Головуючий в 1 інстанції: Ільяшевич О.В.
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів: Папоян В.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря: Яворського О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Содовий завод» з 27 липня 1985 року по 01 червня 2001 року, працюючи на посаді апаратник цеху фосфорних продуктів.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати у сумі 8 219 грн. 78 коп., відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неправильність та необґрунтованість рішення, порушення його прав, гарантованих статтями 3,6,8,21,24,28,32,43,46,55,59 Конституції України, статтями 5,115,116,117 КЗпП України, статтею 1 Першого протоколу, статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. За весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішень суду, не припинили порушення його прав протягом тривалого часу. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави. Станом на 01.01.2013 року за даними реєстру корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод», тому згідно зі ст.619 ЦК України законом передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи, якою являється Фонд Державного майна України. Згідно ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державне підприємство. З цього випливає, що відповідачем по справі є Фонд державного майна України, який несе субсидіарну відповідальність за законом України.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності ( а.с.55-56) .

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 51-53 ).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог та керуючись ч. 2 ст. 152 ЦК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства», суд першої інстанції виходив з того, що Фонд державного майна України не несе додаткової відповідальності за зобов'язаннями ВАТ «Содовий завод», яке самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працювала у ВАТ «Содовий завод» у період з 27 липня 1985 року по 01 червня 2001 року на посаді апаратника цеху фосфорних продуктів. З жовтня 1996 року підприємство припинило виплачувати працівникам заробітну плату.

Рішенням Слов'янського міського суду від 24 жовтня 1997 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 921 грн.51 копійок

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2016 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь індексацію заробітної плати у розмірі 8 219 грн.78 коп.

15 грудня 2016 року отримано листа ліквідатора ВАТ «Содовий завод» вих. 01-23/819, в якому йдеться про те, що грошових коштів, що надходять на розрахунковий рахунок у ліквідаційний період є не достатніми для погашення заборгованості у цілому, а відповідно, відсутня можливість виконання окремого рішення суду стосовно ОСОБА_1

Згідно із статутом ВАТ "Содовий завод", підприємство засноване відповідно рішення Фонду державного майна України від 20 грудня 1995 року № 50-АТ шляхом перетворення ДП «Хімпром» у ВАТ "Содзавод" згідно із Указом Президента України від 26 листопада 1994 року № 699/94 "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційний майнових сертифікатів ". ВАТ "Содовий завод" є юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства та статуту, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в банках, має право укладати угоди(контракти), набувати майнових та особистих прав, нести обов'язки, виступати в суді, арбітражному або третейському суді.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.

Згідно абз. 15 ч.1 статті 25 « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема із заробітної плати, у порядку , передбаченому законом.

Згідно з ч.2,3 ст.111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливу місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій.

За приписами частини першої ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи (ч. 1 ст. 619 ЦК України).

Враховуючи, що між позивачем та Фондом державного майна України не існувало будь-яких зобов'язань, вони не знаходились у трудових відносинах, не виникає обов'язок відповідача перед позивачкою щодо виплати сум, належних їй від ВАТ «Содовий завод».

Посилання заявника апеляційної скарги на положення статті 619 ЦК України висновків суду не спростовують, оскільки вказана правова норма не розповсюджуються на трудові правовідносини, що виникли між позивачкою та ВАТ «Содовий завод».

Посилання позивача в апеляційній скарзі на норми Конституції України і міжнародного права, зокрема, статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 1 Протоколу № 1 до Конвенції, не спростовує висновків суду. Законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, цим нормам права не суперечить.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З матеріалів апеляційної скарги та змісту оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності і неправильності, та не призвело або не могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до положень ч.2 ст. 308 ЦПК України та роз'яснень що містяться у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п. 1, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: В.В.Папоян

О.І.Корчиста