Справа № 175/146/17
Провадження № 2/175/53/17
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Воздвиженського О.Л.

за участю секретаря Перепелиці Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сурсько-Литовської сільської ради, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

В січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 травня 2012 року, на житловий будинок № 7 по вул. Кооперативній в с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області, та визнати право власності на квартину № 3 в будинку № 5а по вул. Будівельників в м. Дніпро.

В обґрунтування позову позивач вказав, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливістю їх отримати він не може зареєструвати право власності у встановленому законом порядку.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не зявилася, тому вважаю можливим розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами.

Представники Сурсько-Литовської сільської ради та Дніпропетровської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду не з'явилися, тому вважаю можливим розгляд справи у їх відсутність за наявними матеріалами.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права (ст. 15-16 ЦК України).

Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України).

Однією з позовних вимог позивача є визнання права власності за законом на домоволодіння № 7 по вул. Кооперативній в с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 24 від 28 жовтня 2011 року виданого виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська ОСОБА_1, з сімєю із двох чолові отримав право на зайняття житлового приміщення житловою площею 36, 5кв.м, яке складається з двох приміщень та знаходиться у АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Красногвардіської районної у місті ради від 21.10.11 року за №225/1.

03 липня 2016 року №07/2016 згідно договору оренди укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, ОСОБА_1 надав в оренду квартиру №3 у м. Дніпро по вул. Будівельників, 5а.

Пунктом 5.1.2. зазначеного вище договору передбачено, що не пізніше 5 днів з моменту передачі об'єктів оренди орендодавець зобов'язаний передати орендарю копії правовстановлюючих документів та технічної документації на об'єкти оренди.

Договір оренди між сторонами припинено, внаслідок чого, між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виник спір про майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката.

Однак, позивач не скористався своїм правом та не отримав свідоцтва.

01 січня 2016 року прийнятий Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яким не передбачено видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та неможливістю його отримати позивач не може зареєструвати право власності у встановленому законом порядку, тому був вимушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено ст. 9 ЖК України.

Таким чином, право власності на квартиру АДРЕСА_2, у відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність» виникло у ОСОБА_1 з моменту отримання ордеру на житлове приміщення № 24 серія IV, тож судом встановлена правомірність набуття позивачем права власності на вказане нерухоме майно, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема - визнання права.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин позовні вимоги у частині визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка складається з: 1 - житлова площею 36,8 кв.м., 2 - кухня площею 6,5 кв.м., 3 - комора площею 5,9 кв.м., 4 - коридор площею 3,3 кв.м., 5 - ванна площею 1,2 кв.м., 6 - куалет площею 1,1 кв.м, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання за ним права власності на житловий будинок № 7 по вулиці Кооперативній у с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст 16, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сурсько-Литовської сільської ради, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АО № 160841 виданий Красногвардійським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 23 жовтня 2013 року, індетифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка складається з: 1 - житлова площею 36,8 кв.м., 2 - кухня площею 6,5 кв.м., 3 - комора площею 5,9 кв.м., 4 - коридор площею 3,3 кв.м., 5 - ванна площею 1,2 кв.м., 6 - куалет площею 1,1 кв.м.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а саме рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.Л. Воздвиженський