Номер справи 623/3335/16-ц
Номер провадження 2/623/314/2017
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_4 до Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,-

В с т а н о в и в:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Зазначив, що 05 квітня 2012 року помер його батько ОСОБА_5 Після смерті батька залишилось спадкове майно, у вигляді квартири АДРЕСА_1, право на яке за життя ОСОБА_5 перейшло йому після смерті його матері ОСОБА_6 у відповідності з вимогами ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Позивач спадщину прийняв шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги спадкування за законом. Оскільки позивачем не був наданий відповідний правовстановлюючий документ щодо наявності зареєстрованих прав власності та належності спадкодавцеві нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності квартиру.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень до позовної заяви просить суд визнати за ним:

-право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 54,9 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 31,5 кв.м.; у тому числі 1-а кімната пл. 12,2 кв.м.; 2-а кімната пл. 19,3 кв.м.; кухні пл. 9,3 кв.м., вбиральні пл. 1,1 кв.м.; ванної кімнати пл. 3,0 кв.м.; коридорів 5,9 кв.м.; та 0,8 кв.м.; вбудованих шаф пл. 0,6 кв.м.; пл. 0,6 кв.м.; комори пл. 1,3 кв.м.; квартира обладнана балконом пл. 0,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, який помер 05 квітня 2012 року;

- визнати таким, що втратило чинність свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 16.03.1993 рок, видане Ізюмським приладобудівним заводом ім. Дзержинського на ім'я ОСОБА_6.

- повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір в сумі 835 гривень 44 копійки.

Представник відповідача, Ізюмської міської ради Харківської області, надав суду письмову заяву про розгляд справи без присутності представника відповідача.

Третя особа, ОСОБА_3, проти позову заперечувала, вважає, що вона має право на 1/2 частину спірної квартири, оскільки проживала з померлим ОСОБА_5, однією сімєю та піклувалася про нього.

Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору, дослідивши представлені суду докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявленого позову - виходячи з наступного.

05 квітня 2012 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.12).

Батьками померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_6. ( а.с.11).

ОСОБА_6 померла 11 листопада 1998 року, що підтверджуються копією свідоцтва про смерть ( а.с.13).

ОСОБА_6 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 16 березня 1993 року Ізюмським приладобудівним заводом ім. Дзержинського ( а.с.33).

ОСОБА_6 28.07.1993 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну ї квартиру АДРЕСА_1 заповіла своєму синові ОСОБА_5

ОСОБА_8, (позивач по справі) ІНФОРМАЦІЯ_1 перемінив прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження батьками позивача, ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ( а.с.7)

Батьки позивача, ОСОБА_4, розірвали шлюб 25 вересня 1991 року ( а.с.10).

Після смерті батька позивача, ОСОБА_5, залишилось спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_3, яка перейшла йому після смерті його матері ОСОБА_6 у відповідності з вимогами ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ( п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції від 1963 року).

Померлий, ОСОБА_5, проживав в спірній квартирі, утримував її, що свідчить про те що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном .

В своїй відповіді Ізюмська державна нотаріальна контора повідомляє, що після смерті, ОСОБА_5, померлого 05 квітня 2012 року, с заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_4 ( позивач по справі) та ОСОБА_3 ( а.с.29,30).

У відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.14. пункту 4. глави 10 розділу II Порядку нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обовязково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цього факту спадкоємці повинні надати відповідні документи.

Згідно підпункту 4.15. пункту 4. глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Під час звернення ОСОБА_4 до державної нотаріальної контори було зясовано, що відповідні правовстановлюючі документи щодо наявності зареєстрованих прав власності та належності спадкодавцеві нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , відсутні.

Нотаріус керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підпунктом 4.18. пункту 4. глави 10 розділу II Порядку повідомив позивача, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, може бути вчинено після надання ним необхідних правовстановлюючих документів, що підтверджують належносіть цього майна спадкодавцеві, а у разі відсутності у нього необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів йому необхідно звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відтак, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_5.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Увесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість визнання за позивачем, ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, який помер 05.04.2012 року.

Третьою особою не надано жодних доказів на підтвердження наявного у неї права на частину спірної квартири, у судовому засіданні підтвердила що вона разом з померлим не встигли оформити шлюб.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України).

Згідно ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За викладених обставин, задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду в частині визнання права власності на нерухоме майно, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обов'язковій державній реєстрації та є підставою для внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Керуючись статтями 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, статтею 182,328,392 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, іпн. НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 54,9 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 31,5 кв.м.; у тому числі 1-а кімната пл. 12,2 кв.м.; 2-а кімната пл. 19,3 кв.м.; кухні пл. 9,3 кв.м., вбиральні пл. 1,1 кв.м.; ванної кімнати пл. 3,0 кв.м.; коридорів 5,9 кв.м.; та 0,8 кв.м.; вбудованих шаф пл. 0,6 кв.м.; пл. 0,6 кв.м.; комори пл. 1,3 кв.м.; квартира обладнана балконом пл. 0,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, який помер 05 квітня 2012 року.

Визнати таким , що втратило чинність свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 16.03.1993 рок, видане Ізюмським приладобудівним заводом ім. Дзержинського на ім'я ОСОБА_6.

Зобовязати Ізюмське управління Державної казначейської служби України у Харківській області повернути ОСОБА_4, іпн. НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Кременецький квартал,105 надмірно сплачений судовий збір в сумі 835 гривень (вісімсот тридцять пять) 44 копійки, який було сплачено на р/р 0012, МФО 851011, за квитанцією № N1A6H52512 від 19 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк