Справа № 344/233/17
Провадження № 22-ц/779/474/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

13 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національний Банк України про зобов'язання надання інформації щодо кредитного договору, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національний Банк України про зобов'язання надання інформації щодо кредитного договору визнано неподаною та повернуто позивачу.

На дану ухвалу суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій не погоджується із висновком суду про зобов'язання позивача сплатити судовий збір. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що пред'явлений ОСОБА_3 позов стосується захисту його порушених прав як споживача, а тому вважає, що суду першої інстанції слід було застосувати ст. 22 ЗУ «Про захист право споживачів» та звільнити його від сплати судового збору. Посилаючись на порушення судом конституційних прав щодо судового захисту, апелянт просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду в іншому складі суду.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник не з'явилися з невідомих причин, хоч судові повідомлення були вручені завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» доводи апеляційної скарги заперечила, вважаючи що ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» на дані правовідносини не поширюється.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив із того, що позивач не усунув недоліки раніше поданої позовної заяви, а саме не сплатив судовий збір. Проте, з цим висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що він звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із вимогами щодо надання йому інформації стосовно кредитного договору №IFWWGA00000015, укладеного між сторонами 12.04.2007 року. З вищенаведеного випливає, що позовні вимоги ОСОБА_3 стосуються захисту його прав, як споживача кредитних послуг, що відповідає змісту Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (з наступними змінами) у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

Також колегія суддів зауважує, що у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати» від 17 жовтня 2014 року (зі змінами та доповненнями) судам роз'яснено, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв'язку з вищевикладеним висновки суду першої інстанції про те, що на спірні правовідносини не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів» є неправильним.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_3

За таких обставин оскаржувана ухвала не може вважатися законною і обгрунтованою, а тому підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 311; 312-315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк