Справа № 204/219/17
Провадження № 2-з/204/12/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

23 січня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у м. Дніпро заяву позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання договору іпотеки недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання договору іпотеки недійсним.

20 січня 2017 року до суду надійшла заява від позивача про забезпечення вищевказаного позову, в якій він просив накласти арешт на квартиру № 77, розташовану у будинку № 5 по вулиці Театральна в місті Дніпро, загальною площею 86,6 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3 та заборони Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, нотаріусам та іншим особам, які, відповідно до законодавства України, наділені правом вчиняти дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно: вчиняти будь-які дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав власності на двокімнатну на квартиру № 77, розташовану у будинку № 5 по вулиці Театральна в місті Дніпро, загальною площею 86,6 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3. В обґрунтування заяви вказав на те, що для забезпечення його позову про визнання договору іпотеки недійсним, необхідно накласти арешт на вищевказану квартиру, оскільки йому відомо, що Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2» планує переоформити право власності на квартиру на юридичну особу на підставі договору іпотеки, але вказаний договір на даний час оскаржується ОСОБА_1, а також у звязку із тим, що на даний час там прописана малолітня дитина. З огляду на це є підстави припустити, що Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2» знаючи про те, що спір з приводу договору іпотеки розглядається судом, може продати або здійснити інше відчуження цього майна до ухвалення по справі остаточного судового рішення і набуття ним законної сили. На підставі викладеного, позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 23 січня 2017 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України - позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Так, розглянувши дану заяву та матеріали справи, враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір.

Суду доведено належними доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відчуження відповідачем спірного нерухомого майна, може призвести до неможливості виконання рішенням суду, у разі задоволення позовних вимог позивача, оскільки вказаний обєкт нерухомості, зокрема, є предметом даного спору.

Разом з тим, накладення саме арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_3, яке заявлене заявником, є необґрунтованим, оскільки такий вид забезпечення позову може викликати негативні наслідки при його виконанні, а саме: вилучення майна з користування власника та передачу іншим особам на відповідальне зберігання, що також може перешкоджати його можливій господарській діяльності, що буде порушувати законні права ОСОБА_3, як за Цивільним кодексом України, так й за Конституцією України в частині непорушності права приватної власності. Тому, такий вид забезпечення позову є необґрунтованим.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим задовольнити частково дану заяву та накласти заборону будь-яким особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, тощо, вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 17984358), яка (квартира) належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 2465 - до набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання договору іпотеки недійсним - задовольнити частково.

До набрання рішенням суду по даній справі законної сили накласти заборону будь-яким особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, тощо, вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка (квартира) належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 49042, АДРЕСА_2) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 2465.

Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 17984358.

Копію даної ухвали суду направити для виконання до Відділу реєстрації майнових прав Управління реєстраційної служби Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради та Красногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути предявлена до виконання протягом року.

Суддя В.В. Самсонова