Справа № 474/195/17
П. № 6/474/13/17
У Х В А Л А

Іменем України

10.03.17 року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Сорочан А.В.

секретар судового засідання Татаренко О.В.

з участю старшого державного виконавця Діцуленко Н.І.

розглянув подання державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області ( далі відділ ДВС ) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

встановив:

10.03.2017 року до Врадіївського районного суду надійшло подання старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 53542266 від 07.03.2017 року з примусового виконання:

- виконавчого листа Врадіївського районного суду № 2-219 від 19.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 27.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- вимоги № Ф-295 У виданої 01.08.2016 року УПФУ в Врадіївському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ в Врадіївському районі боргу у розмірі 3 661,89 грн.;

- виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду № 2а-477/12/1470 від 16.11.2012 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь УПФУ в Врадіївському районі заборгованості в сумі 1 440 грн.

Державний виконавець вказав про те, що заборгованість по зведеному виконавчому провадженню № 53542266 від 07.03.2017 року становить 59 385 грн. 77 коп., який особа добровільно не сплачує та злісно ухиляється від виконання вказаних рішень, тому йому необхідно обмежити у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець у судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити в повному обсязі. При цьому пояснив, що постанова про зведене виконавче провадження та довідка- розрахунок по аліментах ОСОБА_2 станом на 01.03.2017 року лише направлена боржнику та до цього часу у неї відсутні відомості про отримання цих документів боржником. При виході за місцем проживання боржника 07.03.2017 року, останній був відсутній та у присутності матері було встановлено відсутність майна у боржника, про що складено відповідний акт.

Заслухав пояснення державного виконавця, дослідив матеріали справи та зведеного виконавчого провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у Врадіївському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження № 53542266 від 07.03.2017 року з примусового виконання:

- виконавчого листа Врадіївського районного суду № 2-219 від 19.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 27.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- вимоги № Ф-295 У виданої 01.08.2016 року УПФУ в Врадіївському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ в Врадіївському районі боргу у розмірі 3 661,89 грн.;

- виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду № 2а-477/12/1470 від 16.11.2012 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь УПФУ в Врадіївському районі заборгованості в сумі 1 440 грн.

20.10.2009 року по виконавчому листу № 2-29 від 19.10.2009 року відкрито виконавче провадження № 15492213, що підтверджується постановою про відкриття.

09.06.2016 року по вимозі № Ф-295 У від 01.08.2016 року відкрито виконавче провадження № 51366274, що підтверджується постановою про відкриття.

21.11.2016 року по виконавчому листу № 2а-477/12/1470 від 16.11.2012 року відкрито виконавче провадження № 52927949, що підтверджується постановою про відкриття.

Вказані постанови про відкриття виконавчого провадження не містять відомостей про встановлення державним виконавцем строку необхідного для добровільної сплати, доказів їх направлення та отримання боржником.

Згідно довідки-розрахунку відділу ДВС станом на 01.03.2017 року, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 за період з 27.08.2009 року по 01.03.2017 року становить 54 283 грн. 88 коп. Вказаний розрахунок не містить достовірних відомостей, що він отриманий боржником та коли.

Згідно акту державного виконавця Павленко А.В. від 06.09.2017 року, майно, яке б належало ОСОБА_2 за адресою вул. Незалежності, 47 смт Врадіївка відсутнє, при цьому боржник за місцем проживання був відсутній.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Врадіївському районі Миколаївської області від 07.07.2016 року № 11-14.12-0.4-1210/25-16, станом на 01.01.2013 року у гр. ОСОБА_2 в межах території Врадіївського району Миколаївської області зареєстрованих ділянок, належних на праві власності не має.

Таким чином, судом не встановлено доказів того, що боржник знає про зведене виконавче провадження та загальну заборгованість по аліментах станом на 01.03.2017 року та які примусові заходи державним виконавцем вживались до боржника з приводу ухилення від сплати аліментів на дитину, загального боргу за зведеним виконавчим провадженням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Згідно п.19 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому суд вважає, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі дії або бездіяльність боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Зі змісту ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року із змінами.

У відповідності до ст. 6 зазначеного Закону передбачено декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасового відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

З аналізу цих правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України, та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

Отже, враховуючи вимоги закону, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню державним виконавцем, оскільки згідно ч.2 ст. 377 ЦПК України дане подання розглядається негайно і лише за участі державного виконавця, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тягар доказування по якому покладається виключно на державного виконавця.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності заборгованості по зведеному виконавчому провадженню є підставою для відмови у задоволенні вказаного подання.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні подання державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом п»яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п»яти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Сорочан