахунок та на користь страхової компанії в порядку і терміни визначені Договором, вчиняти ряд юридичних дій (а.с. 92-96).

Так, відповідно до п. 1.13 Договору доручення № 25 від 17.09.2013 року, Агент має право одержувати по укладених договорах страхування страхову платежі від страхувальників.

Судом також досліджено наказ № 08-05-1 від 08.05.2014 року (а.с. 97), відповідно до якого ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно умов агентської угоди № 05/401/62 від 01.04.2014 року надало ОСОБА_4 ряд повноважень.

Таким чином, суд першої інстанції вважав доводи представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відсутність повноважень ОСОБА_4 на укладення полісу АС/6888039 із ОСОБА_3 спростованими дослідженими матеріалами справи, зокрема, договором доручення № 25 від 17.09.2013 року (а.с. 92-96) та наказом № 08-05-1 від 08.05.2014 року, які є чинними та нескасованими.

Згідно особистої розписки ОСОБА_4 від 08.01.2014 року, він отримав страховий платіж у розмірі 859,25 грн. за поліс АС/6888039 від 08.01.2014 року (а.с. 90).

У ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_4 08.01.2014 року з відповідачем ОСОБА_3 та іншими особи уклав 54 поліси обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності по одній схемі.

Твердження представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант», що ОСОБА_4 не мав права самостійно вносити до каси кошти, отримані від ОСОБА_3, спростовуються матеріалами справи. Разом з тим, доводи сторони позивача з посиланням на платіжне доручення №1411 від 29.01.2014 року суд не прийняв до уваги, оскільки, як вже було зазначено вище, вказане платіжне доручення сплачено ПАТ «ЮНЕКС БАНК», а не платником ОСОБА_3, та сума у платіжному дорученні «1101,85 грн.» не відповідає сумі страхового платежу «859,25 грн.».

При цьому, суд врахував довідку Централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 86-89, 109-110), з яких слідує, що страховий поліс АС/6888039 про страхування автомобіля НОМЕР_1 був діючий станом на 09.01.2014 року та 28.01.2014 року.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції вважав, що доводи представника позивача щодо не набрання чинності полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АС/6888039 у звязку із несплатою страхового платежу не заслуговують на увагу, та є неспроможними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що на день вчинення ДТП, а саме 28.01.2014 року, у відповідача ОСОБА_3 був чинний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АС/6888039, укладений 08.01.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, районний суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» про визнання недійсним полісу № АС/6888039 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Крім того колегія суддів зауважує, що представник позивача ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», не зміг пояснити як страховий поліс АС/6888039, що являється бланком сурової звітності, потрапив до третьої особи.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_5 відхилити.

Р ішення Київського районного суду м.Одеси від 30.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_9