Справа № 146/153/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" березня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Козачук Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

малолітнього ОСОБА_3,

неповнолітньої ОСОБА_4,

прокурора Дацюка С.М.,

свідків ОСОБА_5,

ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу за позовом служби у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2017 року Служба у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації, звернулася до суду з позовом, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 травня 2014 року визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 липня 2015 року батька ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дочки та малолітнього сина, в результаті чого діти набули статусу дітей позбавлених батьківського піклування та з 07 липня 2016 року влаштовані під опіку та піклування ОСОБА_6

Згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 грудня 2016 року засуджену ОСОБА_2 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ямпільського районного суду Вінницької області з невідбутим строком 11 місяців 3 дні.

На підставі довідки про звільнення ОСОБА_2 серії ЧКР № 07396, виданої Уманською виправною колонією 23 грудня 2016 року, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації № 4 від 17 січня 2017 року, неповнолітня ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 втратили правовий статус дітей позбавлених батьківського піклування.

Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач проживає у власному будинку, що розташований в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови, якого потребують покращення. Для проживання в ньому дітей потрібен ремонт та відповідне облаштування кімнат. ОСОБА_2 не працевлаштована, не має доходів та заощаджень. Повернути дітей в сімю не має не тільки змоги, але й бажання. За період з часу звільнення з місць позбавлення волі до подання позовної заяви до суду будь-якої допомоги, щодо забезпечення життєдіяльності дітей не надає, фізичним та розумовим розвитком дітей не цікавиться, обовязків щодо виховання дітей не виконує.

На даний час діти тимчасово влаштовані в сімю ОСОБА_6, в звязку з чим служба у справах дітей просить відібрати ОСОБА_4 та ОСОБА_8 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та стягувати з відповідача аліменти на користь та передати дітей на опікування органам опіки та піклування, а також стягувати з ОСОБА_2 на користь та на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3, аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі по 100 грн на кожну дитину, починаючи стягнення з 31 січня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Представник служби у справах дітей Томашпільської РДА ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав відносно них. Пояснила, що на даний час не має змоги забезпечити дітям належних умов життя, оскільки нещодавно звільнилася з місць позбавлення волі та на даний час ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків. Заперечила в частині задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання доньки та сина.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 не заперечували проти тимчасового відібрання їх у матері. Зазначили, що звільнившись з місць позбавлення волі, мати відвідувала їх, а також вони приїздили в село де вона проживає.

Прокурор Дацюк С.М. в судовому засіданні вважає, що в ОСОБА_2 слід відібрати дітей без позбавлення батьківських прав.

Допитаний в судовому засіданні сільський голова Олександрівської сільської ради ОСОБА_5 пояснив, що на даний час відповідач не має змоги утримувати дітей, оскільки проживає за рахунок тимчасових заробітків. Крім того, зазначив, що в будинку в якому проживає ОСОБА_2 не має необхідних умов для проживання дітей.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що понад сім місяців здійснювала опіку над ОСОБА_4 та ОСОБА_3 На даний час діти неофіційно перебувають під її опікою та проживають у неї. Зазначила, що звільнившись з місць позбавлення волі, мати приїздила провідати дітей, а також забирала їх погостювати у неї. Також вказала, що вона перебувала у будинку відповідача та підтвердила, що в вказаному будинку не має необхідних умов для проживання дітей.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 317122 та серії І-АМ № 317122, повторно виданих 22 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області відповідач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, 17 квітня 2001 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11, 12).

Згідно довідки серії ЧРК № 07396, виданої Уманською виправною колонією на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 грудня 2016 року ОСОБА_2 умовно-достроково звільнена з Уманської виправної колонії УДПтСУ у Черкаській області (№ 129) з невідбутим терміном покарання 11 місяців 2 дні (а.с. 17).

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 696 від 10 січня 2017 року ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. На території ради не працює та нічим не займається (а.с. 15).

Згідно заяви ОСОБА_2 адресованої начальнику служби у справах дітей Томашпільської РДА, відповідач просить посприяти аби її донька та син залишилися під опікою ОСОБА_6, оскільки в даний час вона невзмозі займатися їх вихованням, дбати про їх здоровя та розвиток (а.с. 8).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання сімї ОСОБА_2 від 10 січня 2017 року, складеного комісією служби у справах дітей Томашпільської РДА, сім'я проживає у будинку, який складається з двох кімнат, веранди, яка потребує косметичного ремонту, коридору та кухні, житлова кімната тільки одна, інша потребує капітального ремонту. Опалення в будинку пічне, в наявності недостатня кількість твердого палива. Санітарно-гігієнічні умови не задовільні, потребують покращення. Умови для проживання неповнолітніх дітей відсутні. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_2 ніде не працевлаштована, залишилась без засобів на існування, заощаджених коштів та інших видів доходів не має.

З висновку органу опіки та піклування Томашпільської РДА про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3, у матері ОСОБА_2 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав неповнолітню доньку ОСОБА_4 та малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суди у всіх діях щодо дітей повинні приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини у батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Враховуючи вищевикладене, зокрема, те, що відповідач ОСОБА_2 нещодавно звільнилася з місць позбавлення волі, не працевлаштована, проживає у будинку, житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови якого потребують покращення, для проживання у ньому дітей потрібен ремонт та відповідне облаштування кімнат, матеріальної допомоги по догляду та уриманню дітей не надає, з метою захисту прав дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючись щодо розміру аліментів стягуваних на дитину, суд враховує обов'язок батьків утримувати дитину до її повноліття, а також те, що відповідач ОСОБА_2 не працює, не має постійного доходу, тому приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4В, та ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн на кожну дитину і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аліменти в контексті ст.191 СК України, підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 31 січня 2017 року.

На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи наявність задоволених двох позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1280 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 170, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212- 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов служби у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та передати дітей на опікування органам опіки та піклування.

Стягнувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь та на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі по 100 грн (сто гривень) на кожну дитину, починаючи стягнення з 31 січня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, відкриті у банківській установі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1280 грн судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачем у цей же строк з часу отримання копії рішення, до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2017 року