Справа № 183/3811/16
№ 2/183/258/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., при секретарі Петрієнко В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «АКТАБАНК» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 17.12.2013 р. № /Т/973815 у розмірі 66 898,45 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1 378 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.12.2013 р. відповідач ОСОБА_1 уклала з позивачем ПАТ «АКТАБАНК» Кредитний договір № /Т/973815, відповідно до якого, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн., строком до 16.12.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних, комісії за супроводження кредиту у розмірі 1200 грн., що розраховується як 2,40 % від суми кредиту, та відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту, процентів та комісії щомісячними платежами відповідно до платіжного календарю строком до 16.12.2018 року.

Банк взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, однак відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитом, яка складає 66 898,45 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1 378 грн.

Ухвалою суду від 14 листопада 2016 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 був витребуваний з ПАТ «АКТАБАНК» оригінал кредитного договору від 17.12.2013 р. № /Т/973815 для проведення почеркознавчої експертизи, яка виконана ПАТ «АКТАБАНК» не була.

14 листопада 2016 року, 29 листопада 2016 року, 20 грудня 2016 року та 02 лютого 2017 року в судові засідання представник ПАТ «АКТАБАНК» не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні поштові повідомлення. Враховуючи, що раніше на адресу суду по справі надійшли заяви від позивача ПАТ «АКТАБАНК» про підтримання позовних вимог і розгляд справи за відсутності їх представника, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Окрім того, відповідач надала суду письмові заперечення на позов в яких зазначила, що предметом позову є стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 17.12.2013 р. № /Т/973815, який наданий позивачем ПАТ «АКТАБАНК», як на підтвердження та обґрунтування позовних вимог - стягнення з відповідача 66 898,45 грн., а також судових витрат по справі у розмірі 1 378 грн., однак даний договір є нікчемним через відсутність волевиявлення сторін договору, а саме через те, що відповідач не є стороною договору і особисто його не підписувала, і як наслідок грошових коштів в розмірі 50 000 грн. від позивача не отримувала. Через те що кредитний договір від 17.12.2013 р. № /Т/973815 не був підписаний ОСОБА_1М, а отже не було вільного волевиявлення сторони на укладення договору, передбаченого ст. 203 ЦК України, існують підстави, відповідно до ч. 1-2 ст. 215 ЦК України, вважати його нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Просила суд відмовити в задоволенні позову.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову ПАТ «АКТАБАНК» необхідно відмовити, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

В ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Отже, зобов'язання відповідача щодо повернення кредиту та сплати відсотків виникає з Кредитного договору від 17.12.2013 р. № /Т/973815 та має виконуватися у відповідності до цього договору. Підставою виникнення вказаного зобов'язання відповідача є виключно Кредитний договір.

За заявою відповідача про забезпечення доказів ухвалою суду від 14 листопада 2016 року зобов'язано ПАТ «АКТАБАНК» надати у судове засідання оригінал кредитного договору від 17.12.2013 р. № /Т/973815 укладеного між банком та ОСОБА_1 для призначення почеркознавчої експертизи, яка виконана ПАТ «АКТАБАНК» не була. Судом повторно на адресу позивач направлялися копії ухвали про витребування доказів, однак так і не було надано оригіналу кредитного договору.

Тому суд критично оцінює твердження позивача про існування кредитного договору від 17.12.2013 р. № /Т/973815, який підтверджується лише копіями тих доказів, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, в ході розгляду справи сторонами подавалися докази.

Суд звертає особливу увагу на те, що згідно п.7,8 Постанови ПВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна

його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Враховуючи те, що відповідач не визнає позовні вимоги та заперечує факт укладення кредитного договору від 17.12.2013 р. № /Т/973815 з позивачем, те що ПАТ «АКТАБАНК» не надано на виконання ухвали суду від 14 листопада 2016 року оригінал кредитного договору, на якому міститься підпис відповідача, а також оригінал кредитної справи до договору,тобто в судовому засіданні встановлена відсутність кредитного договору, а тому суд приходить до висновку про те, що кредитний договір № /Т/973815 від 17 грудня 2013 рокуне є укладеним.

Враховуючи, що ПАТ «АКТАБАНК» не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до переконання, що в задоволені позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10-11, 57- 61, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Дубовенко