Справа №463/6930/14-ц
Провадження №6/463/30/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 24 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановив:

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24.03.2015р., яке набрало законної сили, позов у вищезгаданій справі задоволено. Зобовязано відповідача ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 банківський золотий злиток 999,99 проби швейцарського виробництва, вагою 2431 грам, за договором позики від 07.06.2011 року та банківський золотий злиток 999,99 проби швейцарського виробництва, вагою 394 грами, за договором позики від 14.12.2011р., загальною масою 2 825 грам, загальна вартість яких станом на день постановлення рішення становить 2 524 004,02 грн. Вирішено питання судових витрат.

Повноважний представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну способу виконання вказаного рішення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 671 235,25 грн. загальну вартість, за яку станом на 26.12.2016 року згідно курсу НБУ можна придбати золоті злитки 999,99 проби швейцарського виробництва, загальною масою 2825 грам. Мотивує тим, що в процесі здійснення виконавчих дій, у звязку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. На даний час майно, яке зобовязаний повернути відповідач може бути відсутнім у нього, у звязку з чим виконати рішення суду у такий спосіб не представляється можливим. Тому, просить змінити такий спосіб шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації вартості золотих злитків 999,99 проби швейцарського виробництва, загальною масою 2825 грам, які оцінено станом на 26.12.2016р.

Представник позивача у справі згідно належної довіреності від 23.09.2016р. ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить таку задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву та подані документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Згідно постанови державного виконавця від 27.01.2016р. (а.с.54зв.), виконавче провадження, розпочате для виконання згаданого вище рішення суду закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р., який був чинним на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

За правилами п. 11 ч. 1 ст. 49 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Згідно з цією нормою, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок ч. 3 ст. 1049 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення Глави 83 Підрозділу 2 Розділу ІІІ Книги Пятої ЦК України, якою регламентуються правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, застосовуються в тому числі до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У справі яка розглядається, внаслідок бездіяльності відповідача щодо повернення майна, підстава збереження якого після ухвалення судового рішення відпала, неможливим є належне виконання зобовязання, тобто повернення предмета позики.

Згідно ч. 2 ст. 1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином, заяву слід визнати обґрунтованою та задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання судового рішення від 24 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу з зобовязання повернути банківські золоті злитки на стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 671 235,25 грн. (два мільйони шістсот сімдесят одна тисяча двісті тридцять пять грн. 25 коп.) загальну вартість, за яку станом на 26.12.2016 року згідно курсу НБУ можна придбати золоті злитки 999,99 проби швейцарського виробництва, загальною масою 2825 грам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.