Справа № 303/6695/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Собослой Г.Г., Готра Т.Ю.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 89546,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується розпискою. За умовами, укладеного між сторонами договору, ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути грошові кошти в сумі 3500,00 доларів ОСОБА_3 до 01.03.2016 року. Також зазначає, що виконала свої договірні зобовязання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі 3500,00 доларів США, проте відповідач не повернув кошти, що свідчить про невиконання зобовязань за договором. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача 89546,70 грн., а також судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 січня 2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 3500 доларів США, що становить 89546,70 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 896,00 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, доказом реального характеру укладання договору позики може бути розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт передавання позикодавцем і отримання позичальником визначеної грошової суми, так і дата її отримання.

Саме такі правові позиції викладені Верховним Судом України у постановах від 2 -липня 2014 року (справа № 6-79цс14) та 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15).

Однак з наданої позивачем суду ксерокопії розписки ( в подальшому оригіналу) не вбачається факт передавання відповідачу коштів в позику і їх отримання та дати отримання (дати написання розписки), тобто істотних умов виникнення правовідносин саме з договору позики, а не заборгованості з інших цивільних правовідносин (купівлі-продажу, виконання певних робіт, надання послуг, тощо).

Крім того, розписка містить підписи невідомих осіб та невизначену валюту.

В судові засідання позивач з'являтися не бажала, пояснень з приводу виникнення будь-яких правовідносин з відповідачем суду не надавала.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, фактично між сторонами була досягнута домовленість про купівлю від позивача житлового будинку № 4 по вул. Грушевського в с.Великі Лучки, Мукачівського району, двох земельних ділянок та обумовлено ціну будинку та ділянок.

27 березня 2015 року між сторонами було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського РНО ОСОБА_4, відповідно до якого позивач зобов'язалась продати ОСОБА_2, а він купити у неї вищезазначений житловий будинок та земельні ділянки за 10 000 доларів США ( еквівалент 250 000 гривень) і на підтвердження дійсних намірів на наступне укладання договорів купівлі-продажу, останній передав, а позивач отримала 6 000 доларів США ( еквівалент 150 000 гривень ) і зазначена сума вважається як аванс у рахунок наступних платежів ( п.3 ) (а.с.28).

Згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу земельних ділянок та жилого будинку від 26 вересня 2015 року - Продавець в кожниому договорі своїм підписом підтверджує факт повного розрахунку і відсутність претензій до Покупця. (а.с. 29 - 38)

Отже, як вбачається з матеріалів справи, - гроші позивачем були отримані до підписання договорів.

Таким чином, суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини, які мають істотне значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 січня 2017 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді