Справа № 331/6084/16-ц
Провадження 2/331/114/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Бойко М.О., Орманджи Ю.Ю.

за участю представника позивачів - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ВАТ Запоріжжяобленерго», ПАТ «Запоріжгаз» , КП «Наше місто» , Концерн «Міські теплові мережі» , третя особа орган опіки та піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку та стягнення грошових коштів за сплату комунальних платежів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_5 , що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви просили визначити порядок користування квартирою 101 будинку 9 а по вул. Запорізькій в м. Запоріжжя, яким виділити ОСОБА_3 жилу кімнату № 6 площею 10,9 кв.м., ОСОБА_4 жилу кімнату № 8 площею 17,6 кв.м., ОСОБА_5, ОСОБА_6 жилу кімнату № 9 площею 17,9 кв.м., приміщення загального користування залишити у користуванні всіх мешканців ; зобов»язати ВАТ «Запоріжжяобленерго», ПАТ «Запоріжжягаз» , КП «Наше місто» , Концерн «Міські теплові мережі» розділити особові рахунки: окремо оформити на ОСОБА_3 та окремо оформити на ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за сплачені комунальні послуги в розмірі 2909,69 гривень.

Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що на теперішній час квартира перебуває у спільній сумісній власності сторін, однак відповідачка , яка є колишньою дружиною ОСОБА_4 в квартирі не проживає, між ними існує спір щодо порядку користування квартирою, та як наслідок спір щодо оплати комунальних послуг , які сплачуються ОСОБА_3 в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представники відповідачів ВАТ Запоріжжяобленерго», ПАТ «Запоріжгаз» , КП «Наше місто» , Концерн «Міські теплові мережі» в судовому засіданні позовні вимоги в частині зобов»язання розділити особові рахунки не визнали , зазначивши, що між підприємствами та позивачами відсутній спір про право, оскільки останні не зверталися для укладення окремих договорів про надання послуг. В позові в цій частині просили відмовити. В іншій частині позовні вимоги просили вирішити на бачення суду.

В ході розгляду справи представники ВАТ Запоріжжяобленергота та КП «Наше місто» просили справу розглядати у їх відсутність, про що надали суду відповідні заяви.

В свою чергу представники відповідачів ПАТ «Запоріжгаз» та Концерн «Міські теплові мережі», будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з»явилися , про причини неявки суд не повідомили, в зв»язку з чим справу розглянуто у їх відсутність.

Відповідачка ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, в зв»язку з чим справу на підставі ст. 169 ЦПК України розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Представник третьої особи в задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою просила відмовити, з тих підстав, що виділення відповідачу разом з неповнолітньою дитиною кімнати, яка є не ізольованою, а прохідною, порушуватиме права неповнолітньої дитини. В іншій частині позовні вимоги просила вирішити на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу , дослідивши матеріали справи , приходить до наступного.

Так , судом встановлено, що квартира за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 9 а кв. 101 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом № 82 про право власності на житло від 28.02.2002 року (а.с. 7-8).

Згідно копії паспорта , ОСОБА_6 є неповнолітньою , ІНФОРМАЦІЯ_1.

За правилом ч.3 ст. 319 ЦК усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Порядок здійснення права спільної сумісної власності встановлений статтею 369 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна , що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності . У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю мідж ними, законом, або рішенням суду (стаття 370 ЦК України) .

В судовому засіданні позивачі посилаються на наявність спору між ними та ОСОБА_5 щодо користування квартирою та просять виділити ОСОБА_3 жилу кімнату №6 площею 10,9 кв.м., ОСОБА_4 жилу кімнату № 8 площею 17,6 кв.м., ОСОБА_5, ОСОБА_6 жилу кімнату № 9 площею 17,9 кв.м., приміщення загального користування залишити у користуванні всіх мешканців.

Згідгно технічного паспорту , спірна квартира має загальну площу 69 кв.м., житлову площу 46,4 кв.м. розташована на 8 поверсі 9 поверхового будинку, має дві ізольовані кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,6 кв.м., та прохідну кімнату площею 17,9 кв.м. , а також балкон та допоміжні приміщення (а.с.7-8).

Оскільки спірна квартира не має жодної житлової кімнати, наближеної до ідеальної долі кожного із співвласників у житловій площі спірної квартири 11,6 кв. метрів, виділення відповідачці з неповнолітньою донькою у користування житлової кімнати площею 17,9 кв. метрів, яка на 5,3 квадратних метри менше розміру ідеальної долі ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_6 (11,6 кв.м.*2 17,9 кв.м.) , до того ж є прохідною, не відповідає вимогам 63 ЖК України , на думку суду не відповідає вимогам розумності і справедливості.

При цьому, суд зауважує, що позивач ОСОБА_4 просить виділити йому кімнату площею 17,6 кв.м., яка є ізольованою, має вихід на балкон та перевищує розмір його ідеальної долі як співвласника на 6 кв.м. .

З огляду на зазначене , суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення порядку користування є необґрунтованими.

Також, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивачів в частині розподілу особових рахунків, за відсутності відповідних правових норм матеріального права, регулюючих зазначене питання. На думку суду само по собі судове рішення про визначення порядку користування квартирою фактично є підставою для укладення із співвласниками окремих договорів щодо надання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_3 сум сплачених за комунальні послуги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_3 надані докази сплати нею комунальних послуг в квартирі 101 будинку 9 а по вул. Запорізькій в м. Запоріжжі на загальну суму 7 759 гривень 20 копійок ( витрати на опалення та утримання будинку ), що підтверджено копіями квитанцій , оригінали яких були оглянутів в судовому засіданні (а.с.5).

Як встановлено судом, спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності сторонам та неповнолітній ОСОБА_6.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно , якщо інше не встановлено договором або законом.

В даному випадку частки співвласників в квартирі не визначені , позивачка ОСОБА_3 є бабусею неповнолітньої ОСОБА_6, яка зареєстрована в квартирі і там проживає.

Згідно відомостей наданих позивачами , ОСОБА_5 в квартирі не проживає з 2010 року . В свою чергу вона є матір»ю неповнолітньої ОСОБА_6, яка проживає в квартирі, та в силу вимог ст. 177 СК України уповноважена на управління майном дитини.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_5 , як співвласника, частка якого у спільній сумісній власності не визначена , яка в квартирі не проживає, однак в свою чергу несе обов»язок щодо утримання майна неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , що за відомостями ОСОБА_3 користується кімнатою площею 17,9 кв.м., слід стягнути 1/3 частину вартості сплачених послуг в сумі 2568,40 гривень .

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ВАТ Запоріжжяобленерго», ПАТ «Запоріжгаз» , КП «Наше місто» , Концерн «Міські теплові мережі» , третя особа орган опіки та піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку та стягнення грошових коштів за сплату комунальних платежів задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму сплачених комунальних послуг в розмірі 2586 (дві тисячі п»ятсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок, судовий збір 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) гривня 20 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

10.03.2017