Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.,

секретаря судових засідань Хижук Л.І.

розглянуши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Пеньківської сільської ради Літинського району про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_2 із позовом до Пеньківської сільської ради Літинського району про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.07.2016 року, виданим Літинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. 06.03.1994 року ОСОБА_3 було складено заповіт на випадок її смерті, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пеньківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №5, відповідно до якого належний їй на день смерті будинок з господарськими спорудами в с.Супрунів вона заповіла позивачеві.

З даним заповітом вона звернулась до нотаріуса, подала заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна входять: житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 29,4 кв.м. з господарською будівлею, сараєм, відповідно до інвентарної справи №60 від 27.09.2016 року та земельна ділянка загальною площею 1,2350 га., що розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, для ведення товарного сількогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, державний акт про право власності серії НОМЕР_3 від 17.07.2006 року.

На вищевказане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, тому нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. За таких обставин, позивач не може реалізувати право на спадщину, через що змушена звернутися до суду за захистом свого права та просить визнати за нею право власності на вищевказані спадковий житловий будинок та земельну ділянку площею 1,2350 га.

Позивач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Представник Пеньківської сільської ради Літинського району в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с. 7) свідчить, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в селі Супурнів Літинського району.

Копія заповіту (а.с.8) підтверджує, що покійна ОСОБА_3, за життя заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Супрунів Літинського району, позивачеві по справі -ОСОБА_2. Копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.10.2009 (а.с.37) підтверджує той факт, що у Літинській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3.

Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27-31) встановлено, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1950 року . Довідка видана виконкомом Пеньківської сільської ради Літинського району (а.с.35) свідчить, що згідно погосподарської книги № 10 за 2016 р., житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Із архівної довідки (а.с.40) встановлено, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована в межах села, в тому числі по АДРЕСА_1 біля будинку - 0,34 га на "кретині" - 0.16 га.

Копія державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.34) свідчить, про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_3, а саме земельної ділянки площею 1.2350 га, що розташгована на території Пеньківської сільської ради Літинського району. Звіт про оцінку майна, а саме вказаної земельної ділянки підтверджує, що вартість земельної ділянки становить 77800.00 грн. (а.с.9-17).

Копії свідоцтв про народження (а.с.38) свідчать про те, що позивач, ОСОБА_2 є внучкою покійної ОСОБА_3 Відповідь нотаріуса (а.с.36) підтверджує, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2, яка прийняла спадщину. Однак, вона позбавлена можливості оформити спадкове майно у нотаріуса,через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та оригіналу державного акту на земельну ділянку.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавиця своє право власності в БТІ не зареєструвала .

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ураховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1950 році, виписка з погосподарської книги Пеньківської сільської ради підтверджує, що ОСОБА_3 являлася власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, тому є підстави для задоволення позову в даній частині.

Що стосується вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку, то вона теж підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень "державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України , в редакції, що діяла до 2 травня 2009 р., право власності на земельну ділянку виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Таким документом є державний акт на право власності на земельну ділянку (ст. 126 ЗК).

Відповідно до Роз'яснення Міністерства Юстиції України щодо додаткових роз'яснень до переліку документів на право власності на земельну ділянку п1.2 передбачає, що питання щодо втрачених державних актів на земельну ділянку вирішується включно в судовому порядкуі та в подальшому державна реєстрація права власності проводиться на підставі рішення суду без видачі свідоцтва на право власності.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з пп.1 п.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту права може бути його визнання.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своє власністю. Проте, в даному випадку позивач позбавлений можливості володіти ,користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Враховуючи те, що покійна ОСОБА_3 набула право власності на спірну земельну ділянку, тому до спадкоємця ОСОБА_2 переходить право, яке належало покійній.

Керуючись ст.213-215 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 29,4 кв.м. з господарською будівлею, сараєм, відповідно до інвентарної справи №60 від 27.09.2016 року, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2350 га., що розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сількогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

1.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через Літинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна