Провадження № 2/127/441/17
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1, яка подана її представником ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі №127/22155/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2016р. відкрито провадження у справі №127/22155/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів

Однак, 21 листопада 2016 року до суду надійшла апеляційна скарга ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 1 листопада 2016 року про відкриття провадження у даній справі, у звязку з чим згідно супровідного листа Вінницького міського суду від 21.11.2016р. справа спрямована до апеляційного суду Вінницької області для перегляду в апеляційному порядку вищевказаної ухвали про відкриття провадження у справі.

В той же час, 22.11.2016р. до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі №127/22155/16-ц шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного суду України в абз. 2 п. 1 Постанови № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив судам, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В той же час, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Таким чином, оскільки ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 1 листопада 2016 року про відкриття провадження у справі №127/22155/16-ц була оскаржена в апеляційному порядку, в тому числі з підстав недотриманням правил підсудності, у суду були відсутні підстави для розгляду заяви про забезпечення позову без матеріалів справи.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2017р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» ОСОБА_3 на ухвалу судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2016 року про відкриття провадження у справі, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участі наземних транспортних засобів, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказана справа надійшла до Вінницького міського суду 10.03.2017р. та передана на розгляд судді 13.03.2017р., у звязку з чим заява про забезпечення позову розглядається судом після повернення справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, вважаю, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розяснено судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У поданій до суду заяві позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно належне відповідачу.

Проте, у вказаній заяві заявник не вказав на яке саме конкретне майно необхідно накласти арешт, не зазначив де таке майно знаходиться, не надав жодних доказів щодо наявності у відповідача майна, про яке йде мова в заяві, а також не надав жодних доказів в підтвердження обставин вказаних у заяві про забезпечення позову, а саме того, що відповідач буде ухилятися від відшкодування шкоди.

При цьому, накладення арешту на все рухоме на нерухоме майно, яке належить відповідачу, не узгоджується з приписам статті 152 ЦПК України, щодо співмірності України видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а накладення арешту на все майно буде перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, яка подана її представником ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі №127/22155/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: