АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/2486/16-ц Головуючий 1 інстанції Харченко А.М.
Провадження № 22ц/790/852/17 Доповідач: Коваленко І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 20 квітня 2001 року по 16 травня 2003 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, мають доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, відповідач не бере участі у вихованні дитини, донька проживає разом із неї, перебуває на її утриманні. Вважає, що існують усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а також стягнення з нього на користь доньки аліментів.

В зв'язку з цим просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначений рішенням Московського районного суду м. Харкова, у сумі 17 грн. з ОСОБА_2, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання його доньки ОСОБА_4 щомісячно у розмірі 818,80 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір у розмірі 551,20 грн. та допустити негайне виконання рішення суду.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач направив суду заяву, в якій позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що з 2003 року постійно мешкає в Ізраїлі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 6 червня 2003 року були усунені перешкоди для його виїзду за межі України зі стягненням нього аліментів в сумі 3977 грн. 25 коп. на користь позивачки на утримання його дочки, тобто до її повноліття. Ця сума була вручена ОСОБА_1 На цей час він працював на тимчасових некваліфікованих роботах. Тим не менш, намагався відвідувати дочку, дарував подарунки. Потім позивачка вийшла заміж та потребувала, щоб він припинив відвідування дитини. Перед виїздом в Ізраїль він оформив договір дарування на ім'я дочки 30/100 частини квартири АДРЕСА_1. Усі минулі роки позивачка перешкоджала його контактам з дочкою. При цьому його мати ОСОБА_5, яка постійно мешкає у Німеччині з 2003 року, підтримувала стосунки з ОСОБА_4, її матір'ю та бабусею, передавала їй подарунки та грошові суми. У 2010 році його мати їздила з ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_6 до Гурзуфу. Більшу частину витрат оплатила його мати. У 2011 році за їх запрошенням ОСОБА_4 та її бабуся відвідали його батьків у Німеччині. Усю поїздку оплатили він та його мати. У 2012 році дочка знову була у гостях у його батьків, куди приїжджав і він та зустрівся з дочкою. У 2014 році він приїздив до Харкова та зустрічався з дочкою, чому перешкоджала позивач. Також не дозволила зустрітися його матері зі своєю онукою. У 2015 році ОСОБА_4 знову була у Німеччині у його батьків. Про життя дочки відповідач знав з розмов своїх батьків, надавав їй допомогу, не відмовляв в оформленні дозволу на виїзд за кордон (а.с. 53-54).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі, про що надала письмові заперечення, та в задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі (а.с.74-76).

Представник третьої особи, яка діє на підставі виданої довіреності, направила суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника органу опіки та піклування, рішення по справі просила прийняти з урахуванням наданого висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, яке діє від імені органу опіки та піклування.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що навчається в приватній школі «Благовєст» та мешкає останні 10 років з мамою, вітчимом, молодшими братом та сестрою. З батьком ніяк не спілкуються, востаннє його бачила два роки тому. Підтримує свою мати та не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав. Батько їй не допомагає, не дзвонить, його не цікавить ні її життя, ні виховання. Путівку до міжнародного табору в Івано-Франківську сплачували мати та вітчим.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав, оскільки він хоч і проживав за межами України, алене втрачав зв'язку із донькою, передавав грошові кошти, подарунки, забезпечував доньці відпочинок за кордоном.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам його доньки, підстав для зміні розміру стягнутих аліментів суд не вбачав.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п. п. 15. 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 20 квітня 2001 року по 16 травня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2. перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2. мають доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 06 червня 2003 року стягнуто з ОСОБА_2. на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття в сумі 3 977,25 грн. (а.с.77).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

ОСОБА_2 проживає поза межами України.

Із наданих фотокарток вбачається, що на протязі вказаного часу ОСОБА_4 та відповідач епізодично спілкувались між собою та з бабусею ОСОБА_5.

Пояснення відповідача стосовно того, що він надавав допомогу, не відмовляв в оформленні дозволу на виїзд за кордон та періодично спілкувався з дочкою позивачкою не спростовані.

Батько дитини декілька разів бачився із донькою, оскільки проживає окремо від дитини в іншій країні.

Крім того, із заяви відповідача вбачається, що така його поведінка викликана тим, що він намагався не викликати скандалів, він ніколи не відмовлявся та не відмовляється від фінансової допомоги дочці, вважав, що з часом його колишня дружин дозволить йому нормально спілкуватись з дочкою (а.с.34-35).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що такі дії відповідача не є свідомим нехтуванням або винним ухиленням від виконання обов'язків по вихованню дочки та не можуть бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК).

За заявою матері, батька дитини у відповідності до ст. 158 Сімейного кодексу України орган опіку та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчених умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 27.09.2016 р. доцільно в інтересах дитини позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.130-131).

Колегією суддів не приймаються вищевказаний висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, оскільки він ґрунтується на рекомендаціях Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, засідання якої було проведено у відсутності відповідача, а висновок зроблений тільки на підставі відповідних документів, наданих тільки позивачкою.

Також позиція неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо свого рідного батька не може бути визначальною при вирішенні даного спору. Необхідно враховувати те, що сторони розлучені, мати дитини має нову сім'ю, ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, у вихованні дитини приймає безпосередню участь чоловік позивача, що беззаперечно вплинуло на формування думки дитини стосовно біологічного батька.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволені позову у цій частині.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2016 року змінити.

В частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення судового збору в сумі 551 грн.20 коп. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - скасувати і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді