Справа № 523/6939/15-ц
Провадження №2/523/885/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання спадщини після смерті ОСОБА_5 відумерлою, витребування її у власність територіальної громади міста Одеси,

Установив

Представник Одеської міської ради 06 травня 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання спадщини відумерлою та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2016 року клопотання представника позивача про роз'єднання у самостійні провадження позовних вимог в межах розгляду цивільної справи за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання спадщини відумерлою та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено. Роз'єднано та виділено у самостійне провадження позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_9 про визнання спадщини після смерті ОСОБА_5, що складається з квартири АДРЕСА_1, відумерлою та витребування її у власність територіальної громади міста Одеси, залишивши номер цивільної справи №523/6939/15-ц.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2016 року клопотання представника позивача в межах розгляду цивільної справи за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_9 про визнання спадщини після смерті ОСОБА_5, що складається з квартири АДРЕСА_1, відумерлою та витребування її у власність територіальної громади міста Одеси задоволено та замінено первісного відповідача ОСОБА_6 по цивільній справі №523/6939/15-ц за вищезазначеним позовом, на належного відповідача - ОСОБА_1.

Вимоги позову представник позивача обґрунтував наступним.

З 25 лютого 2013 року Апеляційним судом Одеської області ухвалено вирок по відношенню до ОСОБА_2 та інших, відповідно до якого ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4, 15 ч. 2-190, ч. 4, 162 ч. 1, 27 ч. З, 28 ч. 3-358 ч. 2 та ст.ст. 27 ч. З, 28 ч. З, ст. 358 ч. З, 358 ч. З Кримінального кодексу України.

Як зазначено у постанові прокуратури Одеської області від 30.08.2012 року про зміну вироку у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 4, 15 ч. 2-190, ч. 4, 162 ч. 1, 27 ч. З, 28 ч. 3-358 ч. 2 та по ст.ст. 27 ч. З, 28 ч. З, ст. 358 ч. З, 358 ч. З Кримінального кодексу України, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, була власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 відповідно до рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11.06.2003 року, ухваленого у цивільній справі № 2-2066-2003, право власності на яку зареєстроване 22.09.2003 року в КП «ОМБТІ та РОН» в місті Одесі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, про що у Першому відділі РАЦС Приморського районного управління міста Одеси було зроблено актовий запис про смерть № 7247 від 08.08.2006 року.

Восени 2006 року керівник злочинної організації ОСОБА_2, дізнавшись про наявність вищезазначеного майна і про смерть його власника, із ціллю заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 та отримання наживи, використовуючи послуги невстановленої слідством особи, виготовив підроблені документи.

07 листопада 2006 року ОСОБА_11, виконуючи вказівки ОСОБА_2, діючи за підробленим паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 та за підробною довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім'я ОСОБА_5, в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Просвиркиної Т.В. оформила довіреність від імені ОСОБА_5, якою уповноважила ОСОБА_13 здійснювати розпорядження всім її майном.

27 листопада 2006 року ОСОБА_4, діючи за підробленим паспортом на ім'я ОСОБА_13, підробленою довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім'я ОСОБА_13, використовуючи фіктивну довідку-виписку з домової книги про склад сім'ї та прописку ЖБК «Малиновський-1» міста Одеси від 24.11.2006 року та продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів щодо заволодіння квартирою АДРЕСА_1 шахрайським шляхом, уклала в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Трубачевої Н.А договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна разом із своїм співучасником ОСОБА_8, який пред'явив нотаріусу підроблений паспорт на ім'я ОСОБА_15

29 листопада 2006 року ОСОБА_8, використовуючи підроблений паспорт на ім'я ОСОБА_15, за вказівками ОСОБА_2 заповнив бланки КП «ОМБТІ та РОН», подав заяву про реєстрацію за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

29 січня 2007 року ОСОБА_8 із своєю співучасницею, ОСОБА_11, яка діяла за підробленим паспортом громадянина України на ім'я ОСОБА_17, уклали в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Крицкої Н.В. договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

05 березня 2007 року ОСОБА_11, продовжуючи шахрайські дії з корисливих міркувань, уклала в місті Одесі в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.Н. із заздалегідь знайденим покупцем, ОСОБА_6, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Для вчинення зазначеного правочину ОСОБА_11 надала нотаріусу оригінал фіктивного договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2007 року, укладеного між ОСОБА_17 та ОСОБА_15, підроблений паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_17, підроблену довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім'я ОСОБА_17

Положення статті 1277 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

У відповідності до частини 3 статті 140 Конституції України та частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, є міські ради.

Отже, на думку позивача, враховуючи те, що спадкоємці померлої як потерпілі при розгляді вищезазначеної кримінальної справи не залучалися, з часу смерті спадкодавця жодна особа із заявою до нотаріальної контори про вступ у спадщину не зверталася, у ОСОБА_5 відсутні спадкоємці за заповітом чи за законом. Із вищезазначеного можна зробити висновок, що територіальна громада міста Одеси є правонаступником майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. При цьому на Одеську міську раду законодавством покладено обов'язок у судовому порядку визнання цієї спадщини відумерлою при наявності умов і підстав зазначених у статті 1277 Цивільного кодексу України, незалежно від того, чи відчужено (незаконно) це майно або ні.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити шляхом визнання спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, що складається з квартири АДРЕСА_1 відумерлою та витребувати у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав заперечення на позовну заяву, котрі долучені до матеріалів справи в судовому засіданні від 01.11.2016 року (т.2, а.с. 19-21). Заперечення обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 16 квітня 2009 р., укладеного з ОСОБА_21 (продавець). Право власності на спірну квартиру належало на час здійснення правочину ОСОБА_21 відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2007 р. у справі № 2-2858/07, яке вступило в законну силу 29 жовтня 2007 р., тобто за 8 років до звернення Одеської міської ради з позовом до Суворовського районного суду м. Одеси.

На час укладення правочину 16.04.2009 р. право власності ОСОБА_21 було зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 18 грудня 2007 p., записано в книзі за № 34допк-106, номер запису 7, реєстраційний номер 16842554, номер витягу 17096806.

Договір купівлі-продажу посвідчений Пенчевим K.Л., державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 4-605.

Після вчинення правочину право власності ОСОБА_1 на придбану квартиру було зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 21 квітня 2009 р. (за 6 років до звернення Одеської міської ради з позовом до Суворовського районного суду м. Одеси), записано в книзі за № 36допк-106, номер запису 7, реєстраційний номер 16842554, номер витягу 22526769.

Таким чином, наведені обставини свідчать та доводять, що відповідачем у справі № 523/6939/15-ц ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1:

- не придбавалась у неналежних (недобросовісних) відчужувачів - ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_11 та інших, визнаних винними у скоєнні злочинів, направлених на протиправне заволодіння квартирою;

- придбана у належного, правомірного та добросовісного відчужувана (власника), право власності якого на квартиру визнане рішенням Суворовського районного суду від 17 жовтня 2007 p., яке набрало законної сили;

- відсутні обставини незаконного заволодіння відповідачем ОСОБА_1 та незаконного володіння ним квартирою АДРЕСА_1.

Враховуючи зазначене в запереченнях, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Треті особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертались.

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності третіх осіб, котрі належним чином повідомлені про розгляд справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав представника позивача та представника відповідача, суд проходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2007 року по цивільній справі №2-2858/07, окрім того встановлено факт, відповідно до якого ОСОБА_21 проживав з ОСОБА_5 з 1999 року.

Визнано за ОСОБА_21 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5. (т.1, а.с. 117-121). Вказане рішення набрало законної сили.

ОСОБА_1 є власником спірної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 16 квітня 2009 р., укладеного з ОСОБА_21 (продавець). (т.2, а.с. 22).

На час укладення правочину 16.04.2009 р. право власності ОСОБА_21 було зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 18 грудня 2007 p., записано в книзі за № 34допк-106, номер запису 7, реєстраційний номер 16842554, номер витягу 17096806.

Договір купівлі-продажу посвідчений Пенчевим К.Л., державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 4-605.

Після вчинення правочину право власності ОСОБА_1 на придбану квартиру було зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 21 квітня 2009 р. (за 6 років до звернення Одеської міської ради з позовом до Суворовського районного суду м. Одеси), записано в книзі за № 36допк-106, номер запису 7, реєстраційний номер 16842554, номер витягу 22526769. (а.с. 24).

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Положення статті 1277 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2007 року по цивільній справі №2-2858/07 визнано за ОСОБА_21 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, та в подальшому вказану квартиру ОСОБА_1 придбав у власність відповідно до договору купівлі-продажу від 16 квітня 2009 р., укладеного з ОСОБА_21, у Одеської міської ради були відсутні підстави в порядку ст. 1277 Цивільного процесуального кодексу України звертатись із вказаним позовом до суду.

Враховуючи зазначене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, тому і відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3,6,10, 11, 14, 57-64, 77,169, 209, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання спадщини - квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5 відумерлою, витребування її у власність територіальної громади міста Одеси - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя