Єдиний унікальний номер 235/1629/16-ц Номер провадження 22-ц/775/529/2017
Головуючий у 1 інстанції: Хмельова С.М. Єдиний унікальний номер 235/1629/16-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/529/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агро Ресурс» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Агро Ресурс» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом до приватного акціонерного товариства «Агро Ресурс» (далі - ПрАТ «Агро Ресурс»), посилаючись на те, що за умовами договору оренди від 28 липня 2008 року, укладеного між закритим акціонерним товариством «Агроресурс», найменування якого було змінено на ПрАТ «Агро Ресурс» та ОСОБА_2, останній передав в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,180 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області. Договір було укладено строком на 9 років. 1 серпня 2008 року земельна ділянка була передана відповідачу згідно акту приймання-передачі земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Указану земельну ділянку успадкувала дочка, позивач у справі ОСОБА_1

Вважала, що відповідачем не дотримується порядок сівозміни на земельній ділянці, яка передана йому в користування, що призводить до зниження якісних характеристик ґрунту і є порушенням умов договору оренди землі. Орендарем кожного року проводяться весняно-польові роботи на ділянці та вирощуються різні види культур, які виснажують землю. Чергування сільськогосподарських культур і парів відповідачем не здійснюється, а отже земля виснажується і на наступний рік знову використовується для вирощування культур. Така сільськогосподарська діяльність орендаря призводить до зниження родючості землі. Позивачка зверталася до орендаря з приводу нераціонального використання земельної ділянки та виснаження ґрунтів, однак відповідач продовжує використовувати землю в такому режимі.

Крім того, орендарем несвоєчасно сплачується орендна плата за договором оренди землі. Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься один раз на рік до 15 листопада. Проте, за 2014 рік затримка по сплаті орендної плати склала більше 3-х місяців та була внесена в березні 2015 року, за 2015 рік орендна плата отримана нею 17 лютого 2016 року.

19 жовтня 2015 року позивач звернулася до ПрАТ «Агро Ресурс» із заявою, в якій вона повідомила, що є спадкоємицею земельної ділянки та не має наміру здавати її в оренду відповідачу, просила не проводити ніяких робіт на її земельній ділянці. Орендар повідомив позивачку про відсутність підстав для припинення весняно-польових робіт, проте жодних пояснень з приводу несвоєчасної сплати орендної плати не надав.

Вказувала, що 16 лютого 2016 року орендодавцем у присутності свідків було складено акт про порушення умов договору оренди землі від 27 серпня 2007 року та зафіксовано факт несвоєчасної плати орендної плати.

Ураховуючи наведене, просила розірвати договір оренди від 28 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 і відповідачем, та зобов'язати останнього повернути їй земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року позов задоволено. Розірвано договір оренди від 28 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПрАТ «Агро Ресурс», скасовано його державну реєстрацію. Зобов'язано ПрАТ «Агро Ресурс» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,180 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення. Зокрема, зазначає, що суд невірно дійшов висновку про те, що відповідач під час використання земельної ділянки позивача не забезпечив дотримання екологічної безпеки та збереження родючості ґрунтів. Згідно із ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Пункт 28 договору оренди землі містить аналогічний припис. Позивач жодного разу не звертався до ПрАТ «Агро Ресурс» щодо порушення порядку сівозміни на земельній ділянці та не вимагав надання йому проекту землеустрою. Договір оренди не містить вказівки про обов'язок відповідача надавати проект землеустрою позивачеві. Позивач не зазначив, в чому саме полягало порушення екологічної безпеки землекористування з боку відповідача, не надано доказів про погіршення стану ґрунту. Під час винесення рішення суд керувався при припущеннями, не зважаючи на те, що відповідачем було надано до суду докази, а саме «Проект землеустрою еколого - економічного обґрунтування сівозмін і впорядкування угідь на земельних ділянках ПрАТ «Агро Ресурс» на території Красненської сільської ради Червоноармійського району Донецької області», затверджений Державною експертизою Державного агентства земельних ресурсів України 13 березня 2012 року, що свідчить про виконання відповідачем умов договору в частині дотримання екологічної безпеки. Затримка у виплаті орендної плати також не є підставою для розірвання договору оренди, оскільки статтею 141 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, у тому числі, однією з таких причин є систематична несплата орендної плати. Однак, орендна плата за 2014 та 2015 роки була сплачена після звернення позивача до підприємства.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 підтримувала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні. Позивач ОСОБА_1 в засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено отриманням нею особисто та її представником ОСОБА_4 10 березня 2017 року телефонограм із зазначенням час у та місця розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Агроресурс», найменування якого було змінено на ПрАТ «Агро Ресурс», та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, за умовами якого останній передав у володіння і користування орендареві належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,180 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, строком на 9 років, а орендар зобов'язався використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та сплачувати орендну плату один раз на рік до 15 листопада кожного року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 8 вересня 2015 року ОСОБА_1 успадкувала наведену вище земельну ділянку.

Умови п. 28 укладеного між ОСОБА_2 та відповідачем договору оренди землі містять право орендодавця вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів.

Пунктом 38 указаного договору визначено, що дія договорів припиняється шляхом їх розірвання за взаємною згодою сторін, а за рішенням суду на вимогу однієї сторони лише у разі невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, випадкового знищення земельної ділянки, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 39 спірного договору оренди землі розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Пунктом 40 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору.

Відповідно до частини 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Пред'являючи позов, ОСОБА_1 просила розірвати договір оренди землі від 28 липня 2008 року, укладений між її батьком ОСОБА_2 та ПрАТ «Агро Ресурс», з підстав незбереження орендарем родючості ґрунтів, недотримання сівозміни та чергування культур на ділянці та несвоєчасного внесення орендної плати, а також зазначала, що 19.10.2015 року вона звернулась із заявою до відповідача, у якій повідомила, що вона є спадкоємицею земельної ділянки та не має наміру здавати її в оренду відповідачу, просила не проводити ніяких робіт на земельній ділянці, отже, фактично бажала розірвати договір з орендарем.

За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Положеннями ст. 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Встановивши, що відповідач систематично порушував умови договору, а саме допустив затримку у виплаті орендної плати, яка за умовами договору мала бути сплачена до 15 листопада кожного року та сплатив орендну плату за 2014 рік 10 березня 2015 року, а за 2015 рік 17 лютого 2016 року, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мало місце істотне порушення договору, наслідком якого є його розірвання.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем була вчасно нарахована орендна плата, але позивачка не зверталась за її отриманням не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, відповідачем не надано будь - яких доказів того, що він був готовий виплатити орендну плату у строк, встановлений договором та пропонував позивачці її отримати.

Крім того, самостійною підставою для розірвання договору є перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, відповідно до п.40 договору оренди, з відповідною заявою ОСОБА_1 зверталась до відповідача 19.10.2015 року.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивачка не зверталась до ПрАТ «Агро Ресурс» щодо порушення порядку сівозміни на земельній ділянці та не вимагала надання їй проекту землеустрою обґрунтовані.

У справі дійсно відсутні докази того, що ОСОБА_1, як зазначено у позовній заяві, зверталась до орендаря з приводу нераціонального використання земельної ділянки та виснаження ґрунтів.

Однак, з врахуванням встановлених обставин щодо порушення умов договору щодо своєчасної виплати орендної плати та щодо визначеної безпосередньо договором підстави його розірвання у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку, рішення суду про задоволення позову є вірним і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агро Ресурс» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

Г.Г. Новосьолова