Номер провадження: 22-ц/785/2594/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.01.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Кравець Ю.І., розглянувши питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Діамант», третя особа яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користування власності та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

29.09.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який було уточнено, про усунення перешкод у користуванні власності та зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона являється власником земельної ділянки, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. 16.08.2013 року між чоловіком позивачки ОСОБА_4 та ТОВ «БК Діамант» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, строком до 16.08.2014 року, після чого ТОВ зобов'язувалося придбати у власність цю земельну ділянку. Після закінчення строку дії договору оренди та невиконання домовленостей щодо придбання земельної ділянки, відповідач земельну ділянку не звільнив, крім того здійснив незаконне будівництво. У зв'язку із чим, ОСОБА_3 була змушена звернутись до суду із позовом про зобов'язання ТОВ «БК Діамант» не чинити перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні, звільнення земельної ділянки та приведення її в попередній стан шляхом: демонтування нульового циклу фундаменту (фундаментних блоків, будівельно-монолітного поясу); засипання котловану вивезеним ґрунтом та чорноземом; демонтуванням металевої огорожі, офісу для продажу, вагончика для охоронця, міст побутового користування (туалет, душ); вивезення з території земельної ділянки будівельного інвентарю та будівельних матеріалів (т. 1 а. с. 2-5, т.2 а.с.137-140).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення з боку ТОВ «БК Діамант» з вищевказаної земельної ділянки. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат (т. 2 а. с. 160-162).

07.06.2016 року з апеляційною скаргою на зазначене рішення звернулося ТОВ «БК Діамант» (т. 2 а. с. 182-184).

24.06.2016 року з апеляційною скаргою на зазначене рішення звернулася яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_5 (т. 2 а. с. 200-203).

30.09.2016 року з апеляційними скаргами на зазначене рішення звернулися особи, які не приймали участі у розгляді справи ОСОБА_6 (т. 2 а. с. 237-239), ОСОБА_7 (т. 2 а. с. 245-250), ОСОБА_8 (т. 2 а. с. 256-258), ОСОБА_9 (т. 2 а. с. 265-267) та ОСОБА_10 (т. 2 а. с. 271-273).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.12.2016 року апеляційні скарги ТОВ «БК Діамант», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відхилені (т.3 а.с.232-237).

23.12.2016 року з апеляційного скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року звернулася особа, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_2, в якій з посиланням на те, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання щодо його прав та інтересів на володіння, користування та розпорядження майбутньою квартирою, оскільки між ним та ТОВ «БК Діамант» укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення у будинку, який будується на земельної ділянці, порядок користування якою був предметом розгляду справи, просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вже було зазначено, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення з боку ТОВ «БК Діамант» з вищевказаної земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був стороною провадження, не залучався судом до участі у справі, при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не вирішувалося питання про його права й обов'язки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що він уклав з ТОВ «БК Діамант» договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення в житловому будинку, який будується за адресою: АДРЕСА_1. Строк закінчення будівельно-монтажних робіт - 1 квартал 2015 року, проте на даний час вказані роботи ще не закінчені, у зв'язку з обставинами, що склались. Встановлення у рішенні суду обов'язку ТОВ «БК Діамант» звільнити земельну ділянку прямо впливає на строки здачі об'єкту будівництва та набуття ним право власності на нежитлове приміщення у будинку, що знаходиться за зазначеною адресою, тому він вважає, що суд його помилково не залучив до участі у справі, оскільки винесене судове рішення прямо впливає на можливість виконання укладеного договору.

Проте погодитись з таким твердженнями не можна.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

ОСОБА_2 не надав доказів того, що він виконав свої грошові зобов'язання за договором купівлі-продажу майнових прав, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва, установлену договором, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або для набуття майнових прав на цей об'єкт та матеріали справи зазначених відомостей не містять.

Отже, у ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру не виникло. Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». За змістом договору купівлі-продажу майнових прав позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Питання правомірності відведення, надання та оформлення земельних ділянок для подальшого будівництва багатоквартирних житлових будинків вирішуються між власником земельної ділянки та замовником будівництва, а інвестори не мають правомочності впливати на вказані процеси.

На підтвердження незаконності будівництва ОСОБА_3 надана низка звернень на адресу різних компетентних органів, до яких вона зверталась, заперечуючи проти будівництва та з приводу підроблення справжності підпису на декларації про початок виконання підготовчих робіт.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області відповідно до порядку виконання підготовчих робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 замовнику ОСОБА_3 зареєстровано декларацію про початок виконання підготовчих робіт із будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, № ОД 53 від 14.05.2014 року. Зі слів власника земельної ділянки з питань набуття права на використання підготовчих робіт вона до Інспекції не зверталась. Враховуючи викладене, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області наказом № 185 від 03.10.2016 року скасовано реєстрацію декларації про початок виконання підготовчих робіт № ОД 53 від 14.05.2014 року з будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а. с. 180-186).

Заяви ОСОБА_3 щодо незаконної забудови ТОВ «БК Діамант» орендованої земельної ділянки, підроблення документу (декларації про початок виконання підготовчих робіт) та фактом зловживання службовим становищем з боку посадових осіб ТОВ «БК Діамант» внесені до ЄРДР 04.03.2015 року прокуратурою Овідіопольського району Одеської області кримінальні провадження № 000904 та №0002483 об'єднано в одне провадження № 000904 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України (т. 3 а. с. 145-159).

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про те, що він очікував від ТОВ «БК Діамант» виконання графіку будівництва та вимог інвестиційних договорів, а обставини встановлені при розгляді цієї справи мають негативні для нього наслідки є підставою для пред'явлення вимог до ТОВ «БК Діамант», проте не є підставою для скасування рішення першої інстанції.

Крім того звертаю увагу на те, що як вже було вказано з аналогічними апеляційними скаргами на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року зверталися ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та посилалися на ті ж самі обставини, які вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ухвалою апеляційного суду Одеської області твердженням апелянтів надано правову оцінку та апеляційні скарги зазначених осіб відхилено.

Вважаю, що звернення ОСОБА_2 з абсолютно ідентичною апеляційною скаргою є спробою затягування набрання законної сили рішення суду, що порушує права позивача.

Окрім того, вважаю необхідним зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

У зв'язку з чим перегляд чинного рішення суду за апеляційною скаргою особи, яка не є стороною у справі та права якої не порушенні, є порушенням принципу правової визначеності в розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, підставою для надання особі, яка не брала участь у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення, є порушення її прав або охоронюваних інтересів внаслідок вирішення судом спору.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року, викладених у п. 8 постанови №12, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, судді-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не приймала участі у справі та права якої у справі не порушено, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_2 у прийнятті апеляційної скарги.

Роз'яснити ОСОБА_2, що у разі наявності у нього спору щодо зазначеного майна, він не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

На підставі наведеного, керуючись ст. 292, ст. 297 ЦПК України, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року, суддя,

ухвалив:

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Діамант», третя особа яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користування власності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Ю.І. Кравець