Копія Справа № 326/8/17
Провадження № 2/326/67/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_3, звернулася в суд з позовом до Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2015 року помер її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона є єдиною спадкоємицею чоловіка за законом (першої черги). Діти спадкодавця: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від спадщини, будь-які інші особи, які претендували б на спадщину, відсутні. За життя заповіт спадкодавцем не складався.

ОСОБА_4 на день смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (до перейменування вул.Леніна), буд. 193, тож спадщина відкрилася в м. Приморськ Запорізької області.

У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину, спадкову справу заведено 01.04.2016 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 за № 33/2016.

До складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4, входить житловий будинок за № 193 з належними до нього будівлями та спорудами, розташований по вул. Миру (Леніна) в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, на який приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 на її імя 16.08.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, та земельна ділянка, що розташована за цією ж адресою, яка була придбана ОСОБА_4 одночасно з житловим будинком на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Приморською державною нотаріальною конторою Запорізької області 12.08.1996 року за реєстром № 1-440. На даний час спадкове майно у вигляді земельної ділянки є не оформленим нотаріально.

При її зверненні до приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, 16.08.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю у звязку із тим, що не надано документів, підтверджуючих державну реєстрацію права на земельну ділянку.

Нерухоме майно житловий будинок разом із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру (Леніна), буд. 193, було придбано спадкодавцем ОСОБА_4, на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених Приморською державною нотаріальною конторою Запорізької області 12.08.1996 року за реєстровим № 1-439 та 1-440.

На момент укладення договорів купівлі-продажу вищевказаної нерухомості, тобто у 1996 році, діюче на той час законодавство не містило такого поняття як державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Отже, договір купівлі-продажу землі є дійсним, він нотаріально посвідчений, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Продаж (купівлю) було фактично здійснено сторонами договору, але покупець ОСОБА_4, за життя не встиг отримати на своє імя Державний акт на право власності на землю. Земельні ділянки залишилися зареєстрованими за ОСОБА_8 (продавцем житлового будинку та землі). Право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою ні за ким не зареєстроване, за цією адресою зареєстровано право власності на житловий будинок на її імя.

У договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.1996 року за реєстровим № 1-440, який оформлювався одночасно із договором купівлі-продажу житлового будинку 12.08.1996 року за реєстровим № 1-439, державним нотаріусом було зазначено загальну площу земельної ділянки розміром 0,51 га за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру (Леніна), буд. 193, у звязку з тим, що первісному власнику виділялась земля згідно Державного акту про право приватної власності від 11.04.1995 року єдиним масивом площею 0,51 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства. Але ж на сьогоднішній день, норми законодавства суттєво змінилися, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 року, Законом України «Про Державний земельний кадастр», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що діють на даний час, не передбачено такого цільового призначення земельних ділянок як ведення особистого підсобного господарства, крім того, кожній земельній ділянці має бути присвоєно кадастровий номер, також змінилися методи підрахунків площ земельних ділянок, тощо.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачають порядок перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру.

На виконання вимог діючого на сьогоднішній день законодавства України, нею було замовлено технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), внаслідок чого органами державного земельного кадастру уточнено площі земельних ділянок, присвоєно кадастрові номери, цільове призначення земельних ділянок визначено у чіткій відповідності до класифікатору, земельні ділянки внесено до єдиної бази ДЗК.

У колишнього власника нерухомості ОСОБА_8, право власності припинилося внаслідок продажу цього майна, і відповідно покупець ОСОБА_4, набув право власності на землю на підставі договору купівлі-продажу.

Внаслідок смерті її чоловіка, усі спадкові права, які йому належали перейшли до неї.

До складу спадкової маси, що залишилася після смерті ОСОБА_4, входить земельна ділянка загальною площею 0,5100 га, яка складається з: земельної ділянки площею 0,2500 га. кадастровий номер :05:007:0033, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, вул. Миру, 193, та земельної ділянки площею 0,2600 га, кадастровий номер :05:007:0034, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, вул. Миру, 193.

На сьогоднішній день вона, як єдина спадкоємиця за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4, позбавлена гарантованого їй законодавством України права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку, у звязку із чим змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просить суд: визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :05:007:0033, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на земельну ділянку площею 0,2600 га, кадастровий номер :05:007:0034, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру, буд. 193, в порядку спадкування за законом після смерті 29 листопада 2015 року ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги ОСОБА_2 вона підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивачки.

Відповідач Орлівська сільська рада Приморського району Запорізької області, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила, надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій зазначено, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує.

Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача його представника, представника відповідача та без технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_9 25 серпня 1984 року зареєструвала шлюб у Будьонівському відділі ЗАГС м. Донецьк з ОСОБА_4, актовий запис № 454. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП 16-010215, виданим 11 квітня 1995 року ОСОБА_8, на підставі рішення Орлівської сільської ради народних депутатів 27.01.1995 року №7 йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,51 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Орлівка, вул. Леніна, 193, Орлівської сільської ради. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 223 (а.с.12).

Згідно із договором купівлі-продажу, посвідченим 12.08.1996 року завідуючою Приморської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-440, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,51 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 193, яка належить ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, передану для ведення особистого підсобного господарства, виданого Орлівською сільською радою народних депутатів 11 квітня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 223 (а.с.11).

Згідно з заявами від 10.08.1996 року, ОСОБА_10 надала згоду на продаж її чоловіком - ОСОБА_8, побудованого ними під час знаходження у шлюбі житлового будинку, розташованого в с. Орлівка по вул. Леніна, 193, та на продаж земельної ділянки, розташованої в с. Орлівка по вул. Леніна, 193. Справжність підпису ОСОБА_10 посвідчено 10.08.1996 року секретарем виконкому Орлівської сільської ради народних депутатів Приморського району Запорізької області (а.с.13-14).

Згідно із повідомленням Відділу Держгеокадастру у Приморському районі Запорізької області від 16.01.2017 року № 9-28-0.2-36/2-17, згідно книг записів реєстрації державних актів на право приватної власності, зареєстровано державний акт серії ЗП 16 № 010215 від 11.04.1995 року за № 223, площею 0,51 га на імя ОСОБА_11, для ведення особистого підсобного господарства (а.с.48).

Згідно із витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 05.12.2016 року, № НВ-016 від 05.12.2016 року, земельні ділянки, розташовані по вул. Миру, 193, в с. Орлівка Приморського району Запорізької області: площею 0,2500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:007:0033; площею 0,2600 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:007:0034, зареєстровані на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 11.04.1995 року Серія ЗП 16-010215 за ОСОБА_8 (а.с.18-27).

Згідно із повідомленням адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Запорізькій області від 22.02.2017 року, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_8 зареєстрованим не значиться (а.с.62).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 помер 29 листопада 2015 року (а.с.5).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 16 серпня 2016 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за № 1141, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 29 листопада 2015 року, є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в тому числі з урахуванням 2/3 часток від яких відмовилась дочка спадкодавця ОСОБА_5, та син спадкодавця ОСОБА_6. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку № 193, з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру (до перейменування Леніна) в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, який належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Приморською державною нотаріальною конторою 12 серпня 1996 року за р. № 1-439, зареєстрованого Приморським бюро технічної інвентаризації 27 серпня 1996 року, номер запису 11 в книзі 1. (а.с.10).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2016 року житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру, 193, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.17).

Згідно із повідомленням приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 від 24.01.2017 року № 43/01-16, 01 квітня 2016 року надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після померлого 29 листопада 2015 року ОСОБА_4, у звязку із цим 01 квітня 2016 року було відкрито спадкову справу № 33/2016. Також надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від дочки спадкодавця ОСОБА_5, та сина спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.55-56).

16 серпня 2016 року постановою приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу ОСОБА_7, відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,51 га, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 193, у звязку із не наданням документів, підтверджуючих державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,51 га, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 193 (а.с.9).

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, цивільні права та обовязки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на земельні ділянки у звязку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що при спадкуванні за законом, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Таким чином, спадкоємством визначається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи спадкоємця, у порядку, передбаченому законодавством, це система правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне оформлення прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що 29 листопада 2015 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 0,51 га, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 193, що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.08.1996 року завідуючою Приморської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-440. Зазначена земельна ділянка складається із земельних ділянок: площею 0,2500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:007:0033; площею 0,2600 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:007:0034, розташованих за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру (до перейменування Леніна), 193, що підтверджено витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділягки (а.с.18-28). Крім цього спадщина, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, складається з житлового будинку № 193, з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру (до перейменування Леніна) в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Приморською державною нотаріальною конторою 12 серпня 1996 року за р. № 1-439, зареєстрованого Приморським бюро технічної інвентаризації 27 серпня 1996 року, номер запису 11 в книзі 1.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2, яка у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі з урахуванням 2/3 часток від яких відмовилась дочка спадкодавця ОСОБА_5, та син спадкодавця ОСОБА_6, на спадкове майно, що складається з житлового будинку № 193, та належними до нього будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру (до перейменування Леніна) в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Приморською державною нотаріальною конторою 12 серпня 1996 року за р. № 1-439, зареєстрованого Приморським бюро технічної інвентаризації 27 серпня 1996 року, номер запису 11 в книзі 1.

16 серпня 2016 року постановою приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу ОСОБА_7, відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,51 га, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 193, у звязку із не наданням документів, підтверджуючих державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,51 га, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 193.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості оформити своє право власності на спадкові земельні ділянки шляхом вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Вказане явилося підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Земельного кодексу України, 1990 року, який діяв на час укладення між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу від 12.08.1996 року, придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, 1963 року, який діяв на час укладення між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу, за договором купівлі- продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЗП 16-010215 від 11.04.1995 року за № 223, належала земельна ділянка площею 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру (до перейменування Леніна), 193.

12 серпня 1996 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, який посвідчено завідуючою Приморської державної нотаріальної контори, та зареєстровано в реєстрі за № 1-440.

Тобто, ОСОБА_4 12.08.1996 року набув право власності на спірну земельну ділянку відповідно до ст. 128 ЦК УРСР.

Договір купівлі-продажу та право власності ОСОБА_4 не оскаржені і є чинними.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, доказом набуття права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_4 є договір купівлі-продажу, посвідчений 12.08.1996 року завідуючою Приморської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-440, відповідно до якого, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,51 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 193, яка належала ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, переданої для ведення особистого підсобного господарства, виданого Орлівською сільською радою народних депутатів 11 квітня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 223. Законодавство, що діяло на час укладення цього договору, не передбачало обовязкової реєстрації прав на вказане нерухоме майно та не містило такого поняття як «державна реєстрація права власності на нерухоме майно».

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що згідно із витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 05.12.2016 року, № НВ-016 від 05.12.2016 року, земельні ділянки, розташовані по вул. Миру (до перейменування Леніна), 193, в с. Орлівка Приморського району Запорізької області: площею 0,2500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:007:0033; - площею 0,2600 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:007:0034, зареєстровані на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ЗП 16-010215, та відповідно до п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок.

За наведених обставин, необхідно визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 29 листопада 2015 року, на:

земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :05:007:0033, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру, буд. 193;

земельну ділянку площею 0,2600 га, кадастровий номер :05:007:0034, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру, буд. 193.

У звязку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 16, 181, 182, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 128, 153, 224 ЦК УРСР, 1963 року, ст.ст. 125, 126 ЗК України, ст. 18 ЗК України, 1990 року, ст.ст. 3, 10, 15, 60, 79, 197, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 29 листопада 2015 року, на:

земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :05:007:0033, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру, буд. 193;

земельну ділянку площею 0,2600 га, кадастровий номер :05:007:0034, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Орлівка, вул. Миру, буд. 193.

Рішення постановлене в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 13 березня 2017 року.

Рішення виготовлено в повному обсязі 17 березня 2017 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга у Апеляційний суд Запорізької області через Приморський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

13.03.2017