АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Мироненко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головного управління юстиції в м. Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірнова Івана Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочкарьової Алли Володимирівни, ОСОБА_10, про визнання недійсними договорів дарування та витребування майна з незаконного володіння.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів дарування та витребування майна з незаконного володіння.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а саме у зв'язку з повторною неявкою позивачів.

В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши представника позивачів, яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, районний суд виходив з того, що позивачі14 липня 2016 року та 22 листопада 2016 року без поважних причин, повторно не з'явився в судове засідання.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо, враховуючи таке.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 ЦПК України, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Положеннями ч. 4 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судові повістки про виклик мають бути вручені особі, яка викликається, з урахуванням часу на підготовку до справи, але не пізніше, ніж за три дні до судового засідання, а судові повістки-повідомлення - завчасно.

Статею 26 ЦПК України передбачено, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно з частинами 1, 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до наявного в справі договору про надання адвокатських послуг від 24 травня 2014 року, ОСОБА_2 надав адвокату Мироненко О.М. повноваження виконувати всі дії, пов'язані з виконанням цього договору та захисту прав і інтересів довірителя, при цьому строк дії договору визначено до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (а.с.96).

В справі міститься й договір про надання адвокатських послуг від 25 червня 2015 року, відповідно до якого адвокат МироненкоО.М. та ОСОБА_3 уклали даний договір по представництву інтересів клієнта (ОСОБА_3) та захисту його інтересів по цивільним та кримінальним справам (а.с.156).

Відповідно до даних журналу судового засідання від 14 липня 2016 року, задоволено клопотання представника позивачів від 13 липня 2016 року й відкладено справу розглядом на 22 листопада 2016 року.

Між тим, з матеріалів справи убачається, що судові повістки про виклик позивачів у судове засідання 22 листопада 2016 року були повернуті до районного суду без вручення адресатам з відміткою відповідального працівника поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.114-115).

У розумінні положень цивільного процесуального права, повернення судової повістки з відміткою про причини невручення «за закінченням терміну зберігання», визнати належним повідомленням позивачів про день і час судового розгляду справи, не можна.

У матеріалах справи відсутні відомості про належне, передбачене положеннями ст.74 ЦПК України, завчасне повідомлення позивачів чи їх представника про день і час судового розгляду справи.

Окрім цього, як свідчать матеріали справи (а.с.95,99,106,112) справа судом першої інстанції призначалась до слухання раз на чотири місяці, в той час як ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод визначено оцінку розумності тривалості судового провадження в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінки сторін, предмету спору.

Враховуючи викладене, посилання районного суду на залишення позову без розгляду з підстав дотримання розумності строку розгляду справи, не вбачається обґрунтованим.

Зазначене свідчить про поспішність висновків районного суду про наявність правових підстав до залишення заявленого по справі позову без розгляду.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з порушенням нормпроцесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Мироненко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/9582/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/16391/2016; 22-ц/796/385/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.