Справа № 447/86/16 Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/783/300/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Цяцяк Р.П.

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника позивача Жарського І.Р., відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/"Приватбанк" на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/"Приватбанк" до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк" відмовлено за недоведеністю.

Рішення суду оскаржив позивач - Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк". Звертає увагу, що з даним позовом банк звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла після дати, на яку утворилась заборгованість, що стягнута попереднім судовим рішенням, тому позовні вимоги банку є повністю обгрунтованими, законними та такими, що випливають з умов кредитного договору. Також стверджує, що кредитний договір на підставі якого утворилася заборгованість не припинявся при постановленні раніше прийнятого рішення про стягнення заборгованості. Зазначає, що банком надано до суду належні та допустимі докази, які є необхідними та достатніми для підтвердження факту наявної простроченої заборгованості за договором та її розміру, що не спростовано відповідачем. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22.07.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк" задовольнити в повному обсязі, а також вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк" до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно кредитної угоди № Є/V3013 від 21.06.2007 року, укладеної між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступник - ПАТ КБ "Приватбанк") та ОСОБА_7, надання коштів здійснюється окремими частинами - Траншами кредиту, сукупна величина по яких не буде перевищувати суму розміром 60 000 доларів США. Видача частин кредиту здійснюється після підписання договору про видачу Траншу, на термін і на умовах, передбачених у даній Угоді, а також у договорі про видачу Траншу. Умови видачі - сума кожної частини, термін по кожному Траншу кредиту оформляється окремим договором про видачу Траншу при кожній видачі частини кредиту. Кожний договір про видачу Траншу є невід'ємною частиною даної Угоди. Позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки і винагороду в терміни, встановлені даною угодою і договорами про видачу Траншів у повному обсязі. Термін повернення кредиту й окремих частин - Траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу Траншів кредиту, а також Графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди , що є невід'ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 20.06.2012 року. Зазначений термін може бути змінений згідно умов даної Угоди.

Згідно договору про видачу траншу № Є/V3013/1 від 25.06.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" ( правонаступник - ПАТ КБ "Приватбанк") та ОСОБА_7, останньому відповідно до кредитної угоди № Є/V3013 від 21.06.2007 року, надано транш кредиту розміром 30000 доларів США. Терміни повернення Траншу кредиту і відсотків, визначаються відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди. За користування кредитними коштами позичальник сплачує відсотки в розмірі 16 % річних, а при порушенні зобов'язання по погашенню Траншу кредиту - 32% річних.

Згідно Додатку №1 до Договору про видачу траншу № Є/V3013/1 від 25.06.2007 року Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди від 25.06.2007 року дата погашення останнього платежу 16.06.2010 року, щомісячний внесок визначено розміром 1054,00 доларів США, останній в розмірі - 1076,26 доларів США.

Відповідно до Договору поруки № 1 від 21.06.2007 року, укладеного між кредитором ЗАТ КБ "Приватбанк" ( правонаступник - ПАТ КБ "Приватбанк") , боржником ОСОБА_7 та поручителем ОСОБА_8, остання зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань боржником згідно кредитної угоди № Є/V3013 від 21.06.2007 року в повному обсязі (сума кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, пеня за прострочку сплати платежів та інші штрафні санкції, що передбачені вказаним договором). У випадку невиконання боржником своїх зобов'язань згідно Кредитної угоди боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2010 року з ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості за кредитною угодою № Є/V3013 від 21.06.2007 року станом на 13.05.2009 року в розмірі 352030,48 грн. З мотивувальної частини рішення заборгованість станом на 13.05.2009 року становила 45984 доларів США, що еквівалентно 352 030,48 грн, з яких 41146,62 долари США - заборгованість за кредитом, 2500,18 доларів США заборгованість за процентами; 116,38 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 2220,82 доларів США - штрафні санкції.

З Постанови державного виконавця Процюк У.П. про закінчення виконавчого провадження від 15.12.2011 року з примусового виконання виконавчого листа №2-1957, виданого 28.12.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованості за кредитною угодою № Є/V3013 від 21.06.2007 року, вбачається, що заборгованість боржником сплачено в повному обсязі, що підтверджено листом стягувача та квитанціями.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованості за договором № Є/V3013/2 від 19.07.2007 року станом на 23.03.2012 року в розмірі 43270,58 доларів США , в тому числі 16321,79 доларів США - заборгованість за кредитом, 16582,40 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 8276,09 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 2059,01 доларів США - штраф (процентна складова). Рішенням суду в позові відмовлено, у зв'язку з тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2010 року було стягнуто з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитною угодою № Є/V3013 від 21.06.2007 року, в тому числі і за договором траншу № Є/V3013/2 від 19.07.2007 року та іншим договором № Є/V3013/1 від 25.06.2007 року, які були укладені в межах зазначеної угоди, рішення повністю виконане, заборгованість погашена, позовні вимоги позивачем не уточнювалися, розрахунок заборгованості суду не надано.

Також встановлено, що банком на запит суду першої інстанції повідомлено, що надати докладний розрахунок заборгованості технічно неможливо, оскільки позовну заяву було подано без урахування раніше винесеного рішення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих обставин, що позивачем не надано суду чіткого та повного розрахунку заборгованості відповідача - ОСОБА_7 по кредитному зобов"язанню з врахуванням стягнутої суми заборгованості за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2010 року, яке було повністю виконане відповідачем, в зв"язку з чим суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є недоведеними.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно розрахунку вказаного позивачем безпосередньо у заяві про зменшення позовних вимог загальна сума заборгованості становить 77 378 доларів США, з розрахунку, долученого до матеріалів справи із даною заявою, сума боргу складає 73683,40 доларів США. Крім того, суду не надано відомостей з приводу нарахування курсової різниці щодо заборгованості по тілу кредиту розміром 16231,79 доларів США в сумі 266371,61 грн. та не вказано правових підстав такого нарахування.

З матеріалів справи та пояснень сторони відповідача, вбачається, що ОСОБА_7 кредит було надано двома траншами 25.06.2007 року та 19.07.2007 року, проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач в обґрунтування позовних вимог покликається лише на кредитну угоду № Є/V3013 від 21.06.2007 року та договір про надання траншу № Є/V3013/1 від 25.06.2007 року на суму 30000 доларів США, що не відповідає встановленим обставинам у справі. Позивач не зазначає та не долучає до матеріалів позову договору про надання траншу № Є/V3013/2 від 19.07.2007 року та Графіку погашення кредиту, відсотків та винагороди, згідно якого відповідно до кредитної угоди № Є/V3013 від 21.06.2007 року ОСОБА_7 було надано другий транш кредиту в сумі 30000 доларів США.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2013 року справа №0417/14226/2012, а саме, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2010 року було стягнуто з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитною угодою № Є/V3013 від 21.06.2007 року, в тому числі і за договором траншу № Є/V3013/2 від 19.07.2007 року та іншим договором № Є/V3013/1 від 25.06.2007 року, які були укладені в межах зазначеної угоди, рішення повністю виконане, заборгованість погашена, позовні вимоги позивачем не уточнювалися, розрахунок заборгованості суду не надано - не підлягають доказуванню, оскільки згадане рішення набрало законної сили.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк" жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати про наявність заявленої заборгованості згідно уточненого позову у відповідачів перед банком, згідно кредитної угоди № Є/V3013 від 21.06.2007 року, а тому апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк" слід відхилити, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2016 року слід залишити без змін.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк" відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.П. Цяцяк