Справа № 404/5100/16-ц
Номер провадження 2/404/484/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Туровської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, по якій просив:

- виділити йому у власність ? частину квартири загальною площею 60,7 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; виділити у власність ОСОБА_2 ? частину квартири загальною площею 60,7 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 січня 1996 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.11.2011 року.

Під час перебування у шлюбі, а саме 25 травня 2002 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу за спільні кошти подружжя було набуто у власність квартиру загальною площею 60,7 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки спірну квартиру було придбано в шлюбі, позивач просить визнати за ним право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, іншу ? частину квартири залишити у власності відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами, якими просив виділити у власність відповідачу ? частини квартири загальною площею 60,7 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; виділити у власність ОСОБА_1 1/4 частину квартири загальною площею 60,7 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що у сторін від спільного проживання народилась дитина ОСОБА_3, яка зареєстрована у спірній квартирі та на час поділу майна подружжя потребує забезпечення її житловою площею. Відповідач не забезпечує доньку, не оплачує її навчання та не здійснює свої обовязки щодо утримання дитини. Крім того, зазначила, що в період перебування сторін у шлюбі ними також було придбано автомобіль, однак відповідач за зустрічним позовом приховує автомобіль та здійснив його реалізацію всупереч інтересів ОСОБА_2.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2017 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом підтримала зустрічні позовні вимоги у повному обсязі. Крім того в судовому засіданні 02.03.2017 року представник відповідача просив повернутись до зясування обставин по справі та оголосити перерву, оскільки було зясовано, що житлове приміщення що є предметом спору куплено виключно за кошти матері ОСОБА_2. Суд відмовив у оголошенні перерви для збирання доказів на підтвердження того, що квартира була придбана виключно за кошти матері, оскільки фактично вказана дія є зміною підстав та предмету позову, що в розумінні ст. 31 ЦПК України є недопустимим. Після відмови у поверненні до зясування обставин та перевірки їх доказами, позивач за зустрічним позовом не відмовився від розгляду зустрічного позову.

Представник позивача за первісним позовом зустрічні позовні вимоги не визнав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її донькою, позичила на покупку квартири 3 000 дол. США. та 3 000 дол. США на придбання автомобіля без конкретного терміну повернення коштів. Онука ОСОБА_3 фактично проживає з нею, позивач ОСОБА_1 участі у вихованні дитини не приймає.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 15 років тому ОСОБА_2 разом з матірю ОСОБА_4 купили в нього квартиру на вулиці Мінській в місті Кіровограді, дали йому завдаток 100 дол. США, а решту обіцяли віддати з продажу матірю свого будинку. Через деякий час ОСОБА_4 та її донька привезли 800 дол. США, їх передала ОСОБА_4, тобто продав квартиру за 900 дол. США. Зберіг розписку на 100 дол. США, розписку давав ОСОБА_4, мати купляла квартиру для доньки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13 січня 1996 року перебували у шлюбі зареєстрованому Кіровським райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис №23, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №279665 від 13.01.1996 року /а.с. 24/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.11.2011 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с. 39/.

Від спільного проживання сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу сторонами придбано за договором купівлі-продажу від 25 травня 2002 року квартиру №22, що знаходиться в місті Кіровограді по вул. Мінській, 76, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за номером 2200. Зазначена квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 /а.с. 25/.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року.

Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз'яснено, що вартість майна, яке підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма передбачена і ст.28 КпШС України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз'яснив, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно з'ясувати джерело і час його придбання.

Аналогічні роз'яснення були надані в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16, з наступними змінами Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Тобто, за наявності певних обставин суд може відступити від принципу рівності часток подружжя в праві на майно. Сімейний Кодекс України передбачає дві можливі підстави для такого відступлення: - наявність обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї (ч.2 ст.70 СК України); - наявність дитини (дітей), а також непрацездатних повнолітніх сина, дочки, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатні для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст.70 СК України).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітньою, навчається в Кіровоградському національному технічному університеті на заочній формі за спеціальністю міжнародна економіка.

Надані квитанції на обґрунтування того, що позивач не брав у часті в утриманні майна не беруться судом до уваги, так як з даних квитанції вбачається, що кожен з учасників процесу вносив плату за комунальні послуги.

Посилання відповідача на те, що позивач приховав та відчужив автомобіль придбаний в період шлюбу суд до уваги не приймає, так як згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №968285, автомобіль ВАЗ 21101 було придбано ОСОБА_1 24.03.2016 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_2.

На час розгляду справи, донька сторін досягла повноліття, доказів, що вона є непрацездатною і отримує аліменти суду не надано. Посилання відповідача, що позивач тривалий час не приймає участі в вихованні доньки та утриманні її до досягнення 23-х років сама по собі, не дає суду підстави збільшити частку відповідача в цьому майні відповідно до вказаних вимог закону.

Суд вважає, що позивачем належними доказами не доведено право на збільшення частки у власності, а ні на підставі ч.2, а ні ч.3 ст. 70 СК України.

Оскільки, у даному випадку, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, інше не визначено домовленістю між ними, та відсутні підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільній власності, суд вважає правильним поділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шляхом визнання права власності по 1/2 частині за кожним квартири № 22, яка знаходиться в місті Кропивницькому по вулиці Мінська в будинку під номером 76.

З наведеного суд приходить до висновку, що на підставі вказаних в рішенні норм закону первісний позов підлягає задоволенню повністю, а у задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено.

При цьому, суд не бере до уваги покази свідків щодо джерела походження коштів на придбання спірного житлового приміщення, оскільки протирічать одне одному, достеменно не підтверджують походження грошових коштів за які було придбано житло.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 57 - 60, 88, 213-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити в повному обсязі.

Поділити спільно нажите ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як подружжям майно, а саме: квартиру № 22, яка знаходиться в місті Кропивницькому по вулиці Мінська в будинку під номером 76.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири № 22, яка знаходиться в місті Кропивницькому по вулиці Мінська в будинку під номером 76.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири № 22, яка знаходиться в місті Кропивницькому по вулиці Мінська в будинку під номером 76.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1442,22 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити по фактично понесеними відповідачем.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда