Справа № 647/1840/16-ц
№ провадження 2/647/10/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород

при секретарі Т.О.Полозок

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю та поділ спільного сумісного майна, суд -

В С Т А Н О В И В :

09.09.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю та поділ спільного сумісного майна.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 2008 по 2016 рік знаходилась з відповідачем в фактичних шлюбних відносинах та проживали за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вона зайшлась підприємницькою діяльністю. У вказаний період ними було придбано у власність житловий будинок з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, право власності на зазначене майно було оформлено на відповідача.

З липня 2016 року вони припинили фактичні шлюбні відносини та між ними виник спір щодо поділу майна, що знаходиться у спільній сумісній власності. Просить суд визнати факт проживання однією сім»єю позивачки та відповідача без реєстрації шлюбу з 2008 року по липень 2016 року. Розділити спільне сумісне майно та визнати на ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали , на задоволенні наполягали з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач суду пояснила, що в грудні 2008 року відповідач перейшов проживати до неї, вони зустрічали Новий 2009 рік, був без грошей та роботи, рік ніде не працював, а потім поїхав на роботу в Росію. Робив посезонно, взимку 7 місяців не працював. Коли був у Росії пересилав гроші, а вона їх складувала, тому що хотіли купити квартиру, а потім вирішили купити будинок. Гроші складали разом, бюджет був спільний. Все було добре доки не стало питання щодо будинку. Спочатку відповідач за будинок надав задаток, потім приїхав та сказав, що уклав договір купівлі продажу, але гроші всі за будинок не віддав, саме вона відвезла гроші продавцю. Будинок придбаний за спільні гроші. На прилеглій до будинку земельній ділянці вона посадила сад, город та так було кожен рік, хотіли розводити курей. Вона з подругою ОСОБА_22 на городі рвала вишню. Відповідач сказав, що в будинку зробить ремонт, добудує будинок, а потім оформить будинок на двох. У подальшому відповідач не захотів оформити житловий будинок на двох та прийшов до неї через два дні, тому вона сказала, щоб він збирав речі та уходив. Він пішов та через три дні повернувся. Спільно проживали до 20.06.2016 року за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач був зареєстрований за іншою адресою, так як мав намір оформити пенсію. Він пропонував її укласти шлюб, але сам тривалий час розривав попередній шлюб. Просить задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що працював тривалий час в Росії в м.Сургут. З позивачкою познайомились в 2008 чи 2009 році на базарі та почали підтримувати відносини. Він допоміг її, поставив лічильник у квартирі, переробив опалення. Перед тим, як він розірвав шлюб позивачка сказала, що візьме його на квартиру, щоб він допомогав її. Він запропонував її гроші, але позивачка відмовилась, сказала, що їй потрібен помічник та він погодився і переїхав у квартиру. Він перестав іздити у Сургут на роботу, розірвав шлюб з дружиною та переїхав до позивачки на квартиру. Купував продукти харчування за свої кошти, а позивачка готувала іжу. Потім він сказав, що має намір купити житло. На базарі зустрів свою сестру, яка сказала, що її сусіди продають будинок. Він домовився з продавчинею будинку, дав її задаток, але не встиг його оформити, тому що його викликали на роботу у Росію. Звернувся до позивачки, щоб вона передала гроші продавчині будинку. За те, що він проживав у квартирі позивачки,він зробив її ремонт в ванній кімнаті, в туалеті та з власних будматеріалів - арматури зробив її ремонт у гаражі. Після того, як він придбав будинок позивачка пропонувала йому укласти шлюб при цьому вона залишить своє прізвище та десь днів 5 умовляла його піти до юриста. Він сказав, що це йому не потрібно, відразу зібрав речі та пішов. Відносини з позивачкою були нормальними, але спільного господарства вони не вели, спільного бюджету не було, спільного майна в них не має. Він говорив позивачки, що якщо її потрібні гроші то вона може взяти з його грошей. З грудня 2011 року по 2016 рік він працював в Росії по сезонно практично не бував в квартирі позивачки. Наміру створити сім»ю з позивачкою не мав. Він давав її ключи від свого будинку, вона там садила город, а потім забирала продукцію. Просить відмовити у задоволенні позову.

Судом допитані свідки за клопотанням позивача:

- свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що позивачка є його тещею. З грудня 2008 року теща прийняла собі чоловіка. Вони разом зробили собі загранпаспорти. Рік він не робив, а коли знайшов роботу то за гроші тещи купив білети, щоб доїхати до оботи. Жили вони разом за гроші тещи, а його складали на будинок. Вони все робили разом, проживали як чоловік з жінкою, спільно проводили досуг на морі в п.Мірний у якому вони винаймалимп дачу, а теща з відповідачем приїхали до них на автомобілі. Він брав у відповідача гроші, у вересні ці гроші повернув тещі, яка відвезла ці гроші за будинок. Гроші за будинок віддалались при ньому.

- свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що до неї звернувся ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щоб продати будинок, який належав її мактері, яка дуже хворіла. Відповідач дуже хотів купити цей будинок, запропонував задаток та вона погодилась. Відповідач приїхав з позивачкою на автомобілі, яким керувала позивачка та потім підвезли її до м.Нова Каховка. В будинку біля вікна вона отримала задаток за будинок. Позивачка подивилась будинок та вони поїхали. Він говорив що позивачка шьє, він у коридорі зробить вікно там буде швейна машинка. Вона підготувала документи на будинок, в неї було доручення. Нотаріус сказала, щоб відповідач прийшов з дружиною, він відповів що не знаходиться у шлюбі. Вони оформили всі документи, відповідач сказав, що проживає з жінкою та хотів би відписати її півбудинка. Нотаріус сказала, що необхідно зробити відчуження, вона запропонувала відповідачу зробити договір дарування. У нотаріуса зазначили , що гроші за будинок отримані у повному обсязі до підписання договору, але гроші відповідач її не віддав, сказав, через неділю. Вони обидва говорили, що зроблять будинок та запросять її на входини. Вона сказала, щоб відповідач написав її розписку, потім він поїхав в Москву. Остаточний розрахунок за будинок зробила позивачка зі своїм зятем після того, як вона виписала свою матрі, власницю будинка, яка сказала, що купляли будинок вдвох, а її там немає. Через 4 роки позивачка зателефонувала та розповіла, що відбулось. Відповвідач добре до позивачки відносився, вона не знала, що вони не знаходяться у зареєстрованому шлюбі, дізналась лише у нотаріуса. Вона сприймала їх як подружню пару.

- свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що в 2008 році відповідач на базарі познайомився з позивачкою та у вересні місяці він перейшов до неї проживати, де проживав до 2016 року. Перші роки він не працював сидів на шиї в позивачки. З 2008 по 2010 рік вона працювала на базарі та бачила, як відбувались події. Відповідач забирав її з базара та сильно ревнував її. У 2013 році з внуками поїхали в будинок та рвали вишню. Позивачка упала та зломала руку. Вона постійно приходила до них, все в них було разом. Відповідач працював три місяці рна рік, остальний час сидів на шиї у позивачки. Позивачка в уквартирі зробимла ремонт ванної кімнати, змінила душеву кабіну на вану, тому що відповідачу необхідна була вана для лікування. Вона приходила до позивачки часто, після базару заходила на каву, а також у вихідний. Останній раз була колми відповідач сказав, що наступний Новий рік буде празнувати у новому будинку. В них все було разом. Вона також іздила з позивачкою, коли остання поклеїла обої, у будинку не було меблів. Вони разом з позивачкою були в «Перлині» де вона побачила арку, яку потім зробили у будинку.

- свідок ОСОБА_9 суду пояснила,що з 2008 по 2016 рік сторони проживали разом. Відповідач відпрацює 3 місяці, а потім проживає за рахунок позивачки, яку обіцяв повезти на Середиземне море. Відповідач познайомився з позивачкою на базарі. Вона довго до нього приглядалась. В червню 2008 року на її день народження сторони прийшли разом. У 2016 році в кінці серпня відповідач прийшов сказав, щор не буде розписуватися з позивачкою та нічого отписуввати її не буде. Вони купили спірний будинок разом та збирали на нього разом гроші, позивачка платила налог на землю, на чіє ім.»я оформили будинок не говорили.

- свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що відповідача побачила у вересні 2008 року та чомусь вирішила, що сторони створили сім»ю та живуть разом. Відповідач розповідав про те, як у будинку проводиться ремонт і як там будуть жити. На базарі традиція празнувати день народження. Відповідач прийшов та влаштував скандал за те, що позивачка сама пішла на день народження. Вона з чоловіком будували дачу де тримали домашне господарство. Відповідач говорив, що позивачка буде сидіти вдома дивитися за господарством, а він її прогодує. У 2016 році сторони розійшлися. Її відомо, що відповідач 2-3 місяці працював, а потім був вдома. Її відомо, що сторони купилами будинок для спільного проживання та вважає, що будинок був придбаний на спільні кошти.

- свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з 2008-2009 року позивачка жила з відповідачем та вони іноді зустрічались. Відповідач говорив, що будує житло, потім вони з позивачкою переїдут проживати в будинок, а квартиру залишать дітям. Вона заходила до них на чай, відповідач поводився як чоловік та в неї не виникало ніяких сумнівів. Відповідач говорив, що вміє готувати, пропонував чай, кофе. Говорив, що коли закінчять ремон в будинку переїдут туди проживати, вони там саджали дерева.

- свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що давно знає позивачку, а з 2013 року почали ближче спілкуватись, вона приходила до неї додому. Там був відповідач, який лежав у спальні на кроваті та готував їм чай. Колись прийшла до них, позивачці було зле, ввідповідач сказав, що у позивачки нерви, не хватає грошей на ремонт, а він не може знайти роботу, коли закінчать ремонт переїдуть у будинок та позивачка не буде працювати на ринку. Вважала їхз сім»єю, позивачка платила робочим за проведений ремонт будинку, возила цемент.

- свідок ОСОБА_13 суду пояснила, являється невісткою позивачки та познайомилась з відповідачем у 2009 році, тоді вона ще зустрічалась з сином позивачки. Позивачка та відповідач мали спільний бюджет та побут. Він допомогав позивачці по квартирі, так як позивачка проживала сама. Постійно чула розмову щодо придбання будинку. Бюджет був спільний, але кошти які відповідач привозив витрачав на будинок, а гроші позивачки витрачались на побут, все проплачувалось за її рахунок. З 2012 року вона переїхала на квартиру. Вона неодноразово приїздила в будинок, вони з позивачкою обирали обої, кахлі, вагонку, садили город.

- свідок ОСОБА_14 суду пояснив, жінка з якою він зустрічався працювала разом з позивачкою на базарі. Відповідач його постійно ревнував до позивачки, вони проживали як сім»я, вона проводжала його, збирала на роботу влітку він іздив на роботу в Росію, а взимку був вдома. У них були нормальні відносини. Він сильно її ревнував, вони будували плани, мали спільні гроші, разом купили будинок та вона ставила могорич на базарі.

- свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що являється рідним сином позивачки. З»явився відповідач та почав проживати разом з ними та утриманні матері. Він з дружиною жив у одній кімнаті, сестра у іншій, а відповідач з матір»ю у третій. Мати з відповідачем проживали однією сім»єю, з ранку він допомогов її розкладати товар на ринку, а ввечері допомогав її зібратись. Будували плани щодо придбання будинку. Він говорив матері, що якщо вони переїдуть у будинок та він з дружиною перейдуть жити у квартиру. Вони з матер»ю возили у будинок цемент, обої. Він возив матір та відповідача в спірний будинок, допомогав по городу, а у 2016 році вони розійшлись.

Судом допитані свідки за клопотанням відповідача:

- свідок ОСОБА_16, суду пояснив, зо знає відповідача біля 7 років, оскільки працював разом з ним. Позивачку бачив лише раз. Зі слів відповідача знає, що це власниця квартири, де він проживає. При ньому відповідач телефонував позивачці та розмовляв з нею, як з власницею квартири. Сам особисто у квартирі не був.

- свідок ОСОБА_17, суду пояснив, що разов з відповідачем працюють у Росії, де знаходяться більше ніж в Україні. Позивачку бачив 2 рази, але йому її не представляли. Знає, що відповідач проживає у місті на квартирі. Коли ідуть на роботу то на квартирі проживають разом з відповідачем. Він постійно спілкувався з донькою, своєю жінкою та хлопцями, які роблять ремонт. Сами ми наполягли на тому, щоб відповідач купив собі житло, оскільки він заробляє, а на старості залишиться без житла. Відповідач проживав на квартирі, але до себе на квартиру його не запрошував. Був випадрок, коли ввін привозив відповідачу гроші.

- свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що відповідач давно шукав для себе будинок, працював на Севері та мав гроші та не мав житла. Відповідач зустрів його з дружиною на ринке та спитав чи не знаємо ми хто продає будинок. Ми сказали, що будинок продає наша сусідка. Він приїхав, домовився з нею та передав завдаток за будинок, а потім розпочав робити ремонт. Ми в нього працювали, робили ремонт та будували. В основному будівництво проводилось, коли відповідач приїзжав.. Позивач приїзжала, привозила обої, щось робила на городі де упала та поломала руку. Відповідач проживав у позивачки на квартирі, допомогав її вивозити товар на базар. Вони приїздили в будинок вдвох, як вони жили йому невідомо.

- свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він працював по ремонту та будівництву будинку відповідача. За роботу з ними розраховувався відповідач. Про сімейні відносини його нічого не відомо. Будинок належить відповідачу. Позивачка пару раз приїзжала та привозила на своєму автомобілі цемент, тому що не хватало цементу. Відповідач поїхав в Росію та вони працювали в його будинку доки не закінчились будматеріали.

- свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що знала сім»ю відповідача, його дружину ОСОБА_20, з якою тривалий час працювала на одному підприємстві. Для неї неприємною новиною було те, що вони розійшлись десь у 2011-2012 роках. Зустріла відповідача, він сказав що живе на квартирі. У нього дуже добрі стосунки з дітьми. Відповідач сказав її, що купив будинок в с.Веселе та робить там ремонт. Останній час дуже рвдко бачила його, він був з дітьми.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали інвентарної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази .

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Європейський суд з прав людини у рішенні Палати від 22.12.2004 у справі "Мерже і Крос проти Франції" зазначив, що сімейне життя включає не лише соціальні, моральні чи культурні взаємини,а й інтереси матеріального характеру.

За приписами ч. 2, ч.4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Про утворення особами сім'ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Про те, що законодавець визнає можливість створення сім'ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчить положення ст. 74 СК України. Встановлення такого факту передбачено в судовому порядку (ст. 256 ЦПК України).

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суд повинен встановити факт створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. (ст. ст. 3, 74 СК України).

Дані положення узгоджуються із положеннями п.п.20-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у яких зазначено питання, які необхідно враховувати судам при визначенні порядку розділу спільного майна подружжя, в тому числі й осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах та містяться у Постанові ВСУ від 08.06.2016 року по цивільній справі № 6-2253 цс15..

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст..74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року №6-97цс11, яка згідно зі ст..360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Саме ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Судом встановлено що 05.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бериславського РУЮ на підставі рішення Новокаховського міського суду від 22.12.2011 року зареєстровано розірвання шлюбу відповідача ОСОБА_4 (а.с.47-48, 57).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що матеріали справи містять належні та допустимі докази дійсного моменту припинення шлюбу між відповідачем та його дружиною, ОСОБА_20, а саме, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виданий Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Херсонській області, згідно з яким шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_20 припинений його реєстрацією лише 05 березня 2012 року, що повністю узгоджується з положеннями ст. 104 СК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть чоловік позивачки ОСОБА_21 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та саме з цього часу шлюб вважається припиненим відповідно до ч.1 ст.104 Сімейного кодексу України. ( а.с.55,56).

Таким чином, норми ст. 74 СК України до правовідносин між сторонами у справі за період до 05 березня 2012 року застосуванню не підлягають, оскільки положенням ч. 1 ст. 25 СК України, передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Судом встановлено, що 09.10.2012 року ОСОБА_4 придбав житловий будинок з належними до нього господарчими та побутовими будівлями та спорудами, а також приватизованою земельною ділянкою, площею 1045 га, на якій він розташований (а.с.31).

Згідно п.10 Договору покупець ОСОБА_4 зазначив, що вказаний у цьому договорі будинок та земельна ділянка набуваються у його особисту приватну власність, на час придбання у власність вказаного майна покупець не перебуває у зареєстрованому шлюбі та ні з ким не проживає однією сім»єю без реєстрації шлюбу (а.с.31 об.)

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Таким чином позивач має надати суду належні та допустимі докази спільного проживання однією сім»єю з відповідачем без реєстрації шлюбу та ведення спільного побуту.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту, бюджету, отримання у вказаний період заробітної плати (доходу) не може бути доказом участі у придбанні спірного майна та не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року ( справа № 6-135цс13).

Позивачка належних і допустимих доказів в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України ведення сторонами спільного господарства, (саме у період після розірвання відповідачем шлюбу та придбання будинку, тобто з 05.03.2012 по 09.10.2012 року), наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї, а також що що вона своєю працею чи коштами брала участь у придбанні спірного майна не надала та не надала письмової угоди про спільну участь у придбанні майна.

Надані стороною позивачки докази у тому числі і покази свідків, доводять лише тривалі відносини, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами склалися відносини саме притаманні подружжю (ведення спільного господарства, наявність спільних прав та зобов'язань, спільний побут, бюджет, тощо).

А відтак, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна, набутого під час спільного проживання, задоволенню не підлягають.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись ст.ст.21, 36, 74, 70 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю та поділ спільного сумісного майна відмовити за його необгрунтованістю.

Скасувати накладений на підставі ухвали Бериславського районного суду Херсонської області від 04.10.2016 року арешт на житловий будинок з земельною ділянкою площею 1045.0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених ст..294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород