Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/435/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді : Франко В.А.

Суддів: Потапенка В.І.,Черненко В.В.

За участі секретаря Гончар В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Світловодського міськрайонного центру занятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 грудня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року Світловодський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою про стягнення із ОСОБА_2 матеріального забезпечення в розмірі 10949 грн. 52 коп.

В обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_2 отримував статус безробітної особи в Світловодському МРЦЗ 04.09.2006 року, 16.12.2009 року та 01.08.2012 року. Йому призначалась допомога по безробіттю як застрахованій особі та була здійснена виплата матеріального забезпечення за період з 04.09.2006 р. по 29.08.2007 р включно в сумі 5482 грн. 10 коп., з 16.12.2009 р по 29.09.2010 р. включно в сумі 4753 грн. 44 коп., та з 01.08.2012 р. по 30.08.2012 р. включно в сумі 839 грн. 80 коп. всього в сумі 11075 грн. 34 коп.

При проведенні розслідування відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Мінпраці України та ДПА України від 13.02.2009 р. № 60/62, та відповідно до відомостей, отриманих на запит СМРЦЗ встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконкомом Світловодської міської ради від 14.08.2002 року № 4146, що підтверджується відповідним записом держреєстратора на витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців серії АД № 608898 від 24.04.2014 року.

Під час реєстрації в МРЦЗ та при отриманні статусу безробітної особи ОСОБА_2 не повідомляв що був зареєстрований як фізична особа підприємець та в заявах про надання статусу безробітної особи надавав недостовірну інформацію. В звязку з чим тричі незаконно був зареєстрований в Світловодському МРЦЗ, з 8-го дня після реєстрації отримав статус безробітної особи, що встановлено актом розслідування № 84 від 24.04.2014 року та отримав матеріальне забезпечення всього в сумі 11075 грн. 34 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підриємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Оскільки дані про проведення державної реєстрації державної припинення підприємницької діяльності щодо ОСОБА_2 відсутні, отже, відповідач, як підприємець, не мав право на отримання статусу безробітної особи.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 грудня 2016 року позов Світловодського міськрайонного центру зайнятості було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Світловодського міськрайонного центру зайнятості суму виплаченого матеріального забезпечення в розмірі 10949,52 коп. а також судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначається зокрема, що ОСОБА_2 не має статусу субєкта підприємницької діяльності, оскільки державну реєстрацію проведено не у повному обсязі. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не значиться. Йому не видавалось свідоцтво про державну реєстрацію, підприємницькою діяльністю він не займався, на обліку в органах державної податкової служби не перебував, доходів від здійснення підприємницької діяльності не отримував взагалі протягом всього періоду, починаючи з 14.08.2002 року по теперішній час.

Крім цього зазначає, що розслідування проведено позивачем з перевищенням його повноважень, оскільки здійснювалось після закінчення періоду реєстрації та перебування позивача на обліку як безробітного, в 2014 році.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Світловодського МРЦЗ ОСОБА_4 заперечила проти доводів апеляційної скарги, погоджуючись з рішенням суду. Надіслано було письмове заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент подання ОСОБА_2 до Світловодського МРЦЗ заяв про надання йому статусу безробітного відповідач мав статус субєкта підприємницької діяльності (фізичної особи підприємця) і не міг вважатися безробітним відповідно до п.»б» ч.3 ст.1 та ст.2 Закону України «Про зайнятість населення « від 01.03.1991 року № 803-ХІІ.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись на може на підставі слідуючого.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.6 ст.8 Закону України «Про підприємництво» від 7 лютого 1991 року № 698-ХІІ державна реєстрація субєктів підприємницької діяльності проводиться за наявності всіх необхідних документів за заявочним принципом не більше п»яти робочих днів. Органи державної реєстрації зобовязані протягом цього терміну внести дані з реєстраційної картки до реєстру субєктів підприємницької діяльності та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з поставленим ідентифікаційним кодом ( для юридичних осіб), який видається органам державної реєстрації органами державної статистики, або ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обовязкових платежів.

Згідно до ч.ч.8-9 ст.8 вище зазначеного Закону України «Про підприємництво» у п'ятиденний термін з дати реєстрації органи державної реєстрації направляють примірник реєстраційної картки з відміткою про державну реєстрацію відповідному державному податковому органу органу державної статистики та подають відомості про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності до органів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і Пенсійного фонду України. ( Частина восьма статті 8 із змінами, внесеними згідно із Законом N 429-IV ( 429-15 ) від 16.01.2003 ).

Проте матеріали справи не містять таких доказів виконання органами державної реєстрації вимог ч.ч.8-9 ст.8 Закону України «Про підприємництво».

Тобто встановлено, що фактично не було внесення даних ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та не було видано свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з поставленим ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обовязкових платежів.

З відповіді від 28.10.2016 року від 01-16-336/1 виконкому Світловодської міської ради на ухвалу суду від 13 вересня 2016 року про витребування доказів зокрема зазначено, що немає можливості встановити , чи проводилось повідомлення податкового та інших уповноважених органів про проведення державної реєстрації ОСОБА_2 відповідно до ч.8 ст.8 Закону України «Про підприємництво». В реєстраційній справі ОСОБА_2 заяви про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру немає ( а.с. 127).

Зокрема, з відповіді відділу державної реєстрації апарату виконкому Світловодської міської ради від 8.05.2015 за №428/02-47 встановлено, що відомості про внесення даних ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не було включено а перебував в інформаційному фонді. (а.с.74-75).

Згідно листа, наданого Світловодським ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 14.05.2015 року №379/110/11-21-1-016 ОСОБА_2 не перебуває на обліку в податковому органі, як фізична особа- підприємець і відомості про отримання ним доходів від підприємницької діяльності- відсутні (а.с.61-62).

Суд першої інстанції також посилається у своєму рішенні на лист Олександрійської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області проте, що фізична особа підприємець ОСОБА_2 перебуває на обліку у Світловодському відділенні Олександрійської ОДПІ зі станом 37 - не є платником податків.(а.с.120)

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що дійсно він подавав заяву у 2002 році про зайняття підприємницькою діяльністю, але у звязку з тим, що на протязі цих років ніяких повідомлень йому не було стосовно вирішення його питання, він вважав, що йому було відмовлено в реєстрації.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник позивача визнала, що позивач не має доказів про проведення державної реєстрації ОСОБА_2, як фізичної особи підприємця. Немає доказів і стосовно того, що відповідач займався підприємницькою діяльністю.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов помилково послався на витяг державної реєстраційної служби з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АД № 608894( а.с.17), зазначивши, що ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Світловодської міської ради від 14.08.2002 року як фізична особа підприємець, проте це не відповідає дійсності. Таких даних на а.с.17 не міститься.

Згідно цього ж витягу ( а.с.17) в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців записів стосовно ОСОБА_2 не знайдено.

Як на підставу про незаконність отримання матеріального забезпечення відповідачем, який зареєстрований, як фізична особа підприємець, суд першої інстанції посилається на те,що у відповідях державних реєстраторів зазначено про відсутність даних про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Проте, як вище вже було зазначено, відповідачу свідоцтво про державну реєстрацію не надавалось, підприємницькою діяльністю ОСОБА_2 не займався. На обліку в органах державної податкової служби не перебуває, доходів від здійснення підприємницькою діяльністю не отримував, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не був включений.

Як вже зазначалось, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ст.309 ЦК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з необґрунтованістю

Керуючись ст. ст., 303, 304, 307, 309, 313,314-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 грудня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення. В задоволенні позову Світловодського міськрайонного центру занятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча суддя: В.А. Франко

Судді: В.І. Потапенко

ОСОБА_5