пр.№2/756/915/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович, про визнання заповіту нікчемним, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович, про визнання заповіту нікчемним.

Свій позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка була його матір'ю. ОСОБА_4. залишила заповіт на ім'я ОСОБА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович, зареєстровано за реєстром № 419 відповідно до якого заповіла квартиру АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним, обґрунтовуючи свої вимоги тими обставинами, що її матір ОСОБА_4. на момент складення заповіту перебувала у хворобливому стані, оскільки перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої медичної допомоги, окрім того даний заповіт був посвідчений без участі нотаріуса, а саме його помічником тобто з грубим порушенням вимог діючого законодавства.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Позивач ОСОБА_1.в обґрунтування своїх позовних вимог пояснив, що він є сином померлої ОСОБА_4. При подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КМНО Адамської М.М. він дізнався, що матір залишила заповіт на його брата ОСОБА_1 Він не погоджується та посилається на те, що на момент складання заповіту матір хворіла та даний заповіт був посвідчений без участі нотаріуса. Просить суд визнати заповіт нікчемним.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у задоволенні позову просить відмовити з підстав наведених в письмових пояснення та запереченнях наданих в судовому засіданні.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що вона працює помічником приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович. Вона також підтвердила, що 29.02.2016року до них звернувся ОСОБА_2 з проханням посвідчити заповіт від імені його матері ОСОБА_4., яка перебувала в лікарні. Нотаріусом було підготовлено проект заповіту, однак в зв'язку з навантаженням до лікарні виїхав помічник нотаріуса. В лікарні помічник нотаріуса Корнєєва В.В. впевнилась в дієздатності та намірах заповідача, ознайомила її з текстом заповіту та отримала заповіт з її особистим підписом. Після підписання даного заповіту приватний нотаріус КМНО Клименко Д.Б. зареєстрував заповіт в державному реєстрі заповітів відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про вчинення нотаріальних дій.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін та їх представників, проаналізувавши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про нотаріат" до нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів віднесено і посвідчення заповітів.

Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 зі змінами, відповідно до пунктів 157, 158 якої визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом;заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

З положень ст. 202 та ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до роз'яснень п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Як встановлено судом, при оформленні даного заповіту не були дотримані вимоги до ст. 1255 ЦК України. Даний заповіт, відповідно до вимог ст. 1251 ЦК України, не було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичемна якого покладно обов'язки щодо вчинення нотаріальних дій.

Аналогічні вимоги Цивільного кодексу України передбачені щодо загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину та визнання його недійсності для оспорюваних правочинів (ст.ст. 203,215 ЦК України).

Згідно з ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", - правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже, визнання правочину недійсним можливе лише з підстав, передбачених Цивільним кодексом України.

Із заповіту від 29 лютого 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д. Б. за реєстром № 419, від імені ОСОБА_4. вбачається, що заповіт прочитано заповідачем вголос та підписаний особисто.

Із свідоцтва про смерть НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4. померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Клименко Д.Б. при складанні оспорюваного заповіту не було дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема, ст.207 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 1.

За змістом ст. 1255 ЦК України, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставнини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведена в судовому засіданні нікчемність заповіту від 29 лютого 2016 року складеного ОСОБА_4, оскілки даний заповіт був посвідчений без участі нотаріуса, а саме його помічником тобто з грубим порушенням вимог діючого законодавства.

Керуючись ст. 203, ст. 215, ст.ст. 1233-1234, 1247 ЦК України, ст.ст.60,84,88,212,213,215 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд,-

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович, про визнання заповіту нікчемним - задовольнити.

Визнати заповіт складений ОСОБА_4 від 29 лютого 2016 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем, зареєстрований в реєстрі №419 - нікчемним.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко