Справа № 192/2536/16-ц
Провадження № 2/192/444/16
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" січня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участі секретаря судового засідання Сербіної Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів,
Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення грошових коштів в сумі 19 500 гривень 00 копійок, які була сплачені на рахунок відповідача в якості авансового платежу.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна» на користь ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу №00169 від 09 липня 2016 року грошові кошти в сумі 19500 гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 гривні 40 копійок (а.с.74-77).

22 грудня 2016 року за вих. №15715/16 справу було направлено до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою відповідача на рішення суду від 22 листопада 2016 року (а.с.81-88).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2017 року справу повернуто до Солонянського районного суду Дніпропетровської області у звязку з тим, що позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним договору фінансового лізингу №00169 від 09 липня 2016 року, стягнення з ТОВ «СОУЛ-Україна» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 19500 гривень та вирішення питання щодо розподілу судових витрат, але з резолютивної частини рішення вбачається, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, лише стягнув з ТОВ «СОУЛ-Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19500 гривень та вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а в іншій частині позовних вимог питання вирішено не було. Справа надійшла до суду першої інстанції 18 січня 2017 року.

Позивач та відповідач, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, в судове засідання не зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.92).

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, оскільки відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін під час ухвалення додаткового рішення не є обовязковою та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Пунктом 1 ч.1 ст.220 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Судом встановлено, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа № 192/2536/16-ц, провадження № 2/192/444/16 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна» на користь ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу №00169 від 09 липня 2016 року грошові кошти в сумі 19500 гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 гривні 40 копійок.

В резолютивній частині рішення не вирішено питання щодо позовних вимог про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №00169 від 09 липня 2016 року укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна, хоча мотивувальна частина рішення містить відповідні висновки суду відносно задоволення позову в цій частині.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі в частині вирішення питання про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним спірного договору.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 197, 212-215, 220 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Ухвалити додаткове рішення стосовно позовних вимог в частині визнання недійсним Договору фінансового лізингу №00169 від 09 липня 2016 року укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна» у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів.

Визнати Договір фінансового лізингу №00169 від 09 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СОУЛ-Україна», недійним.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина