Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. , при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: 1) Служба у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації; 2) Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Вказувала, що від цивільного шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на відмову відповідача надати згоду на виїзд дитини за кордон, з метою оздоровлення та відпочинку, просила дозволити їй оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України з 15.12.2016 року по 15.01.2017 року до Франції та країн Шенгенської угоди з метою оздоровлення та відпочинку, а також надати дозвіл їй на тимчасове багаторазове вивезення за кордон дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2, до досягнення нею шістнадцятирічного віку та на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в частині надання дозволу позивачу на тимчасове багаторазове вивезення за кордон дочки ОСОБА_4 без згоди батька ОСОБА_2, до досягнення нею шістнадцятирічного віку та на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач являється її колишнім співмешканцем, він працює далекобійником, вона не знає де він проживає, а коли їй потрібно його немає в Україні, тому вона через суд хоче вирішити це питання. Також підтвердила, що з 30.01.2017 року по 06.03.2017 року вона була з дитиною у Франції, а в 2016 році донька була у Болгарії та Німеччині разом із шкільною групою, зазначила, що відповідач раніше надавав дозвіл на виїзд їх дитини за кордон.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, пояснивши, що позивач безперешкодно вивозить дитину за корон, отже дозвіл їй не потрібен, раніше відповідач надавав їй такий дозвіл, однак тепер позивач до нього з цього приводу не зверталась. Крім того, в червні 2016 року відповідачу було надіслано тільки лист за підписом адвоката ОСОБА_5 від 30.05.2016 року, який містить посилання на нормативно-правові акти, що регулюють порядок сплати аліментів, будь-яких доказів про наявність перешкод з боку батька для виїзду дитини за кордон позивач не надала.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківського району в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області при розгляді позову покладалась на розсуд суду та просила прийняти рішення в інтересах дитини.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, представника Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони по справі мають спільну дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с. 6).

В матеріалах справи міститься заява на ім'я відповідача в якій позивач просила надати дозвіл на виїзд їхньої спільної дитини до країн Шенгенської зони, а саме Німеччини та Франції, а також до країни Ізраїль для відпочинку та оздоровлення. Крім того, в справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого 02.06.2016 року поштове відправлення отримала особа з прізвищем «Александрова».

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ст. 141 СК України).

Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно (ч. 1 ст. 157 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, зазначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Зі змісту аб. 3 пп. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, вбачається, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків або його нотаріально засвідченої копії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України» (в редакції від 01.10.2016 року) одним з документів, що дає право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною другою-третьою статті 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документ, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Відповідно до пп. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року № 152, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

Аналізуючи перелічені норми права, суд дійшов наступних висновків.

Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Окрім того, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

Документом, який дає право дитині, яка не досягла 16 річного віку на виїзд за кордон є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який оформляється строком на 4 роки.

Оформлення зазначеного документу здійснюється на підставі заяви-анкети батьків дитини, а у випадку, коли батьки дитини не перебувають у шлюбі між собою на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає дитина, при цьому згода іншого з батьків не потребується.

Докази, якими спростовуються встановлені обставини справи в матеріалах справи не містяться.

Таким чином, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що в частині вимог щодо надання дозволу позивачу на багаторазове вивезення за кордон спільної дочки сторін до 16 річного віку без згоди батька порушуватиме права останнього та суперечить чинному законодавству.

Також, враховуючи той факт, що сторони визнали те, що вони не перебувають у шлюбі між собою, а дитина проживає з позивачем, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у наданні дозволу на оформлення проїзних документів дитини без згоди батька, оскільки починаючи з 01.10.2016 року оформлення таких документів чинним законодавством не передбачено, а паспорт для виїзду за кордон дитині, позивач має право оформити без згоди батька.

В частині вимоги щодо оформлення документів для тимчасового виїзду спільної дочки сторін за межі України з 15.12.2016 року по 15.01.2017 року до Франції та країн Шенгенської угоди з метою оздоровлення та відпочинку, суд вважає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження слід закрити, оскільки в цій частині позивач позов не підтримала.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 205, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В частині вимог ОСОБА_1 про надання дозволу без згоди батька ОСОБА_2 на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_4 за межі України з 15.12.2016 року по 15.01.2017 року до Франції та країн Шенгенської угоди - провадження закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов