Справа № 183/5824/16
№ 2/183/471/17
23 лютого 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря Макаренко А.О.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
19 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом
В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_2 посилався на те, що 29 липня 2009 року померла його мати ОСОБА_5.
Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері, ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на його, ОСОБА_2 користь.
Постановою приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20 оскільки ним не надані докази належності зазначеного нерухомого майна спадкодавцю.
Позивач зазначив в заяві, що 15 липня 1972 року був зареєстрований шлюб між його батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_6
В період шлюбу, його батьками був побудований жилий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20.
Право власності на житловий будинок було оформлене на ОСОБА_3.
На підставі статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Оскільки житловий будинок був побудований батьками в період шлюбу, зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Стаття 69 Сімейного кодексу України встановлює, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
За статтею 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Позивач зазначив в заяві, що у відповідності до наведених вище норм законодавства України, 1/2 частина спірного жилого будинку належало його матері ОСОБА_5.
В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20, в порядку спадкування за законом після матері - ОСОБА_5, померлої 29 липня 2009 року.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився 11.07.1973 року в м. Дніпропетровську, згідно до свідоцтва про народження його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5.
Встановлено, що 29 липня 2009 року померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
У відповідності до спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5, померлої 29 липня 2009 року звернувся син спадкодавця ОСОБА_2, чоловік спадкодавця ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2, інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено.
Постановою приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20 оскільки ним не надані докази належності зазначеного нерухомого майна спадкодавцю.
Доведено, що шлюб між батьками позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був зареєстрований 15 липня 1972 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Судом встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 побудували жилий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20.
Так, у відповідності до технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20 був побудований у період з 1999 по 2004 рік та складається з: жилого будинку літ.А жилою площею 83,0 кв.м., загальною площею 196,7 кв.м.; веранди літ.а; оглядової ями; ганку; ганку; козирку; козирку; літньої кухні літ.Б; сараю літ.В; погрібу з входом літ.Г; сараю літ.Д; навісу літь.Е; літнього душу літ.Ж; убиральні літ.З; бані літ.И; сараю літ.Л; сараю літ.М; альтанки літ.Н; альтанки літ.О; колодязя літ.к; зливної ями літ.я; зливної ями літ.я1; зливної ями літ. я2; хвіртки - №1; воріт - №2; воріт - №3; огорожі - №4, цоколю, огорожі - №5; хвіртки - №5; водного басейну - №7; покриття № І.
Оскільки будинок був побудований в період з 1999 по 2004 рік, до правовідносин суд застосовує норми Кодексу про шлюб та сімю, які діяли до 2004 року.
Так, у відповідності до ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
На підставі ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Аналогічні приписи містяться і в нормах Сімейного кодексу України, який набув чинності у 2004 році.
Так, відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Оскільки житловий будинок був побудований ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період шлюбу, зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Стаття 69 Сімейного кодексу України встановлює, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до вимог законодавства України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.
Судом встановлено, що право власності на житловий будинок було оформлене на ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 05.03.2010 року Новомосковською міською радою Дніпропетровської області та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2549635 від 05.03.2010 року.
Незважаючи на те, що право власності на спірне нерухоме майно виникло та було зареєстроване 05.03.2010 року, тобто, після смерті ОСОБА_5, померлої 29.07.2009 року, суд вважає, що вона була власником частки спірного нерухомого майна, яке було побудоване за її життя.
За статтею 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
В звязку з наведеним, частки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є рівними по 1/2/ частці.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
На підставі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частку спірного нерухомого майна, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується доказами, дослідженими судом.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20, та складається з: жилого будинку літ.А жилою площею 83,0 кв.м., загальною площею 196,7 кв.м.; веранди літ.а; оглядової ями; ганку; ганку; козирку; козирку; літньої кухні літ.Б; сараю літ.В; погрібу з входом літ.Г; сараю літ.Д; навісу літь.Е; літнього душу літ.Ж; убиральні літ.З; бані літ.И; сараю літ.Л; сараю літ.М; альтанки літ.Н; альтанки літ.О; колодязя літ.к; зливної ями літ.я; зливної ями літ.я1; зливної ями літ. я2; хвіртки - №1; воріт - №2; воріт - №3; огорожі - №4, цоколю, огорожі - №5; хвіртки - №5; водного басейну - №7; покриття № І, в порядку спадкування за законом після матері - ОСОБА_5, померлої 29 липня 2009 року.
Залишити у власності ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Аграрний (Совхозний), 20, та складається з: жилого будинку літ.А жилою площею 83,0 кв.м., загальною площею 196,7 кв.м.; веранди літ.а; оглядової ями; ганку; ганку; козирку; козирку; літньої кухні літ.Б; сараю літ.В; погрібу з входом літ.Г; сараю літ.Д; навісу літь.Е; літнього душу літ.Ж; убиральні літ.З; бані літ.И; сараю літ.Л; сараю літ.М; альтанки літ.Н; альтанки літ.О; колодязя літ.к; зливної ями літ.я; зливної ями літ.я1; зливної ями літ. я2; хвіртки - №1; воріт - №2; воріт - №3; огорожі - №4, цоколю, огорожі - №5; хвіртки - №5; водного басейну - №7; покриття № І
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.І. Городецький