АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/834/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Новак А.В.
№752/6056/16-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року позивач пред»явила вказаний позов до Києської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Зазначала,що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її бабуся ОСОБА_4 і на час відкриття спадщини,яке складається з будинку АДРЕСА_1,вона як її онука є єдиною спадкоємицею,оскільки її мати ОСОБА_5, дочка померлої,померла до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

01.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЖердєвоюН.О. за документами поданими нею для прийняття спадщини,прийнято Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності та необхідність встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном.

Посилаючись на те, що вона вступила в управління та володіння спадковим майном,проживаючи в будинку разом з бабусею, про що свідчить акт від 05.10.2013 року,засвідчений КП ЖЕО - 110 Голосіївського району м. Києва, довідкою КП ЖЕО-110 Голосіївського району м. Києва від11.12.2013 року та заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_8,підписи яких засвідчені приватним нотаріусом Шевченко, позивач просила встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на спадщину після ОСОБА_4 на вказаний будинок.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,яким задовольнити вимоги. Зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам,які підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Вислухавши доповідь судді,пояснення представників позивача,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4.

Спадкове майно померлої складається з жилого будинку АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_3 є онукою померлою.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК,якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство,зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини,кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є,в рівних частках,діти(у тому числі усиновлені),дружина і батьки(усиновителі) померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом,якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Позивач на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 як її онука була спадкоємицею,оскільки дочка ОСОБА_4 ОСОБА_9 померла до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається,що спадкоємець прийняв спадщину:1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Постановою від 31.03.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О. відмовлено ОСОБА_3 у відкритті спадкової справи після смерті її бабусі ОСОБА_4померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Києві з наступних підстав: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном не можливо встановити та відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Пред»явив позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини після смерті свої бабусі ОСОБА_10 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання за нею права власності на спадкове майно будинок з надвірними спорудами №106 по вулиці Набережно-Корчуватська в м.Києві,позивач зазначала,що протягом шести місяців після смерті своєї бабусі вступила в управління та володіння спадковим майном,тобто прийняла спадщину і даний факт підтверджується актом,засвідченого ЖЕО №110 Голосіївського району м.Києва,довідкою ЖЕО №110 Голосіївського району та поясненнями свідків.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того,що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження проживання в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4,який є спадковим майном,а також управління або володіння цим майном.

Колегія суддів вважає такий висновок суду відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З матеріалів справи вбачається,що на підтвердження факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї бабусі,позивач надала: акт від 05 жовтня 2013 року,складений ОСОБА_8 та ОСОБА_7,яким встановлено,що ОСОБА_3 з січня 1994 року по грудень 1995 року проживала в АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_4 до дня смерті бабусі 01.101994 року. Після смерті бабусі ОСОБА_3дійсно вступила в управління та володіння спадковим майном до виповнення 6-ти місячного строку з дня відкриття спадщини. Спадкоємець користувалася цим майном проводила ремонт в будинку.(а.с.10.);

- заяви цих же осіб підписи,яких нотаріально засвідчено відповідно12 та 18 листопада 2013 року (а.с.20-21) та довідку ЖЕО №110 Голосіївського району м. Києва від 11.12.2013 року,в якій зазначено,що згідно акту та нотаріальних заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ОСОБА_3 дійсно проживала за вищевказаною адресою з січня 1994 року по грудень 1995 року та дійсно вступила в управління та володіння спадковим майном до виповнення 6-ти місячного строку (а.с.18).

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи.

Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_12,суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні щодо їх недопустимості з огляду на ст.59 ЦПК України,оскільки письмові пояснення осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_7Я, та складений ними акт, на які посилається позивач, без допиту їх в якості свідків за правилами ст.180 ЦПК України,не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.

Неналежним доказом є і довідка ЖЕО №110 Голосіївського району м.Києва від 11.12.2013 року,в якій фактично йдеться посилання на акт,складений ОСОБА_8 та ОСОБА_13та їх пояснення,в зв»язку з чим зміст цієї довідка не відповідає формі та змісту довідці житлово-екплуатаційної організації про яку зазначено в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженої наказом Міністерства Юстиції від 18.06.1994 року №18/5,яка діяла на час відкриття спадщини,на яку послався представник позивача в апеляційній скарзі.

Таким чином посилання в апеляційній скарзі на наявність та достатність доказів на підтвердження факту вступу позивача в управління та володіння спадковим майном колегія суддів не приймає до уваги.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог стосовно фактичного прийняття спадщини шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців після відкриття спадщини позивачем не надано та на наявність таких не вказано в апеляційній скарзі.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -