РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

при секретарі Голуб Ю.О., Підлипенського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до суду із позовом, яким просив суд стягнути з ОСОБА_2 (далі відповідач-1) на його користь суму подвійного завдатку у розмірі 25 000 грн., а також стягнути в солідарному порядку з відповідача-1, ФОП ОСОБА_3 (далі відповідач-2), ФОП ОСОБА_4 (далі відповідач-3) на його користь 12 500 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 05.02.2017 року між ним та відповідачами укладено договір, предметом якого, згідно п.1.2, є трикімнатна ізольована квартира № 192 по пр. перемоги, 48-а у м. Харкові. За вказаним договором сторони мали до встановленого строку, до 16:00 години 22.02.2016 року, вчинити правочин укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири. Вказаним договором передбачено передання покупцем (позивач) продавцю (відповідач-1) забезпечувального платежу у розмірі однієї тисячі доларів США.

У призначений час для укладання договору купівлі-продажу відповідач-1 не зявилась, про що позивачем та відповідачами 2 і 3 складено відповідний акт.

В порядку п.4.6 Договору, відповідач-1 повинна повернути позивачу забезпечувальний платіж у подвійному розмірі.

Крім того, позивачем із посиланням на п. 4.10 Договору вказано про те, що відповідачами 2 та 3 в режимі безплатного відповідального зберігання отримали від продавця, відповідача-1, кошти у сумі 500 доларів США плюс загальна сума заборгованості продавця по комунальним послугам по цій квартирі, які мають бути повернуті позивачу на підставі п. 4.10.2 Договору.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні на викладених у позові підставах. Представник відповідачів 2 та 3 проти позову в частині вимог до його довірителів заперечував, наголосив на тому, що агентство в особі його довірителів не мало фінансових зобовязань по договору та відповідальності за його виконання. По суті предявлених позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів еквіваленту 500 доларів США відповідачами 2 та 3 у письмових запереченнях вказано про те, що ці кошти агентству в порядку п. 4.10 Договору передані не були, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, як того вимагає вказаний пункт договору.

Крім того, відповідачами надано копію розписку позивача про отримання ним забезпечувального платежу у розмірі 1000 доларів США у звязку із настанням події, передбаченої п.4.6 Договору № єксп/0216 від 05.02.2016 року.

У поясненнях на заперечення представником позивача вказано про те, що вказана сума у розмірі 500 доларів США повинна була бути передана відповідачем-1 відповідачам 2 та 3 і за рахунок цих коштів позивач міг би задовольнити вимогу щодо отримання забезпечувального платежу у подвійному розмірі.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у звязку із наступним.

Відповідно до ст..ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними та допустимими.

Так, судом встановлено, що 05 лютого 2017 року сторонами укладено тристоронній договір, відповідно до умов якого позивач та відповідач-1 повинні були у строк не пізніше 22 лютого 2016 року укласти договір купівлі-продажу трикімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 (п.1.2 Договору). В забезпечення договору, позивач в якості покупця, в порядку п.4.3 Договору,

передав продавцю, відповідачу-1 по даній справі, грошову суму забезпечувальний платіж у сумі 1000

доларів США. В порядку п. 4.4 Договору продавець передав агентству забезпечувальний платіж у розмірі

1000 доларів США. Факт передання цих коштів сторонами договору одна одній підтверджується підписанням ними попереднього договору.

Відповідно до п.4.10 Договору, грошові кошти у розмірі еквіваленту 500 доларів США передаються продавцем агентству під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу обєкту нерухомості.

Відповідач-1 у встановлений термін умови вказаного договору не виконав, основний договір купівлі-продажу квартири у встановлений договором строк укладено не було, про що свідчить акт неприбуття ОСОБА_2 для укладання договору. У зв'язку із чим, п. 4.10 Договору не був виконаний. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що договором не передбачено перехід цих коштів на користь покупця.

В добровільному порядку гроші, надані в якості завдатку, відповідач не повернув. З метою врегулювання спору на адресу відповідача був направлений лист-вимога (а.с. 13), проте відповідач відповіді на даний лист не надав, грошові кошти не повернув.

За ч.2 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

За ч.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

За ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, відповідач-1, маючи зобовязання за попереднім договором від 05.02.2016 року, їх не виконав, у звязку із чим, в порядку п. 4.6 Договору, відповідач-1 повинен повернути позивачу забезпечувальний платіж у подвійному розмірі, у звязку із чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 суми подвійного забезпечувального платежу. Враховуючи те, що згідно названої розписки позивач отримав забезпечувальний платіж у розмрі 1000 доларів США, що складає половину суми, яку має отримати позивач за вказаним попереднім договором, у зв'яку із чим вимоги щодо стягення суми забезпечувального платежу у розмірі 25 000 грн. підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми у розмірі 12500 грн. у судовому засіданні не доведені, договором не передбачені, у звязку із чим задоволенню не підлягають.

Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України і стягує їх у розмірі, пропорційному частині задоволених вимог позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 про стягнення грошової суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неповернуту частину суми подвійного завдатку розміром 25 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 367,47 грн.

В задоволенні решти позоних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя О.В. Шишкін