Справа № 318/347/16-ц Номер провадження №2/318/8/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.; за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 квітня 2015 р. він, фізична особа-підприємець надав ОСОБА_5 суму 100 000 грн. за вирощення соняшника, про що відповідач у присутності свідків написав власноруч розписку. У встановлений строк відповідач кошти не повернув. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу 100 000 грн., накласти арешт на майно, що належить відповідачу, стягнути з відповідача судові витрати. В уточненій позовній заяві просив також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу.

В судовому засіданнія позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з?явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги не визнає. Його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі і зазначив, що ОСОБА_4 грошей у позивача не брав, не давав обіцянок їх повернути та розписка не є договором позики. Просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України з а договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Судом установлено, що згідно розписки від 08.04.2015 р. ОСОБА_4 отримав в рахунок сплати по вирощуванню соняшника 100 000 грн. в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Разом з тим в розписки не вбачається від якої особи ці кошти було отримано.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, дана розписка про отримання грошових коштів не містить зобовязання про їх повернення. Крім того, договір позики не відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, а саме: договір позики в цій справі підписаний лише однією стороною ОСОБА_4 і не підписаний позикодавцем (позивачем).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позивачем позову.

На підставі ст.ст. 11, 16, 23, 202, 207, 1046, 1047, 1049ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 212-215, 232 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_8