Справа № 465/41/11 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/4163/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові питання про виправлення описки в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року та заяв ОСОБА_4 про розяснення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна та припинення права на частку в спільному майні з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про припинення права на спадкову частку у спільному майні ОСОБА_3 і призначення їй грошової компенсації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України, а саме:

- за 1/6 автомобіля ВАЗ 21051, державний номерний державний номер 291 65 ТВ (Ж 61-68 ЛВ) компенсацію в розмірі 1024 грн.;

- за 1/6 автомобільного причепа компенсацію в сумі 511 грн.;

- за 1/6 від 0,055 га, на території садового кооперативу «Перемога» в с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області компенсацію в розмірі 7000 грн.; припинення права власності ОСОБА_3 на спадкову частку майна розташованого на земельній ділянці на території садового кооперативу «Перемога» в с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області з призначенням їй грошової компенсації в розмірі 6810 грн. відповідно до вимог ст. 365 ЦК України, відмовлено з підстав невиконання позивачем вимог, передбачених ч. 2 ст. 365 ЦК України.

У задоволенні позовних вимог про поділ спадкового майна шляхом виділення спадкової частки квартири, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у м Львові, як таку, що повинна належати йому, позивачу, на підставі ст. 344 та ст. 360 ЦК України; виділення йому, позивачу, в натурі автомобіль ВАЗ 21051, державний номер 291 65 ТВ (Ж 61-68 ЛВ) та автомобільний причеп МАЗ 8114, державний номер 25 49 ХР, як такі, що повинні належати йому на підставі ст. 344 та ст. 360 ЦК України; виділення йому, позивачу, дачну земельну ділянку, розташовану на території садового кооперативу «Перемога» в с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області як таку, що повинна належати йому на підставі ст. 344 та ст. 360 ЦК України; виділення йому, позивачу майно, яке знаходиться на земельній ділянці розташованій на території садового кооперативу «Перемога» в с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області, як таке, що повинно належати на підставі ст. 344 та ст. 360 ЦК України та поділити грошові кошти відповідно до належної кожному частки у спадковому майні, відмовлено за безпідставністю таких.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року залишено без змін.

ОСОБА_4 29 грудня 2016 року звернувся до Апеляційного суду Львівської області із заявою - клопотанням, у якій зазначає, що відповідно до даних запису фіксування судового засідання технічними засобами від 30 листопада 2016 року на 17 хвилині від початку судового засідання, суд проголосив стягнути з нього 1142,57 гривень в якості доплати за судовий збір. У той же час, в ухвалі Апеляційного суду Львівської області, яку йому видано наручно відсутня вимога доплатити 1142,57 гривень судового збору.

Просив прийняти ухвалу по даному питанню (т.4 а.с.35).

В іншій заяві-клопотанні від 29 грудня 2016 року ОСОБА_4 просить дати роз'яснення, відповідно до яких норм Закону України «Про судовий збір» йому необхідно доплатити 1142,57 грн. з суми, яка визначена судом першої інстанції в розмірі 133 770 гривень - як сума, яка сплачується для проведення експертизи (т.4 а.с.36-37).

В заяві клопотанні від 25 січня 2017 року ОСОБА_4 зазначає, що на сторінці 4 абзацу 2 ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року суд зазначив, що позивач готовий внести на депозит лише 90 000 гривень після постановлення судового рішення по справі. Зазначає, що він не робив такої заяви (т.4 а.с. 44).

В заяві клопотанні від 25 січня 2017 року ОСОБА_4 зазначає, що в мотивувальній частині ухвали від 30 листопада 2016 року суд не навів мотивів і законів, якими він керувався вимагаючи стягнення з нього 1142,57 гривень доплати судового збору (т.4 а.с. 45).

В заяві - клопотанні від 25 січня 2017 року ОСОБА_4 зазначає, що суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині ухвали від 30 листопада 2016 року (стор 3 абзац 3 знизу), дійшов висновку, що його мати ОСОБА_5 є психічно хворою з 2001 року.

У той же час, виявлені захворювання у ОСОБА_5 перераховані в мотивувальній частинні акту №570.

Просить відповісти суд апеляційної інстанції на питання «яке захворювання зазначене в мотивувальній частині акту №570 суд вважає психічним» (т.4 а.с. 46).

В судовому засіданні ОСОБА_4 свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

ОСОБА_3 у вирішенні заяв та клопотань ОСОБА_4 посилається на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяви ОСОБА_4 від 29 грудня 2016 року та від 25 січня 2017 року про роз'яснення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року у справі за його позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна та припинення права на частку в спільному майні з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України не підлягають до задоволенню, у той же час, наявні підстави для виправлення описки допущеної в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України, якщо рішення є незрозумілим для осіб, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Системний аналіз змісту зазначеної норми права свідчить про те, що роз'ясненню підлягають рішення суду ухвалені по суті позовних вимог.

Така позиція міститься у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", де зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

У даному випадку питання, викладені у п'яти заявах-клопотаннях ОСОБА_4 від 29 грудня 2016 року та 25 січня 2017 року зводяться по суті до незгоди із ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року та питаннями, які були предметом даного судового розгляду.

Тому відсутні правові підстави для розяснення ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року .

Відповідно до ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

З матеріалів справи убачається, що 18 травня 2016 року ОСОБА_4 подано Апеляційну скаргу на рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року (т.3 а.с.183-198).

Ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та зобов'язано оплатити судовий збір відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 та пп.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги в сумі 1471,47 гривень ( т.3 а.с.225).

Розмір судового збору обчислювався виходячи із встановленої судом першої інстанції вартості спірного майна, відносно якого ставилося питання про припинення права відповідача - 133 770 гривень, та невизначеності часток сторін у спірному майні.

Звідси 1% від 133 770 гривень = 1337,70 гривень.

Тому за подання апеляційної скарги слід оплатити 110% від 1337,70 гривень, що становить 1471,57 гривень.

На виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2016 року ОСОБА_4 13 липня 2016 року оплачено 328,90 гривень (т.3 а.с.232).

Ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 19 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та зобов'язано доплатити судовий збір в розмірі 1142,57 гривень (т.3 а.с.235).

Зважаючи на запит позивача від 08 серпня 2016 року про необхідність надання йому всіх уточнюючих позовних вимог по справі та документів, на підставі яких була визначена сума судового збору у справі, та з метою забезпечення права сторони на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 17 серпня 2016 року відкрито провадження по справі.

Відстрочено ОСОБА_4 сплату судового збору в сумі 1142,57 гривень до ухвалення судового рішення по справі (т.3 а.с.240-241).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року залишено без змін.

Згідно звукозапису фіксації судового засідання від 30 листопада 2016 року на 17 хв. від початку судового засідання, суд оголошуючи вступну та резолютивну частину ухвали, стягнув з ОСОБА_4 1 142 гривень 57 копійок судових витрат в дохід держави.

Однак при комп'ютерному оформленні вступної та резолютивної частини ухвали та повного тексту ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року допущено технічну описку, не зазначено про стягнення з ОСОБА_4 1142,57 гривень судових витрат в дохід держави.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виправлення у вступній та резолютивній частині ухвали та повному тексті ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року технічної описки зазначивши: "Стягнути з ОСОБА_4 1142 гривні 57 копійок судових витрат в дохід держави."

Підстав для ухвалення додаткового рішення з даного питання не має, оскільки суд апеляційної інстанції в ухвалі від 30 листопада 2016 року ухвалив рішення про розподіл судових витрат між сторонами.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для розяснення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року згідно заяв-клопотань ОСОБА_4, натомість є підстави для виправлення описки, допущеної у вступній та резолютивній частині ухвали та повному тексті ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року.

Керуючись ст.ст.219, 221, 304, 313 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Виправити описку, допущену у вступній та резолютивній частині ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року та у повному тексті ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року, щодо вирішення питання розподілу судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_4 1142 (одну тисячу сто сорок дві) гривні 57 копійок судових витрат в дохід держави.

У задоволенні заяв ОСОБА_4 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_6