Справа № 383/21/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

при секретарі - Одінцовій Н.Г.,

з участю:

представника позивача - Потапчук Н.М.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою Бобринецького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бобринецький сільськогосподарський технікум ім. В.Порика, про стягнення надміру виплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач, перебуваючи на обліку в УПФ та отримуючи пенсію звернувся 21 вересня 2009 року до Управління Пенсійного фонду України із заявою про її перерахунок у відповідності до ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так як продовжував працювати, тому на підставі довідки від 21.09.2009 року за формою ОК-5 за 2008 рік йому було проведено перерахунок пенсії, але під час документальної перевірки 12.11.2015 року даних електронних реєстрів та пенсійних справ, було виявлено переплату відповідачу пенсії в за період з 01.10.2009 року по 31.12.2015 року в сумі 6462,10 грн, оскільки у вказаній довідці ОК-5 з вини страхувальника невірно у подвійному розмірі зазначено розмір отриманої відповідачем заробітної плати за звітний 2008 рік., яку позивач просить стягнути в з відповідача на його користь.

В судовому засіданні представник позивача Потапчук Н.М. підтримала позовні вимоги посилаючись на обстиавини зазначені у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнала позов та просить відмовити в його задоволенні вказуючи у поясненнях на відсутність вини відповідача у переплаті йому пенсії, так як він особисто не подавав до позивача відомостей за формою ОК-5 із завищеним розміром його заробітної плати за 2008 рік та не брав участі у їх формуванні, також просить застосувати до правовідносин строк позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши докази у їх сукупності вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 60 КПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФ з 22.09.2005 року та отримує пенсію за віком.

21 вересня 2009 року відповідач звернувся до позивача із заявою про перерахунок пенсії у зв"язку із збільшенням його трудового стажу та заробітку( а.с.12).

Цього ж числа начальником відділу персоніфікованого обліку Бобринецького РУПФУ Алєксєєнко Н.В. сформовано на паперовому носії індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5 з обікової карти НОМЕР_1 ОСОБА_3 за звітний 2007 рік та 2008 рік ( а.с.11).

На підставі Розпорядження 121962 від 21.09.2009 року, Бобринецьким РУПФУ провелено відповідачу перерахунок його пенсії ( а.с.14), а співставляючи розрахунок заробітної плати за новою формулою для проведення перерахунку пенсії відповідачу ( а.с.20-23) та інформації за формою ОК-5 від 21.09.2009 року ( а.с.11) слідує, що позивач при перерахунку пенсії врахував заробітну плату відповідача за 2008 рік без подвоєння.

Як вбачається із акту документальної перевірки данних електронних реєстрів та пенсійних справ від 12.11.2015 року з додатками, позивачем виявлено переплату пенсій на загальну суму 11930,60 грн., в тому числі й відповідачу ОСОБА_3 в сумі 3814,78 грн.

А з протоколу від 23.12.2015 року ( а.с.25-27) слідує, що переплата відповідачу пенсії за період з жовтня 2009 року по грудень 2015 року становить 6462,10 грн.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 р.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Відповідно до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню (Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що пенсіонер зобов'язаний повернути надміру сплачену суму пенсії лише у разі встановлення зловживань з його боку або наявності рахункової помилки з боку Пенсійного Фонду України (територіального органу).

При цьому, позивачем не надано також доказів, що ним було допущено саме рахункову помилку у нарахуванні пенсії.

Поняття «рахункова помилка» в чинному законодавстві не визначено. Рахункова помилка за своїм змістом, смисловим та логічним значенням - це математична помилка, зокрема помилка під час здійснення математичних дій, розрахунків (множення, додавання, іншого обрахунку).

З матеріалів справи слідує, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов'язаною з неналежним виконанням обов'язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-91цс14 від 2 липня 2014 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п.3 Розділу І Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою Постанова правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 № 10-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 р. за № 785/25562, Пенсійний фонд України формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, та саме він відповідно до п.2 розділу ІІІ вказаного Положення надає страхувальникам та/або застрахованій особі на паперових носіях індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5.

З доводів позивача слідує, що саме недостовірна інформація про заробітну плату відповідача за 2008 рік , яка зазначена у подвійному розмірі у довідці ОК-5 від 21.09.2009 року, стала причиною переплати ОСОБА_3 пенсії в сумі 6462,10 грн., але жодних обставин, які б свідчили про зловживання при цьому з боку відповідача або подання ним недостовірних даних чи про будь-яку іншу форму його недобросовісності представником УПФУ не вказано та не встанорвлено в судовому засіданні, окрім того наявність такої помилки у довідці ОК-5 не виключає вину саме відповідальної особи Пенсійного фонду, тобто спеціаліста територіального органу Пенсійного фонду, що здійснює приймання, введення та обробку звітності страхувальника до системи

персоніфікованого обліку відомостей.

Також не встановлено в судовому засіданні належними та допустимими доказами й вини страхувальника - Бобринецького сільськогосподарського технікуму ім. В.Порика, тобто факту подання ним позивачу недостовірних індивідуальних відомостей про заробітну плату за 2008 рік застрахованої особи ОСОБА_3, відсутні відповідні акти, протоколи та постанови про адміністративне правопорушення посадових осіб страхувальника, що є обов"язковим при виявленні цих порушень у відповідності до п.1.5 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України 10.06.2004 N 7-6.

Таким чином, суд дійшов висновку, що без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань та подання страхувальником недостовірних данних, наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або ж ст. 1212 ЦПК України, а тому з урахуванням встановлених вище обстиавин справи позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Бобринецькому об»єднаному управлінню Пенсійного фонду України Кіровоградської області у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених коштів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко