Справа № 156/289/16-ц Провадження № 22-ц/773/206/17 Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар - Галицька І.П.,

з участю пр-ка позивача - Мельник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який уточнило у жовтні 2016 року (а.с.96-102), посилаючись на те, що 03.06.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписавши заяву, відповідач погодився на те, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які йому вручені у письмовому вигляді така заява складає між ним та банком договір.

У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасній сплаті кредиту станом на 23.03.2016 року виникла кредитна заборгованість перед банком у розмірі 47387,28 грн., з яких 10454,66 грн. - заборгованість за кредитом, 34199,89 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2232,73 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.06.2016 року із відповідача була стягнута заборгованість, яка існувала станом на 07.12.2010 року у розмірі 22271,74 грн., з яких 10000 грн. - заборгованість за кредитом, 9698,24 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1075,36 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1036,77 грн. - штраф (процентна складова). Зазначене рішення суду частково виконане шляхом погашення заборгованості у розмірі 6117 грн..

Враховуючи наведене, банк просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором у розмірі 31232,54 грн. та судові витрати.

Рішенням Горохівського районного суду від 07 грудня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущений строк позовної давності для пред'явлення позову до суду.

Проте, такі висновки суду зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Статтями 1048, 1054 ЦК Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2008 року сторонами було укладено договір шляхом написання відповідачем заяви, яка разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с.10-16).

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10000 грн. на строк 12 місяців із базовою відсотковою ставкою - 2,1% у місяць з розрахунку 360 днів у році. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту передбачена сплата штрафів (п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг).

ОСОБА_2 належним чином не виконував своїх зобов'язань за вказаним договором, внаслідок чого у нього перед банком утворилася заборгованість.

Із наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 23 березня 2016 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 47387,28 грн., з яких 10454,66 грн. - заборгованість за кредитом, 34199,89 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - штраф /фіксована частина/, 2232,73 грн. - штраф /процентна складова/ (а.с.110-113).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.06.2016 року, яким скасоване рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2013 року, із відповідача стягнута нарахована станом на 07.12.2010 року заборгованість у розмірі 22271,74 грн., з яких 10000 грн. - заборгованість за кредитом, 9698,24 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1075,36 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1036,77 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.103-108).

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що кредитним договором передбачено сплату процентів позичальником до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та передбачено штрафи за порушення строків погашення кредиту або сплати процентів.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи із системного аналізу норм цивільного законодавства, слід зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (справа № 6-157цс16) та від 21 вересня 2016 року (справа № 6-1252цс16) та відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів.

Оскільки ухвалені неодноразово судові рішення про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2, яка нарахована станом на 07.12.2010 року на день звернення банку із даним позовом відповідачем у повному обсязі не виконані, то кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідачем останній платіж здійснено 06.09.2012 року, строк звернення до суду сплив 07.09.2015 року і відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2, як сторона у спорі 11.07.2016 року подав суду до винесення ним рішення заяву про застосування строку позовної давності (а.с.52).

Таким чином, подання зазначеної заяви не дає підстав суду для відмови у позові повністю, а лише надає право на стягнення заборгованості у межах строку позовної давності.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по процентах за користування кредитом, яка утворилася згідно поданого позивачем розрахунку (а.с.110-113) за період не з 08.12.2010 року, а з 30.04.2013 року по 23.03.2016 року включно у розмірі 12561 грн. (34200 - 21639), а також передбачені умовами договору штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 628,05 грн. - штраф (процентна складова /5% від задоволених вимог/).

Вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 454,66 грн., який зазначено у розрахунку позивача (а.с.113) - не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких доказів про те, що відповідачу надавався кредит у розмірі, більшому ніж 10000 грн. - позивач не надав, а заборгованість по тілу кредиту у розмірі 10000 грн. уже стягнута рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.06.2016 року.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У зв'язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги (43,83% від заявлених вимог), відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1268 грн. 35 коп. (603,98 грн. за подання позовної заяви та 664,37 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 13689 грн. 05 коп. (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять грн. 05 коп.) - заборгованості за кредитним договором б/н від 03.06.2008 року та 1268 грн. 35 коп. (одну тисячу двісті шістдесят вісім грн. 35 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді