НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6447/16
№ 2/183/672/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили: визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2466 га, розташованої за адресою: вул. Новоукраїнська (колишня назва вулиці Комсомольська), буд. 7 с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 309461, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-01998, кадастровий номер № :04:010:0084, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої 17 квітня 2016 року; визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2466 га, розташованої за адресою: вул. Новоукраїнська (колишня назва вулиці Комсомольська), буд. 7 с. Миколаївка, Новомосковського району, Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 309461, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-01998, кадастровий номер № :04:010:0084, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої 17 квітня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 листопада 2010 року, на підставі рішення сесії Миколаївської сільської ради від 18 січня 1994 року № 14-14/ХХІ, від 28 вересня 2009 року № 3-15/V, від 10 грудня 2009 року № 277-16/V батькові позивачів - ОСОБА_4, належала 1/2 частина земельної ділянки площею 0,2466 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території с. Миколаївка за адресою: вул. Комсомольська, буд. 7, Новомосковського району, Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 309461, зареєстрована в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-01998. 01 червня 2011 року ОСОБА_4, помер. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями на вищезазначену 1/2 частку земельної ділянки були: мати позивачів та дружина спадкодавця - ОСОБА_3 та діти спадкодавця - ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_5, ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2) ОСОБА_6. В установлений законом ОСОБА_3 звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4, а позивачі - з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 22 березня 2012 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: земельну ділянку площею 0,2466 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території с. Миколаївка вул. Комсомольська, буд. 7 Новомосковського району Дніпропетровської області. 22 березня 2012 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 видане свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі з урахуванням 2/3 часток, від яких відмовилися доньки спадкодавця ОСОБА_4, померлого 01 червня 2011 року. 15 січня 2013 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що по закону буде належати їй на день своєї смерті заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. 17 квітня 2016 року ОСОБА_3, померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного спадкового майна. Єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3, є позивачі. В установлений законом строк позивачі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, після чого заведена спадкова справа за № 205/2016. В зв'язку з тим, що необхідно було зробити перерозподіл спадкового майна, позивачі звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті матері не за заповітом, а за законом. 10 листопада 2016 року позивачі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, розташованої в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Новоукраїнська (колишня назва вулиці Комсомольська), 7, після смерті ОСОБА_3 10 листопада 2016 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на 1/2 частку спадкової земельної ділянки, так як позивачами представлені наступні документи, а саме: Державний акт на право власності на спадкову земельну ділянку серія ЯК № 309461, виданий 04 листопада 2010 року Миколаївською сільською радою на ім'я ОСОБА_4, на якому наявна відмітка нотаріуса від 22 березня 2012 року про перехід права власності на зазначену земельну ділянку до спадкодавця ОСОБА_3, в якому відсутня відмітка органу Держземагенства про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з якого вбачається, що право власності на спадкову земельну ділянку, зареєстроване за ОСОБА_4, внаслідок чого нотаріусом вказано, що за життя спадкодавцем належним чином не зареєстровано право власності та не одержано відповідний документ, що посвідчує право власності на спадкову земельну ділянку.

Позивачі до суду не з`явились, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач, треті особи у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за відсутності представників. Не заперечили проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

На підставі рішення сесії Миколаївської сільської ради від 18 січня 1994 року № 14-14/ХХІ, від 28 вересня 2009 року № 3-15/V, від 10 грудня 2009 року № 277-16/V ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,2466 гектарів, кадастровий номер :04:010:0084 в межах згідно з планом, розташовану за адресою: вул. Комсомольська, 7, с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, про що видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 309461, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-126-01998.

01 червня 2011 року ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4, 22 березня 2012 року в межах спадкової справи державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори дружині померлого ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: земельну ділянку площею 0,2466 гектарів в межах згідно з планом, розташовану за адресою: вул. Комсомольська, буд. 7, с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстроване в реєстрі за № 2-912 та свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі з урахуванням 2/3 часток, від яких відмовилися доньки спадкодавця ОСОБА_4, померлого 01 червня 2011 року.

15 січня 2013 року ОСОБА_3 мати позивачів, склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 03, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що по закону буде належати їй на день своєї смерті заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Розпорядженням сільського голови Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 28/02-07 від 28 січня 2016 року в с. Миколаївка вулицю Комсомольська перейменовано на Новоукраїнська.

17 квітня 2016 року ОСОБА_3 померла.

В установлений законом строк позивачі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 та відмову від прийняття спадщини за заповітом.

10 листопада 2016 року позивачі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частки земельної ділянки, розташованої в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Новоукраїнська (колишня назва вулиці Комсомольська), 7, після смерті ОСОБА_3

10 листопада 2016 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкової земельної ділянки, оскільки позивачами представлені: Державний акт на право власності на спадкову земельну ділянку серія ЯК № 309461, виданий 04 листопада 2010 року Миколаївською сільською радою на ім'я ОСОБА_4, на якому наявна відмітка нотаріуса від 22 березня 2012 року про перехід права власності на зазначену земельну ділянку до спадкодавця ОСОБА_3І, в якому відсутня відмітка органу Держземагенства про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3І, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з якого вбачається, що право власності на спадкову земельну ділянку, зареєстроване за ОСОБА_4, що позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем за життя належним чином не зареєстровано право власності та не одержано відповідний документ, що посвідчує право власності на спадкову земельну ділянку.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим: коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності ОСОБА_4 за життя спірної земельної ділянки, прийняття спадщини після ОСОБА_4 ОСОБА_3, отримання нею свідоцтв про право на спадщину та про право власності, відсутність доказів реєстрації належним чином виниклого права власності, відсутність доказів на підтвердження відчуження первісним власником, спадкоємцем власника нерухомого майна на користь третіх осіб, неможливість внаслідок смерті вчинення дій щодо реєстрації виниклого права власності, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, суд приходить до переконання, що за позивачами, як спадкоємцями померлої ОСОБА_3 за законом в рівних частках належить визнати право власності на майно земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Новоукраїнська (Комсомольська), 7 в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої 17 квітня 2016 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2466 га, кадастровий номер № :04:010:0084, переданої для ведення особистого селянського господарства та розташованої за адресою: вул. Новоукраїнська (Комсомольська), 7 в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої 17 квітня 2016 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2466 га, кадастровий номер № :04:010:0084, переданої для ведення особистого селянського господарства та розташованої за адресою: вул. Новоукраїнська (Комсомольська), 7 в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов