УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

241/1960/16-ц

4-с/241/2/2017

25.01.2017 року суддя Першотравневого районного суду Донецької області Скудін В.Є., при секретарі Цуканової Л.П., розглянувши у письмовому провадженні скаргу ПАТ комерційний банк « Правекс-Банк» до Мангушського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Донецькій області, «на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві»,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2016 року на адресу Мангушського районного відділу ДВС у Донецькій області було направлено на примусове виконання виконавчий лист по справі 2-457/2009 від 22.12.2009 року , виданий Першотравневим районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 54921.25, судовий збір у сумі 549.21 , та витрати на ІТЗ у розмірі 30 грн., що підтверджується поштовим відправленням.

На адресу стягувача надійшло повідомлення начальника відділу державного виконання ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.10.2016 року ВП № 52652369 відповідно до якого керуючись п.8 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» ПАТ було повернуто вказаний документ без прийняття до виконання бо несплачено авансовий внесок.

У судове засідання представник стягувача за дорученням ОСОБА_3 надала заяву про розгляд скарги без її участі , підтримує скаргу.

ОСОБА_4Запальський надав заяву про розгляд скарги без участі представника їх відділу.

Суд прийнявши до уваги заяви учасників , дослідивши матеріали надані до скарги, виходить з наступного:

Згідно до ст. 383 ч.1 ЦПК України, Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.. 386 ч.1 ЦПК України, Скарга розглядається у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

ЗУ № 1404-У111 від 02.06.2016 року, «Про виконавче провадження», на який посилається державний виконавець Андрусенко І.О., при поверненні виконавчого документу, прийнятий 05.10.2016 року, а стягувач подав документ на стягнення 04.10.2016 року, про що свідчить список № 1831 поштових відправлень і печатка поштового закладу.

Набрав чинності вказаний Закон 30.11.2016 року.

Таким чином встановлено, що державний виконавець Андрусенко І.О застосував до заяви стягувача Закон 1404-У111 , який на 04 жовтня 2016т року, ще був не прийнятий, чим порушив права стягувача. Вимоги Закону в редакції 28.12.2015 року стягувачем виконані , а тому державний виконавець зобовязана був прийняти документи до виконання.

День здавання стягувачем письмової заяви про відкриття виконавчого провадження до установи звязку, відповідно до ст..255 ЦК України є датою подання вказаного документу адресату.

Суд вважає, що здача на пошту є юридично значимою дією і є предявленням виконавчого листа, який адресований конкретному органу ДВС. Даний спосіб предявлення виконавчого документу не протиричить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» або Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно з ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Як зазначено у статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи звязку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, державний виконавець повинен був прийняти рішення про відкриття провадження відповідно з нормами діючими на дату подачі цього документу, що відображено на конверті (04.10.2016 року).

Таким чином, суд вважає, що дії начальника відділу державного виконання ОСОБА_2,щодо повернення виконавчого документу є неправомірними, відповідно дане повідомлення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ПАТ комерційний банк « Правекс-Банк» до Мангушського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Донецькій області, «на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві», задовольнити.

Визнати дії начальника Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2О, щодо повернення виконавчого документу виконавчого листа 2-457/2009 від 22.12.2009 року, виданий Першотравневим районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 54921.25, судовий збір у сумі 549.21 , та витрати на ІТЗ у розмірі 30 грн.,., неправомірними.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу, 2-457/2009 від 22.12.2009 року , виданий Першотравневим районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 54921.25, судовий збір у сумі 549.21 , та витрати на ІТЗ у розмірі 30 грн.,, як незаконне.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Першотравневий районний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

Суддя В.Є.Скудін.

Надруковано у нарадчій кімнаті.