АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1124/14-ц 22-ц/774/120/К/17
Справа № 212/1124/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/120/К/17 суддя Шум Л.І.
Категорія № 25 (ІІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П. Митрофанової Л.В.,

за участю секретаря - Чубіної А.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2014 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 7011,05 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 750 грн.

В обґрунтування позовних вимог, представник МТСБУ посилався на те, що 28.10.2010 року в м. Кривому Розі з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем «ГАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої пошкоджено автомобіль «ВАЗ» державний номерний знак «НОМЕР_3» під керуванням ОСОБА_2, який належить на праві власності ОСОБА_3. Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 12.03.2010 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку складає 7011 грн. 05 коп.

23.02.2011 року ОСОБА_3 скориставшись своїм правом передбаченим ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, який матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Узв'язку з настанням події МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 7011 грн. 05 коп. 11.03.2011 року листом за вих.. № 5260/3-2-05 та 16.06.2011 року листом за вих.. № 12883/3-2-05 зверталися до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2014 року позовні вимоги МТСБУ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - 7011 гривень 05 копійок (сім тисяч одинадцять гривень) 05 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривень) 60 копійок судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правову дорогу в сумі 750 грн.(сімсот п'ятдесят гривень) судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2016 року відмовлено в перегляді заочного рішення за заявою ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі поставив питання щодо повороту виконання оскаржуваного рішення на загальну суду 8004,65 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції відкриваючи провадження за даним позовом допустив порушення територіальної підсудності, оскільки його місцем реєстрації є с. Спасове, Новгородківського району, Кіровоградської області. При цьому, фактично він проживає по АДРЕСА_1, що знаходиться у Жовтневому району м. Кривого Рогу. Крім того, ДТП сталась по вул. Орджонікідзе в м. Кривому Розі. Між тим, матеріали справи містять відомості про те, що відповідач не значиться зареєстрованим на території Дніпропетровської області.

Вважає, що суд неправомірно ухвалив заочне рішення у даній справі, оскільки його належним чином не було повідомлено про час і місце розгляду справи. Тим самим його було обмежено у праві судового захисту, як-то надання заперечень та особистих пояснень щодо суті спору.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив про те, що за позовом ОСОБА_3, з нього стягнуто завдану ним шкоду на користь останнього, на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.06.2011 року, яким в свою чергу змінене рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03.02.2011 року. При цьому, на підставі цього рішення ним уже виплачено на користь ОСОБА_3 6000,00 грн. За таких обставин, вважає, що з моменту стягнення з нього на користь потерпілого матеріального відшкодування в повному обсязі на підставі рішення суду, припиняє право потерпілого на страхове відшкодування від МТСБУ.

Між тим, зазначив, що листів від МТСБУ він не отримував, оскільки за адресою: АДРЕСА_2 не проживав та не був там зареєстрованим. Також посилався на те, що судом не допитано потерпілого ОСОБА_3 щодо отримання ним відшкодування шкоди з боку ОСОБА_1

Також відповідач посилався на безпідставність стягнення з нього на користь МТСБУ витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять розрахунку витрат на правову допомогу та кількості годин, затрачених на надання такої допомоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.10.2010 року в м. Кривому Розі з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем «ГАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті зазначеної ДТП пошкоджено автомобіль «ВАЗ 2101» державний номерний знак «НОМЕР_3» під керуванням ОСОБА_2.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 12.03.2010 року (а.с.17).

Автомобіль марки «ВАЗ» державний номерний знак «НОМЕР_3» належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.15 зворот).

24.06.2009 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ОСОБА_3 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак «НОМЕР_3» страховий поліс цивільно-правової відповідальності № ВС/5356198, в якому особисто поставлений підпис страхувальника про те, що він ознайомлений з усіма умовами та правилами страхування (а.с.16).

23.02.2011 р. до Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся із заявою про настання страхового випадку страхувальник ОСОБА_3 (а.с.11).

Моторним (транспортним) страховим бюро України дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 28.10.2010 р. було визнано страховим випадком.

Відповідно до звіту № 004 від 06.04.2010 року про оцінку страхового відшкодування власнику автомобіля «ВАЗ 2101» державний номерний знак «НОМЕР_3» матеріальний збиток з урахуванням експлуатації складав 8413 грн. 26 коп., в т.ч. ПДВ - 1402 грн. 21 коп. (а.с.21-31).

01.04.2011 року Моторним (транспортним) страховим бюро України був складений наказ № 865, на підставі якого здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 7011 грн. 05 коп. (а.с.14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги при вирішенні питання щодо наявності підстав для відшкодування МТСБУ виплаченої ним суми страхового відшкодування в порядку регресу за рахунок ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані, тому в цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

У відповідності до ст. 27 закону України "Про страхування" та "ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки. І такою особою, згідно матеріалів справи, є відповідач ОСОБА_1

За таких обставин, Моторне (транспортне) страхове бюро України має право на відшкодування за рахунок ОСОБА_1, в порядку регресу суми виплат по ДТП, що трапилось 28.10.2010 року в розмірі 7011 грн. 05 коп., оскільки, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Доводи апеляційної скарги щодо судом першої інстанції порушення територіальної підсудності спору, не мають правового значення, оскільки відповідачем оскаржено судове рішення, ухвалене за результатами розгляд у спору по суті. При цьому зауваження відповідача щодо необхідності звернення з даним позовом до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до вимог ст. 110 ЦПК України право вибору підсудності справи за умови існування альтернативи, належить позивачеві, яким обрано суд першої інстанції за відомою йому адресою відповідача: м. Кривий Ріг, вул. Десантна, 3/11. При цьому слід зазначити, що саме вказану адресу відповідачем було повідомлено під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за наслідками ДТП.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення в заочному порядку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не вплинула на правильність вирішення спору по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо повторності стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування, а саме на рахунок ОСОБА_3 та на рахунок МТСБУ, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, що сталась 28.10.2009 року в липні 2010 року. За результатами розгляду вказаного спору Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу ухвалене рішення 03.02.2011 року. Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. 29.06.2011 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, змінено оскаржуване рішення.

Разом з тим, ОСОБА_3 в лютому 2011 року за наслідками зазначеної ДТП, окремо звернувся до МТСБУ з приводу виплати страхового відшкодування. Внаслідок чого МТСБУ, в тому числі, враховуючи відсутність відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди з боку ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплатило останньому 7011,05 грн., згідно платіжного доручення № 2064 від 12.05.2011 року (а.с. 12 зворот).

Отже враховуючи, що МТСБУ першим сплатило на користь ОСОБА_3, суму страхового відшкодування суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для відшкодування понесених витрат на користь МТСБУ в порядку регресу за рахунок ОСОБА_1

Разом з тим, зазначені обставини дають підстави вважати недобросовісними дії ОСОБА_3, щодо подвійного відшкодування на його користь страхового відшкодування. При цьому, зазначені обставини можуть бути підставою звернення ОСОБА_1 із заявою про перегляд у з'язку з нововиявленими обставинами рішення, яким з нього стягнуто кошти на користь ОСОБА_3, яке фактично, за хронологією часу, було пізнішим ніж виплата МТСБУ страхового відшкодування на користь ОСОБА_3

Враховуючи правомірність стягнення з ОСОБА_1 в порядку регресу коштів, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування на користь МТСБУ та відповідно залишення оскарженого рішення суду першої інстанції без змін, відсутні підстави для вирішення питання щодо повороту виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, посилання відповідача на те, що судом не допитано потерпілого ОСОБА_3 щодо отримання ним відшкодування шкоди з боку ОСОБА_1, не має правового значення для вирішення спору по суті.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо стягнутих з відповідача на користь МТСБУ витрат на правову допомогу, та вважає, що в цій частині рішення суду підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнутих витрат.

Так, ухвалюючи рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з законності та обґрунтованості таких вимог.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

У відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Тож в розумінні вказаної норми слід дійти висновку, що ОСОБА_4, діючи від імені МТСБУ на підставі довіреності (а.с.34), може вважатись особою, що є фахівцем у галузі права.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, як-то складення позовної заяви, тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також докази, що підтверджують факт надання такої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 487,20 грн., оскільки факт понесення витрат на правову допомогу підтверджується платіжним дорученням № 166 від 20.01.2014 року (а.с.33). Факт надання правової допомоги, а саме складання позовної заяви за підписом ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності, підтверджується самою позовною заявою. При цьому, за відсутності акту виконаних робіт, а також з урахуванням того, що згідно матеріалів справи, представник позивача в судових засіданнях не приймала участі, відсутні підстави для відшкодування понесених витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині стягнутих витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір з 750,00 грн. до 487,20 грн.

В решті рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрат на правову допомогу змінити зменшивши їх з 750,00 грн. до 487,20 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Митрофанова