Справа № 368/206/17
провадження № 2/368/201/17
Рішення

Іменем України

"14" березня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Київської, області аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. до закінчення навчання, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дочкою відповідача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюб між її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано 07.10.2005 року. Актовий запис № 106 внесено відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області.

За рішенням суду відповідач виплачував аліменти на її утримання на користь матері, оскільки вона перебувала і перебуває на її утриманні.

У даний час після досягнення повноліття вона не працює, оскільки навчаюся на І курсі Національного педагогічного університету імені ОСОБА_4 на денній формі навчання, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Однак відповідач на її утримання матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що згідно із законодавством зобов'язаний це робити. Вона не має змоги забезпечити себе матеріально. Щомісячно їй необхідні кошти на оплату проживання в гуртожитку (350 грн.); на проїзд до місця навчання (330 грн.), проїзд додому в м. Кагарлик (близько 350 грн.), харчування (близько 1500 грн.), одяг, підручники, канцелярське приладдя, засоби особистої гігієни тощо.

У даний час відповідач працює неофіційно, у той же час іншими аліментними зобов'язаннями не обтяжений, на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має.

Позивач в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити у її відсутність та позовні вимоги свої підтримує.

Вислухавши відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 2 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-БК №259228, - позивач ОСОБА_1 є донькою відповідача ОСОБА_2.

Згідно довідки виданої Національним педагогічним університетом імені ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 є студентом 1 курсу факультету природничо географічної освіти та екології НПУ ОСОБА_4 спеціальність - «Біологія». Форма навчання денна та держбюджетна. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 р.

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання та знаходиться на обліку в Управління пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Законодавством України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років.

Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено у судовому засіданні, що позивач потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки навчається за денною формою навчання в іншому місті і несе витрати на проїзд додому і звідти до навчального закладу, на проживання, харчування, купівлю підручників. У звязку з тим, що вона навчається за денною формою навчання, вона не має можливості влаштуватися на роботу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні способу стягнення аліментів, суд приходить висновку, що оскільки відповідач отримує пенсію, а отже має постійний, регулярний дохід аліменти слід стягувати у частці від доходу відповідача.

Враховуючи, що позивачем не було доведено необхідність стягнення аліментів у розмірі 1000 грн., тому суд вважає, що стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/3 частки доходів відповідача, оскільки саме цей розмір ОСОБА_2 має можливість та погоджується сплачувати, тому позов підлягає до часткового задоволення та стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а саме: з 16.02.2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно з п. 9) ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди I та II груп.

Як підтверджується матеріалами справи відповідно до посвідчення № 259269 серії ААІ від 11.05.2016 року, термін дії якого до 30.04.2017 року, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи у звязку із чим, згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 180, 182, 184, 199, 200 СК України ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 16.02.2017 року на час навчання тобто, до 30.06.2020 року, але не більше до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

У задоволенні решти вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору як інвалід ІІ групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко