Провадження№2/235/45/17
Справа №235/5961/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади Донецької міської ради, Будьоннівської районної ради м. Донецька про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 громади Донецької міської ради, Будьоннівської районної ради м. Донецька про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 04.01.2014 року помер її батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав у м. Донецьку , вул. Більшовиків, 39/4. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/ 3 частина квартири АДРЕСА_1 та грошові вклади в ТВБВ № 10004/046 філії ДОУ АТ «Ощадбанк». У звязку з тим, що приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у квартирі № 4 в будинку № 39, яка розташована по вул. Більшовиків у м. Донецьку та на грошові вклади в ТВБВ № 10004/046 ДОУ АТ «Ощадбанк» у звязку з припиненням доступу до Єдиних державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України до закінчення антитерористичної операції, просить визнати за нею право власності на вищезазначене майно.

В судове засідання позивачка не зявилась, просила справу слухати без її участі, позовні вимоги до ОСОБА_2 громади Донецької міської ради, Будьоннівської районної ради м. Донецька про визнання права власності на спадкове майно підтримала у повному обсязі.

Представники відповідачів ОСОБА_2 громади Донецької міської ради, Будьоннівської районної ради м. Донецька в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлені про день і час слухання справи відповідачі не повідомили про причини своєї неявки, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка по справі є донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкав у м. Донецьку, вул. Більшовиків, 39/4. ( а. с. 16, 19).

04.01.2014 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 731834 ( а. с. 6).

Після смерті батька позивачки відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, що розташована в м. Донецьк, вул. Більшовиків, 39/4 ( а.с. 21) та грошових вкладів ТВБВ № 10004/046 ДОУ АТ «Ощадбанк» на суму 14425,40 грн. вклад заповідано ОСОБА_1 08.01.2004 року, по компенсаційному рахунку № 91551/1109 на суму 2548,14 грн. вклад заповідано ОСОБА_1 08.01.2004 ( а.с. 18).

Згідно оцінки майна 1/3 частина квартири що розташована в м. Донецьк, вул. Більшовиків, 39/4, становить 25512,02 грн. ( а. с. 31).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2015 року № 11/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у квартирі № 4 в будинку № 39, що розташований в м. Донецьк, вул. Більшовиків, та на грошові вклади ТВБВ № 10004/046 ДОУ АТ «Ощадбанк» по причині припиненням доступу до Єдиних державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України до закінчення антитерористичної операції ( а. с. 22).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття

спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 16 ЦК України встановлено,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність

конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначені норми права, а також обставини справи, зокрема той факт, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, а нотаріусом відмовлено у видачі свідоцитва про право на спадщину, у зв»язку з чим виник спір про право, суд приходить до висновку , що заявлені позивачем позовні вимоги доведені належним чином вищевказаними доказами.

Проте, враховуючи той факт, що відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб»єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, заявлені до Будьоннівської міської ради м. Донецька.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 1218, 1269,1270 , 1273,1275 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади Донецької міської ради, Будьоннівської районної ради м. Донецька про визнання права власності на спадкове майно задовольнити чатково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири № 4 в будинку № 39, розташованого по вулиці Більшовиків в Будьоннівському районі м. Донецька в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 Дем»яновича, який помер 04 січня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові вклади на ім»я ОСОБА_3 Дем»яновича в ТВБВ № 10004/046 філії- ДОУ АТ «Ощадбанк».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: