Ухвала

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою прокурора Великобурлуцького району Харківської області в інтересах Приколотнянської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_3 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 13 грудня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року прокурор Великобурлуцького району Харківської області в інтересах Приколотнянської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 8,78 умовних кадастрових гектарів згідно із сертифікатом серії НОМЕР_1.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 13 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2016 року, заяву прокурора Великобурлуцького району Харківської області в інтересах Приколотнянської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 7,56 га згідно із сертифікатом серії НОМЕР_2 у землі, яка перебувала у колективній власності КТАГО «Росія», розміром 8,78 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вирішено передати її у власність територіальній громаді Приколотнянської селищної громади Великобурлуцького району Харківської області.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з копією актового запису про смерть від 08 січня 2004 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 60 років у с. Гогіне Великобурлуцького району Харківської області (а. с. 16).

За життя ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) розміром 8,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що засвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 зазначений сертифікат залишився невитребуваним, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавалися, заповіт на майно не складався.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд зазначив, що після смерті ОСОБА_3 сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 залишився невитребуваним, заяви про прийняття спадщини, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто протягом шести років, до нотаріальної контори ніким не подавалися, заповіт відсутній.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_4 посилалась на те, що вона є племінницею померлого ОСОБА_3, але не була залучена до участі у справі.

Вважає, що суди не встановили наявність спадкоємців та незаконно визнали спадщину відумерлою.

За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частинами 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, установивши відсутність спадкоємців ОСОБА_3 за законом, суди дійшли по суті правильного висновку щодо наявності правових підстав для визнання відумерлою спадщини у вигляді земельної ділянки, належної за життя на праві власності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Під час установлення зазначених фактів судами не були порушені норми процесуального права, рішення судів відповідають вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги з приводу того, що суди належним чином не встановили факту наявності спадкоємців та дійшли помилкового висновку про те, що зазначений вище сертифікат не був отриманий спадкоємцем, не заслуговують на увагу, оскільки спадкоємець може прийняти спадщину або не прийняти її.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У матеріалах справи відсутні докази з приводу того, що ОСОБА_4 вчинила будь-які дії для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, а тому у суду не було підстав вважати її права порушеними.

Інші доводи скарги висновків судів також не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 13 грудня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик