Справа № 738/1989/16-ц
№ провадження 2/738/41/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi Сова Т.Г.,

секретаря судового засідання Бреус Н.В.,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.09.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, станом на 30.09.2016 заборгованість відповідача становить 22708,47 грн. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором від 28.09.2012 та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, хоча конверт з судовою повісткою повернувся до суду не врученим адресату, проте причиною невручення вказано - відмова адресата від одержання, що дає підстави вважати, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослiдивши письмові докази, суд вважає, що позов пiдлягає частковому задоволенню з наступних пiдстав.

Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі заяви від 28.09.2012, на підставі умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» надало позичальнику кредит у розмірі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-32).

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг щодо зміни кредитного ліміту, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язання за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі прострочення кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_2 систематично порушував зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Рішенням Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 (справа №1-12/2013) визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Тому суд, керуючись ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір нарахованої пені за порушення строків повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до розміру суми заборгованості за кредитом, вказаної позивачем в позовній заяві, оскільки сума пені вказана представником позивача в позовній заяві, на думку суду, є несправедливою та сприяє отриманню кредитором невиправданих додаткових прибутків.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 927,84 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 16723,08 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 927,84 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1057,55 грн., що разом становить 20136,31 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати при звернені до суду в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, ч. 3 ст. 549, 551, 599, 610-611, ч. 2 ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на р/р 3111, МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором в розмірі 20136 (двадцять тисяч сто тридцять шість) грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова