АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/387/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Кирилюк Г.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марії Василівни про усунення від права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її з відповідачем батько - ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_7 є: його донька - позивач та син - відповідач. Перед смертю її батько тяжко хворів, в зв`язку з чим перебував у безпорадному стані, потребував постійного лікування, стороннього догляду і турботи. Проте, відповідач за весь час хвороби батька не надавав будь-якої допомоги - ані матеріальної, ані моральної, ані фізичної. Відповідач мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної підтримки, а тому відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування за законом після смерті батька відповідно до ст. 1224 ЦК України. Просила суд усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі та залучено до участі у ній у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко МаріюВасилівну.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко МаріяВасилівна про усунення від права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити її позовні вимоги, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення від права на спадкування не ґрунтуються на вимогах матеріально права та не відповідають фактичним обставинам справи. Ухвалюючи рішення, суд не надав оцінки доказам та документам, які були надані позивачем, не звернув уваги на показання свідків, пояснення спеціаліста та письмовим доказам. Вважає, що вказані докази підтверджують, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, в той час як спадкоємець ОСОБА_5 мав можливість надавати допомогу, як фінансову так і фізичну, моральну, проте ухилявся від надання такої.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги. Відповідач та його представник ОСОБА_9 - заперечували проти доводів скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пов'язані родинним зв'язком, є рідним братом та сестрою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін - ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10 том 1).

Внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина. Приватним нотаріусом Голяченко М.В. 31 серпня 2015 року заведено спадкову справу №40/2015 (а.с. 86-171 том 1).

За прийняттям спадщини звернулись діти спадкодавця (сторони у справі): ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Заповіту ОСОБА_7 не залишив.

У жовтні 2015 року спадкоємець ОСОБА_4 заявила позов про усунення від права на спадкування за законом сина спадкодавця - ОСОБА_5., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ухилявся від надання допомоги своєму батьку, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував постійного лікування, стороннього догляду і турботи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК Україниособа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи таку справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалось, що батько сторін - ОСОБА_7 проживав до дня смерті окремо від дітей в квартирі АДРЕСА_1. Із отриманої відповіді з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_7 складав 7 895,78 грн. (а.с. 223 том 1).

Із наданої медичної документації встановлено, що 31 серпня 2010 року батько сторін переніс операцію - простатекомія. Згідно з виписки з історії хвороби № 2403/1 Клінічної лікарні «Феофанія» вбачається, що пацієнт виписаний у задовільному стані, рекомендовано нагляд уролога (а.с. 9 том 1).

Протягом 2011 - 2014 років ОСОБА_7 самостійно звертався за медичною допомогою в лікарню для вчених НАН України для огляду та обстеження. Лікувальні та трудові рекомендації лікарів не містять висновків про необхідність постійного стороннього догляду за хворим (а.с. 34-42 том 1).

Згідно довідки про причину смерті ОСОБА_7 у віці 74 років помер від розриву розшаровуючої аневризми черевної аорти (а.с. 67 том 1).

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК Україникожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вищенаведені письмові докази, в тому числі медичні документи, не свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_7 за життя неспроможній був своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, та потребував постійного, довічного стороннього догляду.

Допитані в якості свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 - лікар уролог-хірург не підтвердили факт перебування спадкодавця у безпорадного стані, його потреби в отриманні допомоги від сина та ухилення відповідача від надання допомоги батьку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, а також пояснень свідків (ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 - лікар уролог-хірург), що батько сторін у справі не перебував у безпорадному стані та не мав потребу в постійному сторонньому догляду. Відсутні в матеріалах справи докази того, що батько звертався до сина (відповідача) за допомогою по догляду за ним чи за матеріальною допомогою, а останній відмовився від надання такої допомоги.

Посилання позивача на те, що між сином та батьком за життя останнього склалися погані відносини, відповідач ніде не працював, жив за кошти свого батька, які витрачав виключно на себе, не мають правового значення для вирішення даної справи у розумінні встановлених вище обставин у справі.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким що відповідає вимогам ст. 1224 ЦКУкраїни і підлягає залишенню в силі, оскільки суд першої інстанції правильно керувався тим, що позивачкою не доведено в судовому засіданні перебування батька ОСОБА_7 у безпорадному стані перед смертю та факт ухилення відповідача від надання йому допомоги.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам та документам, які були надані позивачем, не звернув уваги на показання свідків, пояснення спеціаліста та письмовим доказам не знайшли свого підтвердження при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції. У справі, яка перегладяться, висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносинам, що виникли і закон, який їх регулює.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків судів не спростовують, тому судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: