АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 757/2405/17-ц Головуючий в 1 інстанції - Литвинова І.В.
Апеляційне провадження №22-ц/796/3691/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року про повернення позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2017 року вищевказану позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Вказував на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву для подання до належного суду, оскільки позов про поділ спадкового майна подано в порядку ст. 114 ЦПК України за місцем знаходження основної частини майна.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, його представника, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що сукупна вартість спірного нерухомого майна, що територіально знаходиться поза межами Печерського району м. Києва, перевищує вартість 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним та не в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з п.п 42, 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив визнати право власності на наступне майно:

- 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1;

- земельна ділянка за кадастровим номером № НОМЕР_1, площею 0,1200 га, що знаходиться у с. Погреби Васильківського району Київської області у садівничому товаристві «Юпітер» (ділянки № НОМЕР_2, НОМЕР_3 для ведення садівництва);

- садовий будинок АДРЕСА_2, загальною площею 14,8 кв. м., житловою площею 14,8 кв. м.;

- грошові вклади на особових рахунках № НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, відкриті у Голосіївській філії № 0442 Держощадбанку України.

Так, відповідно до копії технічного паспорту інвентаризаційна вартість 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1 становить 206 608 грн.=6201266:3 ( (а.с. 22);

Вартість садового будинку АДРЕСА_2, загальною площею 14,8 кв. м., житловою площею 14,8 кв. м. з урахуванням зносу становить 9796 грн. (а.с. 14);

Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що вартість земельної ділянки в садівничому товаристві «Погреби» Васильківського району м. Києва та вартість садового будиночку в цьому ж товаристві , яка зазначена вище є більшою ніж вартість 1/3 частини житлового будинку в Печерському районі м. Києва.

Тобто висновок суду, про те, що основна частина майна, на яке позивач просив визнати право власності не знаходиться в Печерському районі м. Києва є недоведеним, а тому суд не мав права, повертати позовну заяву подану з дотриманням ст. 114 ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Колегія суддів роз'яснює позивачу, що прохання в апеляційній скарзі про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду не може бути задоволене, оскільки провадження в даній справі ще не було відкрито, а такі повноваження належить виключно до компетенції суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року скасувати, а питання про відкриття провадження у даній справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: