АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

відповідача ОСОБА_1

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2011 року у справі за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права.

Справа № 2-919/11
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/2405/2017
Головуючий у суді першої інстанції: О.Л. Юзькова
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Помилковим, на думку заявника, є висновок суду першої інстанції про особисте отримання ним копії заочного рішення з посиланням на зворотне повідомлення, наявне у матеріалах справи, оскільки заочного рішення він не отримував, підпис у повідомлені стоїть не його, а працівника поштового зв'язку. 25.09.2016 року, після тимчасового затримання належного йому автомобіля, він дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваного заочного рішення, копію якого отримав 02.11.2016 року. Вказав про те, що зазначені судом у оскаржуваній ухвалі обставини можуть бути підставою лише для залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а не без розгляду. Суд першої інстанції, постановивши ухвалу про залишення позову без розгляду, фактично позбавив його права на оскарження заочного рішення у встановленому законом порядку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених підстав.

Представник ВАТ «КБ «Надра» та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач причини неявки в судове засідання свого представника суду не повідомив. Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю бути присутньою у судовому засіданні за станом здоров'я, але доказів на підтвердження зазначеного до заяви не додано, а тому колегія суддів визнала такі причини неповажними та вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 січня 2011 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» суму у розмірі 280404,52 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат та витрат з інформаційно - технічного забезпечення (а.с.43-44).

Відповідно до листів, які містяться в матеріалах справи, копія заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2011 року двічі направлялась ОСОБА_1, а саме 17.01.2011 року та 11.06.2013 року (а.с.46, 47).

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2011 року у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2011 року у справі за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення та не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску відповідачем та його представником строку на подачу такої заяви. При цьому суд встановив, що копію заочного рішення у даній справі отримано відповідачем особисто 20.06.2013 року.

Колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону і наявним у справі доказам.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Статтею 231 ЦПК України врегульовано порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, зокрема, частина 3 вказаної статті визначає, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Встановивши, що заяву про перегляд заочного рішення подано з пропуском встановленого строку для її подання суд першої інстанції мав з'ясувати причини пропуску (на думку суду) цього строку, що не було зроблено судом першої інстанції.

Разом з тим, у заяві про перегляд заочного рішення, як на одну із підстав скасування заочного рішення ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що не отримував процесуальних документів від районного суду, у тому числі і копію заочного рішення. Зазначив, що про наявність на примусовому виконанні у ВДВС Вишгородського РУЮ судового рішення йому стало відомо лише 25.09.2016 року після тимчасового затримання належного йому автомобіля. 05.10.2016 року він звернувся до виконавчої служби із заявою про отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження №50431925, того ж дня він звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про отримання копії заочного рішення. 02.11.2016 року він отримав належним чином завірену копію заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2011 року. Зазначив відповідач і наявність підстав (на його думку) для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з нього заборгованості.

Так, порядок вручення судових повісток визначений ст. 76 ЦПК України, відповідно до вимог якої судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (ч.1,2 ст.76 ЦПК України).

Як визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою КМ від 05.03.2009 №270, підлягають доставці додому рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів (п.92 Правил).

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу( п. 99 Правил).

Під час вручення фізичній особі повістки працівник поштового відділення на підставі пред'явленого документа, що посвідчує особу, вказує на бланку повідомлення про вручення прізвище одержувача. На цьому ж бланку останній розписується та вказує своє прізвище. Відповідні дані зазначаються й про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «судова повістка», адресованого юридичній або фізичній особі за місцем роботи.

Проте в розписці, яка міститься в матеріалах справи, відсутній підпис особи, якій вручена судова повістка та відсутні дані на підставі, яких документів було встановлено особу, якій вручена судова повістка та документ, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), а наявний лише підпис працівника поштового зв'язку «Шевченко» (а.с.49).

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку визнавши, що ОСОБА_1 отримав 20.06.2013 року копію заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2011 року.

Так, принцип безперешкодного доступу до правосуддя визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14 ): кожен у випадку спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним, неупередженим і компетентним судом, створеним на підставі закону, при дотриманні принципу рівності всіх перед судом.

Гарантуючи державний, у тому числі судовий, захист прав і свобод людини і громадянина, Конституція України одночасно закріплює право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом (ст. 55). Способи захисту цивільних прав зазначені у ст. 16 ЦК України.

Отже, зазначені обставини надають підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням порядку встановленого для його вирішення, що у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі питання щодо перегляду заочного рішення на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, п.3 ч.1 ст.312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: