Справа № 161/1581/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/440/17 Категорія: 20 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар Кирилюк О.О.

з участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2М,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Волинський інститут економіки та менеджменту» до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та застосування наслідків недійсності правочину за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Волинський інститут економіки та менеджменту» (надалі ПАТ «Волинський інститут економіки та менеджменту») звернувся до суду з даним позовом та подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку, що становить 33/100 частки навчальних аудиторій ПрАТ «Волинський інститут економіки та менеджменту», відчужених згідно договору купівлі-продажу від 24 листопада 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 за №1562.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2017 року заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено.

Постановлено до вирішення справи по суті за позовом Приватного акціонерного товариства «Волинський інститут економіки та менеджменту» до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та застосування наслідків недійсності правочину накласти арешт та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул.. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку, що становить 33/100 частки навчальних аудиторій ПрАТ «Волинський інститут економіки та менеджменту» відчужених ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно договору купівлі-продажу від 24 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 за №1562.

Не погодившись з ухвалою відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2017 року ПАТ «Волинський інститут економіки та менеджменту» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, в якому просить визнати договір купівлі-продажу приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною прощею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул. Електропаратна, 3 в Луцьку, що становить 33/100 частки навчальних аудиторій, укладений 24.11.2016 року між ПАТ «Волинський інститут економіки та менеджменту» та ОСОБА_3 недійсним правочином та застосувати наслідки недійсності правочину.

03.02.2017 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а також просив заборонити будь яким особам вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Накладаючи арешт на спірне майно, що розташоване за адресою: по вул. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення даного позову зазначеним способом, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою визнати недійсним купівлі-продажу приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною прощею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул. Електропаратна, 3 в Луцьку, що становить 33/100 частки навчальних аудиторій, укладений 24.11.2016 року між ПАТ «Волинський інститут економіки та менеджменту» та ОСОБА_3

Обраний судом спосіб забезпечення позову колегія суддів вважає співмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що належним чином забезпечить виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційних скарг про те, що ухвала суду в цій частині є невмотивованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ухвала суду в частині накладення арешту на спірне майно постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Разом з тим, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України суд заборонив відповідачу та іншим особам вчиняти будь які дії щодо спірного майна, та не звернув уваги, що такі дії повинні бути конкретизованими. Забезпечивши позов у такий спосіб суд фактично обмежив можливість відповідача користуватися приміщеннями, що належать відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, питання про недійсність якого ще судом не вирішено.

Більш того, суд залишив поза увагою ту обставину, що забезпечення позову допускається лише щодо учасників процесу і не може бути застосовано до невизначеного кола осіб, які не мають процесуального статусу у даній справі.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом заборони будь яким особам вчиняти будь які дії щодо приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул.. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку, оскільки обраний позивачем та застосований судом вид забезпечення позову не відповідає ні позовним вимогам, ні вимогам процесуального закону.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що забороною вчиняти будь які дії з приміщеннями навчальних аудиторій, що належать ОСОБА_3, порушуються її права, а саме право користування спірним майном, а відтак оскаржувана ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2017 року в частині заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку скасувати.

У задоволені заяви Приватного акціонерного товариства «Волинський інститут економіки та менеджменту» про забезпечення позову в частині заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літера Л-4/ по вул. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: