Справа №642/818/17
Провадження №4-с/642/17/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі судді Скляренка С.О., при секретарі Антоненко Н.А., розглянувши у судовому засіданні у м. Харкові справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, -

Встановив:

До суду звернувся ОСОБА_1 із скаргою, в якій просить: визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ОСОБА_3 від 02 лютого 2017 року, а виконавчий лист повернути у Ленінський відділ ДВС міста Харкова для подальшого виконання.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначив, що Ленінським районним судом міста Харкова було видано виконавчий лист на виконання рішення Ленінського районного суду міста Харкова по справі №2024/8324/12 від 16 травня 2013 року по стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 80338,23 грн. По даному виконавчому листу Ленінським відділом державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області було відкрите виконавче провадження ВП №42990667, однак стягнення з боржника не проводилось. 11 лютого 2017 року заявник отримав постанову від 2 лютого 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 статті першої Закону України «Про виконавче провадження». З даною постановою заявник не згоден, вважає дії старшого державного виконавця Білової X.Б. протиправними, оскільки всі передбачені законом виконавчі дії нею не проведені, не вжиті дії щодо виконання рішення

В судовому засіданні заявник підтримав доводи скарги та просив суд її задовольнити, посилаючись на наведені в ній підстави.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на надані письмові заперечення, зазначивши, що виконавчі дії були проведені в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства України та жодним чином не порушуючи права та свободи сторін виконавчого провадження.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються вимогами Закону України "Про виконавче провадження", який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання (ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

16.05.2013 Ленінським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист по справі №2024/8324/12 (провадження №2/2024/1926/12) про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 78500 грн., а також у відшкодування витрат на сплату судового збору 1838 грн. 23 коп., а всього - 80338 грн. 23 коп.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідач зобов'язаний був вчинити сукупність дій, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання зазначеного вище рішення суду, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, 28.04.2014 заступником начальника Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42990667. При цьому боржнику було надано строк для самостійного виконання рішення суду 7 днів.

07.10.2015 державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №42990667 до зведеного виконавчого провадження №48951369.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді Пенсійного Фонду України - боржник пенсію не отримує та з за трудовим, цивільно-правовим договорами не працює.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України - за боржником зареєстрованих відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах не зареєстровано та доходи він не отримує.

Згідно відповіді НАІС транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Неодноразово державним виконавцем були зроблені виходи за адресою боржника, про що свідчать акти від 01.07.2016, 01.12.2016 але потрапити до квартири для перевірки майнового стану боржника не вдалося можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчиняв, було встановлено, що боржник фактично там не мешкає та майно, на яке можливо звернути стягнення згідно ЗУ «Про виконавче провадження», в квартирі не знаходиться.

Крім того, державний виконавець звертався до Ленінського районного суду м. Харкова з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, але ухвалою від 28.09.2016 в задоволенні подання йому було відмовлено.

Згідно інформаційної довідки було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка згідно Державного реєстру іпотек знаходиться в іпотеці АКБ «Укрсоцбанк». За постановою державного виконавця все майно боржника в межах суми боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження було арештовано, інформація про обтяження внесена до єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Державний виконавець звертався до Ленінського районного суду м. Харкова з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, але ухвалою від 28.09.2016 в задоволенні подання йому було відмовлено.

У звязку з тим, що 3 червня 2014 року був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в якому зазначено,що не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Квартира ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у звязку з чим неможливо звернути стягнення на нерухоме майно боржника.

У звязку з цим 02.02.2017 державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого листа по справі №2024/8324/12 (провадження №2/2024/1926/12) про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 80338 грн. 23 коп. стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»,

Відповідно до п.9 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження,повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Таким чином, вказані дії державного виконавця повністю відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», ним було вжито необхідні, передбачені чинним законодавством, примусові заходи з метою виконання рішення суду, після чого правомірно винесена оскаржувана постанова від 02.02.2017.

Таким чином, аналізуючи правовідносини та правові норми, які їх регулюють, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що державним виконавцем було вчинено вичерпний перелік дій на виконання рішення суду зобовязального характеру, передбачений Законом, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Разом з тим, заявник має право повторно предявити вказаний виконавчий документ для виконання до 02.02.2020, про що зазначено в оскаржуваній постанові державним виконавцем.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись вимогами ст.ст. 60, 209 -210, 212-215, 292, 294, 296, 383, 386-387 ЦПК України, ст. ст.. 1, 5, 8, 9, 10, 12, 25, 37, 45, 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя С.О.Скляренко