РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11067/16-ц

Провадження № 2-о/643/24/17

09.03.2017 року м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., при секретарі Арестовій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Свою заяву обґрунтовує тим, що спільне проживання однією сім'єю її та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу розпочалось у лютому 2015 р. Протягом трьох місяців сторони проживали за спільною адресою: АДРЕСА_1, після чого переїхали на нову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в якій ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає, де вони проживали разом протягом дев'яти з половиною місяців в період з травня 2015 р. по 18.02.2016 р. Весь час сторони вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет. Встановлення факту проживання однією сім'єю як зазначає заявник має юридичне значення, так як дозволить вирішити ряд процесуальних питань у кримінальному провадженні по факту ДТП, яке мало місце за участю заявника та зацікавленої особи, зокрема, скористуватись правом подання одним подружжям заяви про закриття кримінального провадження.

Заявник в судовому засідання підтримала заяву, та надала пояснення відповідно до викладеного вище.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, надав показання у якості свідка та показав суду, що дійсно з ОСОБА_1 у нього були близькі стосунки, однак вони ніколи не проживали разом однією сім'єю та не вели спільне господарство, не мали єдиного бюджету, що свідчить про відсутність сімейних стосунків.

Суд, заслухавши пояснення заявника, зацікавленої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами та доповненнями "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, які згідно із законом породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В судовому засіданні допитані свідки заявника, а саме: ОСОБА_4 (сестра заявника), ОСОБА_5 (мати заявника), ОСОБА_6 (співробітник заявника), ОСОБА_7 (подруга заявника), ОСОБА_3 (племінниця заявника), які показали суду, що сторони дійсно мали близькі стосунки приблизно рік, разом приїжджали до сестри заявника та її батьків у гості, разом проживали та відпочивали в Індії, разом робили покупки в магазинах, при цьому, ОСОБА_2 давав гроші заявниці, часто забирав її з роботи, а заявниця часто допомогала в роботі ОСОБА_2 Окремо свідок ОСОБА_5 в суді показала, що ОСОБА_2 називав її тещею, вона сприймала його як зятя, і після відпустки у зимку 2016 р. її дочка та ОСОБА_2 планували зареєструвати свій шлюб, планували спільних дітей.

Однак, суд вважає, що данні показання свідків не доводять безумовно той факт, що сторони проживали разом однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, так як той факт, що сторони на протязі року мали особисті стосунки, проживали разом на одній житловій площі, взаємно вирішували деякі побутові питання, не свідчить, що вони утворпили сім'ю, і між ними виникли взаємні права та обов'язки.

До показань свідка ОСОБА_5 суд відноситься критично, так як вона є зацікавленою у справі особою, і її показання ніякими іншими доказами із боку заявника не підтверджуються, і спростовуються доказами, наданими зацікавленою особою.

Також заявник надала суду в якості доказів документи, а саме, копії закордонного паспорту, авіабілетів та візи до Індії, диск з відео та фотознімками, які свідчать про факт спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_1, але зазначений факт не оспорюється, між тим, як пояснив ОСОБА_2, допитаний як свідок, він сприймав даний відпочинок як спільну дружню подорож, яку вони оплатили також спільно.

Оцінка показань свідків із боку зацікавленої особи, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дає суду підстави для висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали однією сім'єю в розумінні ст. 3 Сімейного Кодексу України, так як не мали взаємних обов'язків та прав, не були пов'язані спільним побутом, та не мали спільного бюджету, так як зазначені свідки суду пояснили, що стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 носили суто тимчасовий характер, ОСОБА_2 ніколи не сприймав ОСОБА_1 як свою цівільну дружину, ціквався іншими жінками, їздив неодноразово на відпочинок за кордон окремо від заявниці в період, на який зазначає заявниця як на період спільного проживання, проживали вони окремо, і лише іноді ОСОБА_2 залишався на ніч в квартирі, що належить заявниці, при цьому, ніяких своїх речей в її квартирі надовго не залишав. Після дорожньо-транспорної пригоди вони взагалі перестали спілкуватися, і ОСОБА_2 уклав шлюб з іншою жінкою.

На підтвердження показань свідків ОСОБА_2 суду надав копії закордонного паспорту, в яких місяться данні про виїзд його до Египту та Туреччини у 2015 році.

Таким чином, суд вважає, що факт проживаня однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не доведений, в зв'язку з чим, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11,60,209, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Я.М. Горбунова