Справа № 211/5271/16-ц
Провадження № 2/211/443/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

представника ДВС

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду 18 листопада 2016 року з позовом, вказавши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

10 січня 2000 р. ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини його заробітку (доходу) до повноліття дитини на її користь.

Оскільки на той час її чоловік не працював та зловживав спиртними напоями, вона звернулася до Довгинцівського ВДВС з заявою про накладення арешту на майно боржника: квартиру АДРЕСА_1.

11 вересня 2014 року її чоловік ОСОБА_2 помер.

В березні 2015 року її син ОСОБА_3 звернуся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на квартиру після смерті свого батька ОСОБА_2, однак дізнався про накладений на квартиру арешт Довгинцівським ВДВС постановою б/н від 26.08.2003 року.

При зверненні її як стягувача до Довгинцівського ВДВС вона отримала відповідь, що у звязку із знищенням архівних виконавчих проваджень за 2003 рік не можливо зясувати дійсний стан виконавчого провадження та надати інформацію щодо накладення арешту на майно боржника.

Тому позивач просить скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_2 (Кірова) в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 3861242 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 10.10.2006 р. за № 3861242 про арешт квартири АДРЕСА_3 (Кірова) в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 2-3).

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с.14).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, начальник Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника ДВС, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.13).

Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2000 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері ОСОБА_1 у розмірі ? частки всіх видів його заробітку до повноліття дитини починаючи стягнення з 10.01.2000 р. (а.с. 5 копія постанови).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.08.2003 р. накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, сформованою 14.09.2016 р. Центром надання адміністративних послуг «Муніципальний центр послуг м. Кривого Рогу» Дніпропетровської області (а.с. 4 копія довідки).

11 вересня 2014 року ОСОБА_2 помер (а.с. 8 копія свідоцтва про смерть).

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Пунктом 13 Постанови № 5 розяснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно

Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній станом на час спірних правовідносин, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно відповіді Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за вих. № 12368/07 від 16.08.2016 р., виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_2 на виконанні у відділі не перебуває, а за 2003 р. виконавчі провадження та алфавітні показники знищено, тому надати інформацію не є можливим (а.с.6 копія відповіді).

Таким чином, наявність арешту на все майно боржника ОСОБА_2, накладеного на підставі постанови державного виконавця ВДВС Довгинцівського РУЮ м. Кривого Рогу за умов знищення виконавчого провадження, за яким накладався вказаний арешт, підтверджує те, що при завершенні виконавчого провадження державним виконавцем не виконано вимоги статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV не скасовано арешт, накладений зазначеною постановою.

Дитина, на користь якої стягнуто аліменти, досягла повноліття, боржник помер, тому наявний арешт на майно останнього позбавляє його спадкоємців реалізувати належним чином свої права щодо отримання спадщини.

Згідно пункту 12 Постанови № 5, на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК) трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна.

Про наявність арешту на майно ОСОБА_2 позивач дізналася лише при оформленні спадщини після померлого чоловіка, тому строк позовної давності нею не пропущений.

З огляду на ту обставину, що виконавче провадження, за яким постановою державного виконавця ВДВС Довгинцівського РУЮ м. Кривого Рогу було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 знищено, захист прав позивача у спосіб оскарження бездіяльності державного виконавця неможливий, в звязку з чим права останньої підлягають захисту шляхом звільнення майна з-під арешту, накладеного вищезазначеною постановою державного виконавця, тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон від 01.07.2004 № 1952-IV) державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на обєкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Згідно абзацу першого частини другої статті 26 Закону від 01.07.2004 № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Керуючись ст.ст.10, 11,60,88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 (Кірова) в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, накладений постановою б/н від 26ю.08.2003 р. ВДВС Довгинцівського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним № 3861242, скасувавши запис від 10.10.2006 р. за № 3861242 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна про арешт квартири АДРЕСА_3 (Кірова) в місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_6