Справа №468/281/16-ц
Провадження № 22-ц/784/111/17 Суддя першої інстанції: Янчук С.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Прокопчук Л.М., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Шагай О.А.,

за участю: відповідачки - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі - ТОВ «Кредитні ініціативи») до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 за участю третьої особи - Служби у справах дітей Баштанської районної державної адміністрації про виселення, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виселення.

Позивач зазначав, що 16 лютого 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 70 000 грн. зі сплатою 19 % річних на строк до 16 лютого 2017 року.

В той же день в забезпечення виконання зобов'язань між Банком та відповідачкою укладено іпотечний договір за яким остання надала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, за умовами якого до останньої перейшло право вимоги від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема кредитним та іпотечним договорами укладеними між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 16 лютого 2007 року».

В подальшому 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу та договір про передачу прав за іпотечним договором з Додатком за якими до товариства перейшли права за кредитним та іпотечним договорами, укладеними між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 16 лютого 2007 року.

У зв'язку з порушенням відповідачкою умов зазначеного кредитного договору за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2013 року в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки.

Проте, незважаючи на вказане рішення суду та письмову вимогу ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідачі відмовляються добровільно звільніти житлове приміщення.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що 16 лютого 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1403/0207/88-009 відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 70 000 грн. зі сплатою 19 % річних на строк до 16 лютого 2017 року на споживчі цілі (а.с. 6-9).

Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору між Банком та відповідачкою укладено іпотечний договір за яким остання надала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Вказаний житловий будинок належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, яке видане на підставі рішення виконкому Баштанської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 17 серпня 1993 року №147 та зареєстровано в БТІ 31 жовтня 2001 року за № 2920 (а.с. 13).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, за умовами якого до останньої перейшло право вимоги від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема кредитним та іпотечним договорами укладеними між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 16 лютого 2007 року (а.с.46-50).

В подальшому 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу та договір про передачу прав за іпотечним договором з Додатком за якими до товариства перейшли права за кредитним та іпотечним договорами, укладеними між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 16 лютого 2007 року (а.с.53-61, 65-68).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальницею кредитних зобов'язань, на підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 25 грудня 2013 року за позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинокАДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження (а.с. 26-31).

На підставі зазначеного рішення суду Баштанським районним судом Миколаївської області 17 березня 2014 року видано виконавчий лист №468/2233/13-ц (а.с.32-33).

Постановою заступника начальника відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції на підставі виконавчого листа №468/2233/13-ц від 17 березня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП №43027331 (а.с.34-35).

З копії будинкової книги вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітні - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22-25).

3 грудня 2015 року на адресу відповідачів ТОВ «Кредитні ініціативи» були надіслані вимоги про добровільне звільнення житлового будинку (а.с.36-45).

Проте, в добровільному порядку житловий будинок відповідачами не було звільнено.

Приписами ч. 1 і 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 Житлового Кодексу України встановлено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Отже особам, яких виселяють із житлового будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказані правові позиції викладені у Постановах Верховного Суду України справа №6-1049цс15 від 2 вересня 2015 року та справа №6-1449цс15 від 3 лютого 2016 року.

З урахуванням встановленого, положень вказаних вище норм та правових позицій Верховного Суду України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення, оскільки предмет іпотеки придбано не за рахунок кредитних коштів та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі підлягають виселенню зі спірного жилого будинку з наданням їм жилого приміщення з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132 ЖК УРСР на увагу не заслуговують, оскільки вказані положення застосовуються для виселення громадян, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту.

Посилання в апеляційній скарзі те, що висновок Органу опіки та піклування Баштанської райдержадміністрації не може бути підставою для відмови у виселенні неповнолітніх дітей є безпідставні, оскільки суд при ухваленні рішення на вказані обставини не посилався.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Л.М. Прокопчук

В.І. Темнікова