Справа №521/227/17
Провадження № 4-с/521/30/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у якої просить визнати неправомірною бездіяльність керівництва Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (колишнього Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) по невиконанню постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року, Закону України «Про виконавче провадження» в частині не винесені постанови про закриття виконавчого провадження від 25 лютого 2011 року №В-5/417; не зняття арешту з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; скасувати арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, накладений постановою старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2 від 02 серпня 2011 року №В-5/417; розяснити, що ухвала суду є підставою для зняття з реєстрації обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, накладений постановою старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2 від 02 серпня 2011 року №В-5/417 (номер запису про обтяження 5397451 від 12 серпня 2011 року, реєстраційний номер до набрання чинності Закону України №11495044; підстава постанова про арешт від 02 серпня 2011 року №27328659 Першого Малиновського відділу ДВС, виконавець В-5, провадження 417). В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначила, що у вересні 2014 року вона звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, посилаючись на те, що внаслідок підготовки документів для вчинення правочину вона випадково дізналася про те, що державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на все її майно. На думку ОСОБА_1 у звязку з порушенням вимог частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» вона не була своєчасно повідомлена про відкриття виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 лютого 2011 року звичайною поштою вона 21 квітня 2011 року сплатила заборгованість перед ОСОБА_4 в розмірі 43 589 грн. 41 коп. на розрахунковий рахунок Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. У звязку з наведеним ОСОБА_1 вважає, що головним державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 незаконно і необґрунтовано була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 серпня 2011 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 02 серпня 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у неповідомленні боржника ОСОБА_1 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню від 25 лютого 2011 року. Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження від 25 лютого 2011 року. Скасовано постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 серпня 2011 року. У задоволенні решти скарги відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження. ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року, у якої просила скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року та залишити в силі ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 25, частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою Верховного Суду України від 06 липня 2015 року заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року скасовано та прийнято нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність посадових осіб першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити частково; визнано неправомірними дії головного державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, які полягають у винесенні постанови від 02 серпня 2011 року №В-5/417 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; у неналежному повідомленні боржника ОСОБА_1 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню від 25 лютого 2011 року №В-5/417; визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, яка полягає у не винесені постанови про закриття виконавчого провадження від 25 лютого 2011 року №В-5/417; скасовано постанову державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголення заборони на його відчуження від 02 серпня 2011 року № В-5/417; у задоволенні решти скарги відмовити; стягнуто з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 243 грн. 06 коп. понесених нею судових витрат. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявами, у яких просила виконати вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та постанову Верховного Суду України від 06 липня 2015 року про закриття виконавчого провадження №В-5/417 відносно ОСОБА_1 та зняття арешту. Начальник Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції вимоги Закону України «Про виконавче провадження», постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року не виконав, на заяву ОСОБА_1 не відповів. В звязку з чим, ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до суду.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не зявилися, представник ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких вимоги скарги підтримав, змінив найменування субєкта оскарження з начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в звязку з внесенням змін до Закону України «Про виконавче провадження» змінив номера статей Закону України, якими обґрунтовував вимоги, просив задовольнити скаргу та розглянути її за відсутністю ОСОБА_1 та її представника.

Представник начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення вимог скарги з наступних підстав.

При розгляді першої скарги ОСОБА_1 судами було встановлено, що на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з 25 лютого 2011 року знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-6081, виданого 21 лютого 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошової суми в розмірі 43 589 грн. 41 коп..

25 лютого 2011 року за заявою стягувача ОСОБА_4 примусове виконання виконавчого листа, який був виданий 21 лютого 2011 року, державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якої боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги виконавчої документу в строк до 04 березня 2011 року та попереджено, що в разі невиконання рішення в наданий строк його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору в розмірі 10 % від суми стягнення та витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 04 березня 2011 року стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 4 358 грн. 94 коп..

Відповідно до копії меморіального ордеру від 21 квітня 2011 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції кошти у розмірі 43 589 грн. 41 коп., тобто виконала вимоги постанови головного державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчої провадження.

Грошова сума 43 589 грн. 41 коп., яку ОСОБА_1 сплатила 21 квітня 2011 року, була розподілена наступним чином: стягувачу ОСОБА_4 - 39 577 грн. 32 коп. (при сумі боргу за рішенням суду 43 589 грн. 41 коп.), витрати по провадженню 50 грн., виконавчий збір 3 962 грн. 09 коп.

У звязку з неповною сплатою суми боргу постановою від 02 серпня 2011 року було накладено арешт на майно ОСОБА_1 і заборонено здійснювати в межах стягнення його відчуження.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповіді до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на той час) передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження виносить постанову, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, само по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Як встановлено судом, постанова державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору винесена до здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, а саме винесення постанови про накладення арешту на майно боржника від 02 серпня 2011 року. Окрім того, боржником було виконано вимоги постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо сплати боргу у повному обсязі 21 квітня 2011 року, тобто також до вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про безпідставне стягнення державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 виконавчого збору зі ОСОБА_1, про визнання неправомірними дії державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 02 серпня 2011 року про накладення арешту на майно ОСОБА_1, заборону його відчуження, про неналежне повідомлення боржника ОСОБА_1 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню від 25 лютого 2011 року, про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо неприйняття постанови про закриття виконавчого провадження у відповідності з вимогами статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з підстав фактичного виконання рішення у відповідності з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 02 серпня 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у неповідомленні боржника ОСОБА_1 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню від 25 лютого 2011 року. Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження від 25 лютого 2011 року. Скасовано постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 серпня 2011 року. У задоволенні решти скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року, у якої просила скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року та залишити в силі ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 25, частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Верховного Суду України від 06 липня 2015 року заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року скасовано та прийнято нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність посадових осіб першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити частково; визнано неправомірними дії головного державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, які полягають у винесенні постанови від 02 серпня 2011 року №В-5/417 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; у неналежному повідомленні боржника ОСОБА_1 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню від 25 лютого 2011 року №В-5/417; визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, яка полягає у не винесені постанови про закриття виконавчого провадження від 25 лютого 2011 року №В-5/417; скасовано постанову державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголення заборони на його відчуження від 02 серпня 2011 року № В-5/417; у задоволенні решти скарги відмовити; стягнуто з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 243 грн. 06 коп. понесених нею судових витрат.

ОСОБА_1 двічі зверталася до начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (на той час начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) з заявами, у яких просила виконати вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року про закриття виконавчого провадження та зняття арешту, що був накладений на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 серпня 2011 року №В-5/417.

На першу заяву в.о. начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надав відповідь, у якої зазначив, що постановою Верховного Суду України від 06 липня 2015 року майно боржника не було звільнено з під арешту, а була скасована постанова про арешт майна боржника, правових підстав для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника у державного виконавця відділу не має.

На другу заяву ОСОБА_1 начальник Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відповіді не надав.

Правові висновки постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року підтверджені вимогами діючого законодавства.

Так, відповідно до п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Тому, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК У країни, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність керівництва Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та невиконання постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області по невиконанню постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року, Закону України «Про виконавче провадження» в частині не винесені постанови про закриття виконавчого провадження від 25 лютого 2011 року №В-5/417; не зняття арешту з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року, Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, накладений постановою старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 02 серпня 2011 року №В-5/417.

Ухвала суду є підставою для зняття з реєстрації обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, накладений постановою старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 02 серпня 2011 року №В-5/417 (номер запису про обтяження 5397451 від 12 серпня 2011 року, реєстраційний номер до набрання чинності Закону України №11495044; підстава постанова про арешт від 02 серпня 2011 року №27328659 Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби, виконавець В-5, провадження 417).

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

"28" лютого 2017 р.