Справа № 758/5238/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва 18 жовтня 2016 року по цивільній справі № 758/5238/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що 18.10.2016 року заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та стягнуто з відповідачів на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» заборгованість за кредитним договором в сумі 226 704,18 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 3 400, 56 грн.

Посилається на те, що суд безпідставно розглянув справу у його відсутність, оскільки він не отримував судові повістки, не знав, що були засідання і не зміг в повній мірі захистити свої права та надати пояснення, та заперечення.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 27, 228-232 ЦПК України звертається з даною заявою до суду та просить скасувати вищезазначене заочне рішення.

Заявник та представник позивача, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника позивача до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви заявника заперечує як безпідставної, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати заяву за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 231 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні суду дійсно перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду вищезазначеної справи, судом 18.10.2016 року було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі (а.с. 128-132).

Стаття 228 ЦПК України визначає, що заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім'я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв'язку; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів.

Як вже зазначалося вище, заявник, звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення від 18 жовтня 2016 року, обґрунтовує свої вимоги, зокрема, тим, що він не отримував судові повістки, не був повідомлений про розгляд справи, що призвело до ухвалення судового рішення, відповідач не зміг в повній мірі захистити свої права та надати пояснення, та заперечення.

Однак з обґрунтованістю даних посилань заявника суд не може погодитись виходячи з наступного.

Так відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 2 ст. 229 ЦПК України в заяві про перегляд заочного рішення заявник обов'язково зазначає, зокрема обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це.

Стаття 74 ЦПК України визначає, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, судом на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця проживання відповідача ОСОБА_1 були направлені як матеріали позову з ухвалою про відкриття провадження у справі так і судові повістки про його виклик в судове засідання. Відомості про наявне інше місце проживання відповідача, крім встановленого судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у суду були відсутні.

Так, в матеріалах справи наявні судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, зокрема на 05 липня 2016 року, 19 вересня 2016 року, 18 жовтня 2016 року, які були направлені судом саме на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця проживання відповідача (а.с.96), крім того 06.09.2016 року було вручено, відповідачу ОСОБА_1, через Оболонське УП ГУНП у м. Києві судову повістку на 19.09.2016 року з матеріалами позову ( а.с. 116-119), після чого було ухвалено рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, що повністю спростовує його посилання на ту обставину, що не був повідомлений про розгляд справи в суді.

Стаття 1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 158 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Враховуючи ту обставину, що справа перебувала в провадженні суду з 19 квітня 2016 року, судом з метою розгляду справи по суті було здійснено належним чином виклики відповідача та усіх учасників процесу в судові засідання згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України та повідомлено про наслідки неявки, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність посилань відповідача про те, що він не повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Крім того, дані, які б спростовували факт отримання кредитних коштів та несплати відсотків за кредитним договором навіть після постановлення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, а також дані про неправильність розрахунків заборгованості за кредитним договором заявником не наведено та не спростовано останнім в суді.

Таким чином, відповідачем не надано (не зазначено) суду жодного доказу, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи по суті, а ті обставини на які він посилається в обгрунтування своїх заперечень проти вимог позивача, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки не є доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України та їм була надана належна оцінка під час ухвалення судом рішення.

Частина перша статті 232 ЦПК України визначає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При аналізі зазначеної норми цивільно-процесуального Закону вбачається, що заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом же під час судового розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду від 18.10. 2016 року, зазначені дві підстави не встановлені.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 58-60, 76, 228-232 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року по цивільній справі № 758/5238/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що відповідно до ст.ст. 231, 232 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

СуддяВ. С. Декаленко