Справа № 201/3578/16-ц
Провадження № 2/201/171/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

15 березня 2017 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання Бігдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору недійсним, -

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 12 березня 2016 року надійшов позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року суддею Черновським Г.В. відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду на 14 годину 30 хвилин 11 квітня 2016 року.

У звязку із відставкою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Черновського Г.В., в провадженні якого перебувала вказана цивільна справа, 03 жовтня 2016 року згідно з автоматизованою системою документообігу в загальному суді цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору недійснимбула передана судді Ходаківському М.П.

Суддя Ходаківський М.П. ухвалою від 04 жовтня 2016 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору недійсним прийняв до провадження та призначив її до судового розгляду на 10 годину 30 хвилин 25 жовтня 2016 року.

Судове засідання призначене на 25 жовтня 2016 року не відбулося, у звязку із неявкою позивача. Розгляд справи було відкладено на 11 годину 30 хвилин 28 листопада 2016 року.

Судове засідання призначене на 28 листопада 2016 року не відбулося, у звязку з неявкою позивача. Розгляд справи відкладено на 10 годину 16 січня 2017 року.

Судове засідання призначене на 16 січня 2017 року не відбулося, у звязку з неявкою позивача. Розгляд справи було відкладено на 10 годину 14 лютого 2017 року.

У судове засідання 14 лютого 2017 року представник позивача не зявився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином. Представник відповідача надав суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи. У звязку із цим, розгляд справи було відкладено на 9 годину 30 хвилин 15 березня 2017 року.

До суду 15 березня 2017 року надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2, в якій остання просить зустрічну позовну заяву відповідача за первісним позов до ОСОБА_1 залишити без розгляду. Представник також просить розгляд справи провести за її відсутності.

Представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача ОСОБА_2, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) імперативно визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Згідно із ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, зловживання правом не допускається (положення статей 11-14, ст. 5, ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 2 ст. ст. 27, 31 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п. п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п. п. 40, 41, 42 та ін.).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

При направленні судових повісток сторонам розяснювалися наслідки неявки у судове засідання, у тому числі приписи ст. 169 ЦПК України.

В силу частини 2 статті 77 ЦПК України суд визнає, що позивач повторно не з'явився до суду без поважних причин.

Частиною 3 статті 169, пунктом 3 частини 1 статті 207 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Позивач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, докази чого наявні у матеріалах справи.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які зявляються до суду.

Аналогічного правового висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 31 серпня 2015 року у справі № 6-24063ск15.

Системний аналіз п. 3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач був належним чином повідомлений про те, що 25 жовтня 2016 року відбудеться судове засідання, що підтверджується поштовим повідомленням (а. с. 210), однак до суду не зявився.

Міститься в наявних матеріалах і підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про судове засідання, яке повинно було відбутися 28 листопада 2016 року (а. с. 218), проте відкладено через неявку позивача.

В матеріалах також містяться дані в підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений і про те, що судове засідання відкладено на 14 лютого 2017 року (а.с. 223), проте позивач втретє до суду не зявився, причин своєї неявки не повідомив.

Про призначене у справі судове засідання на 15 березня 2017 року позивач був повідомлений у суді, про що 16 лютого 2017 року особисто його представник ОСОБА_3 надав розписку (а.с. 231).

Ураховуючи викладене, за відсутності визначеного процесуальним законом обовязку суду вчергове відкладати судовий розгляд у справі, оскільки справа не може бути розглянута за відсутності позивача, а останній за викликом суду в судові засідання не зявляється, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Разом з цим, оскільки представник відповідача в поданій до суду заяві клопоче про залишення зустрічного прозову без розгляду, суд вважає за необхідне задовольнити цю вимогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 207 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору недійсним залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що згідно з частиною 9 статті 207 Цивільного процесуального кодексу України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які не брали участь в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.П. Ходаківський