АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

16 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку регресу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року,

встановила:

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу 25 174 863 грн. 39 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 10.08.2010 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії. З урахуванням внесених змін до Договору позичальник отримав кредит на суму 25 000 000 грн. з процентною ставкою 16% річних на строк до 04.03.2012 р. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання, він, як поручитель відповідно до укладеного з ним договору поруки, 14.03.2012 р. подав до банку заяву, в якій просив погасити заборгованість за кредитом за рахунок коштів, які зберігались в банку на депозитному рахунку. Оскільки він повністю погасив заборгованість, він звернувся до ОСОБА_4 з позовом про стягнення вказаної суми в порядку регресу. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2014 р. було стягнуто на його користь з ОСОБА_4 25 174 863 грн. 39 коп. та 3 проценти річних, що становить 1 762 930 грн. 15 коп. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 р. було відмовлено у стягненні 3 процентів річних, а в іншій частині рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Однак ОСОБА_4 рішення суду не виконує, а тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2, яка є дружиною ОСОБА_4, як солідарного боржника 25 174 863 грн. 39 коп., оскільки кошти, отримані в кредит стали об'єктом спільної сумісної власності подружжя і тому відповідач має нести солідарну відповідальність за зобов'язанням.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримані у кредит кошти не були використані на потреби сім'ї, а тому відсутні підстави покладати відповідальність за вказаним зобов'язанням в порядку регресу на ОСОБА_2

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 190, 509, 512, 517, 541, 543, 554, 556 ЦК України, ст. 60, 65 СК України.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, всі були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Судом першої інстанції були досліджені копії виписок по особовим рахункам ОСОБА_4 за період з 10.08.2010 р. по 04.03.2012 р. та правильно встановлено, що отримані кошти були використані для придбання інвестиційних сертифікатів на підставі договорів купівлі-продажу, укладених з ПАТ «Трест «Київміськбуд-1 імені М.П.Загороднього», а тому відсутні підстави вважати, що кошти, отримані за кредитним договором були використані на потреби сім'ї.

Посилання позивача на те, що як кошти, отримані за кредитним договором, так і придбані інвестиційні сертифікати є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки передбачали отримання доходу у вигляді дивідендів, є необґрунтованими. Саме лише зазначення в тексті Кредитного договору, що він надається на споживчі потреби не свідчить про те, що він буде використаний на потреби сім'ї. При розгляді справи було встановлено, що за отримані кошти було придбано інвестиційні сертифікати.

Також є безпідставним посилання на зміст заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 до Верховного Суду України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.10.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_4 про стягнення боргу. В цій заяві ОСОБА_2 вказувала, що в порядку виконання рішення суду державний виконавець звернувся до суду із заявою про визначення частки майна боржника, та просила переглянути ухвалу, в якій було зазначено, що оскаржуваними судовими рішеннями питання про її права та обов'язки, як особи, яка не брала участі у справі, не вирішувались. За результатами розгляду цієї заяви у допуску справи до провадження Верховного Суду України було відмовлено.

Згідно ст. 213 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/31348/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1388/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Васильєва Н.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.