Справа №487/7378/15-ц 13.03.2017 13.03.2017 13.03.2017
Провадження №22-ц/784/710/17
Справа №487/7378/15-ц
Провадження № 22 Ц- 784/710/17 Головуючий першої інстанції : Щербина С.В.
Категорія - 50 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем

судового засідання: Горенко Ю.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

представників - ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2015 р. у справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у навчальному закладі,

встановила:

15.09.2015 г. Андреєва Т. В. звернулася з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у навчальному закладі.

Позивачка зазначала, що відповідач є батьком їх спільного повнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається з 01вересня 2015 р. на другому курсі денного відділення юридичного факультету за спеціальністю «правознавство» Чорноморського державного університету імені П.Могили.

Син зараз не працює, перебуває на її утриманні, але допомоги, яку вона надає синові, недостатньо для забезпечення якісного навчання.

Відповідач не надає синові матеріальної допомоги, але має достатній дохід, щоб сплачувати аліменти на його навчання.

Посилаючись на ці обставини позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на сина для навчання у розмірі 1/4 частки його доходу.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2015 р. постановлено про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти на період навчання сина у розмірі 1/8 частки усіх видів доходу відповідача.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Справа слухалася судами неодноразово.

Переглядаючи рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані надавати утримання своїм повнолітнім дочці чи сину, які продовжують навчання і потребують в зв'язку з цим матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-річного віку.

Зазначений обов'язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання має той з батьків з яким фактично проживає син, донька, які продовжують навчання.

При визначенні розміру допомоги на навчання сина чи доньки суд, відповідно до приписів ст. 201 СК України повинен враховувати обставини, які передбачені ч.1 ст. 182 СК.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком повнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який за укладеним контрактом навчається з 01вересня 2015 р. на другому курсі денного відділення юридичного факультету за спеціальністю «правознавство» Чорноморського державного університету імені П.Могили.

Раніше за рішеннями суду відповідач сплачував аліменти на неповнолітнього сина та на його навчання в коледжі після досягнення повноліття у розмірі ? частки доходів.

На разі син досяг віку 22 роки, не працює, має захворювання, але є працездатним, в той же час, перебуває на утриманні матері, але допомоги, яку вона надає синові, недостатньо для забезпечення якісного навчання.

Відповідач не має членів сім'ї, яких зобов'язаний утримувати, але несе певні витрати на нову сім'ю ( а.с.55-55 зв.)

Крім того, після перенесеного захворювання на ішемічний інсульт потребує планового лікування двічі на рік, що також вимагає відповідних значних витрат.

В той же час, він має достатній дохід, який на час вирішення спору дорівнював приблизно 12 тис. грн., щоб сплачувати аліменти на його навчання.

При цьому потреби сина на навчання обтяжені витратами на власне лікування

Позивачка працює та має щомісячний дохід, який станом на серпень 2015 р. складав в середньому не менше 3191 грн.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив встановлені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та прийшов обґрунтованого цими доказами висновку про те, що розмір допомоги, яку має надавати на період навчання відповідач повинен складати не менше 1/8 частки його доходу, адже ним не надано доказів того, що він в силу якихось особливих обставин позбавлений можливості брати участь у наданні допомоги синові саме такого розміру на період його навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що допомога синові має надаватися як і раніше на навчання у коледжі у розмірі ? частки доходу батька, не заслуговують на увагу, оскільки по-перше, син є працездатним, що не виключає можливості отримання ним власних доходів.

По-друге, стягнення такого розміру допомоги матиме наслідком відступлення від принципу рівності обов'язків батьків, з урахуванням власних можливостей повнолітнього сина.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду щодо підстав сплати аліментів та визначення їх розміру, не спростовують

Враховуючи встановлене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2015 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко Судді: Т.В. Серебрякова

Н.В.Самчишина