Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/1938/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Герасименко С.Г.
Провадження №22-ц/778/47/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

ОСОБА_2

секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними умов кредитного договору, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 27.05.2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 500908352, на умовах якого позивач отримала споживчий кредит в сумі 47 357,67 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% річних та зі сплатою комісійної винагороди в розмірі 1,29% від суми кредиту з першого по 60-й місяць користування кредитом. У зв'язку з реструктуризацією кредитної заборгованості за кредитним договором, між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір №500957863 від 27.08.2014 року, на умовах якого ОСОБА_3 отримала споживчий кредит у сумі 43625,47 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% річних та зі сплатою комісійної винагороди за управління кредитом в розмірі 0,73% від суми кредиту з першого по 60-й місяць користування кредитом.

Позивач вважала, що вказані договори вчинено в порушення вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, пунктом 2.8 кредитного договору № 500908352 встановлена комісійна винагорода за надання виписок за рахунком в розмірі 1,29% від суми кредиту за період з першого місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом та пунктом 2.8.1 Кредитного договору-2 встановлена комісійна винагорода за управління кредитом в розмірі 0,73% від суми кредиту за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом, що суперечить вимогам ст. 1054 ЦК України, ст. 11 ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів».

З наведених підстав позивачка просила суд: визнати недійсними пункт 2.8 Кредитного договору № 500908352 від 27.05.2013 pоку, пункт 2.8.1 Кредитного договору № 500957863 від 27.08.2014 pоку, укладених між позивачем та відповідачем; зобовязати відповідача здійснити перерахунки заборгованості за кредитними договорами, зарахувавши в погашення основної суми боргу сплачену позивачем комісійну винагороду відповідачу за надання (інформації) виписок за рахунком за весь час дії Кредитного договору № 500908352 від 27.05.2013 р. та комісійну винагороду за управління кредитом за весь час дії Кредитного договору № 500957863 від 27.08.2014 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсними:

- пункт 2.8 Кредитного договору № 500908352 від 27.05.2013 p., укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк», в частині встановлення комісійної винагороди банку за надання (інформації) виписок за рахунком в розмірі 1,29 % від суми Кредиту за період з 1-го місяця користування кредитом по 60 місяць користування кредитом;

- пункт 2.8.1 Кредитного договору № 500957863 від 27.08.2014 p., укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк», яким встановлена комісійна винагорода банку за управління кредитом в розмірі 0,73 % від суми кредиту за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом.

Зобовязано ПАТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок заборгованості за Кредитним договором № 500908352 від 27.05.2013 p., укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_4 банк, зарахувавши в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту сплачену ОСОБА_3 комісійну винагороду банку за надання (інформації) виписок за рахунком за весь час дії кредитного договору № 500908352 від 27.05.2013 р.

Зобовязано ПАТ «Альфа-Банк» перерахувати залишок коштів з рахунку №8352, що відкритий ОСОБА_3 у ПАТ «Альфа-Банк», який буде в наявності після зарахування в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту сплачену ОСОБА_3 комісійну винагороду банку за надання (інформації) виписок за рахунком за весь час дії кредитного договору № 500908352 від 27.05.2013 p., на рахунок № 7863, що відкритий ОСОБА_3 у ПАТ «Альфа-Банк».

Зобовязано ПАТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 500957863 від 27.08.2014 p., укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_5, зарахувавши в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту сплачену ОСОБА_3 комісійну винагороду банку за управління кредитом за весь дії Кредитного договору №500957863 від 27.08.2014 р.

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 3 550 грн..

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить суд апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» відхилити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року залишити без змін (а.с.149-158).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 27 травня 2013 року між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500908352 (далі кредитний договір-1), відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала в ПАТ «Альфа-Банк» грошові кошти у розмірі 47 357,67 грн. строком до 28.05.2018 року з процентною ставкою за договором - 15,99% річних (а.с.8-11).

Згідно п. 2.8 кредитного договору-1 відповідач для позичальника встановив комісійну винагороду за надання виписок за рахунком в розмірі 1,29% від суми кредиту за період з першого місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом (а.с.8).

27 серпня 2014 року в звязку з реструктуризацією кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором між сторонами було укладено кредитний договір №500957863 (далі кредитний договір-2), за умовами якого ОСОБА_3 отримала грошові кошти у сумі 43 625,47 грн. із процентною ставкою 15,99% річних (а.с.12-14).

Відповідно до п. 2.8.1 кредитного договору-2 банком встановлена комісійна винагорода за управління кредитом у розмірі 0,73% від суми кредиту за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, умови договору щодо сплати щомісячної комісії, оскільки в даному випадку позивач не отримав та не отримує такої послуги, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими, зробленими без належного зясування обставин справи, що є підставою у відповідності до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно та за власним розсудом.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

За змістом ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено самостійне встановлення банком процентних ставок та комісійної винагороди за надані послуги.

Згідно положень п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №54113808, банки зобовязані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.

Нормами, викладеними в абзацах 4, 6 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначається, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору-1 та кредитного договору-2 сукупна вартість кредиту - сукупна вартість кредиту з урахуванням усіх супутніх послуг, визначена в Додатку №1 до цього договору, який є його невідємною частиною.

Додатком №1 до кредитного договору №500908352 від 27.05.2013 року, який підписаний позивачкою, визначений розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, зокрема визначена передбачена п. 2.8 кредитного договору комісійна винагорода за надання (інформації) виписок за рахунком у сумі 610,91 грн. на місяць (а.с.9).

Додатком №1 до кредитного договору №500957863 від 27.08.2014 року, який підписаний позивачкою, визначений розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, зокрема визначена передбачена п. 2.8.1 кредитного договору комісійна винагорода за управління кредитом у сумі 318,47 грн. на місяць (а.с.13).

Вищеназвані комісійні винагороди спірних договорів визначені у процентному відношенні від суми кредиту і є незмінною величиною, то такі умови не суперечать як положенням ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму.

Пунктом 1 спірних кредитних договорів передбачено, що договір складається з двох розділів, ОСОБА_6 № 1 «Базова умови кредитування» та ОСОБА_6 № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» як нероздільні між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невідємну частину цього Договору. Використання в подальшому тексті терміну «Договір» означає Розділ№1 та ОСОБА_6 № 2 у сукупності ( а.с.8;12).

ОСОБА_6 № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», наданий представником відповідача був досліджений колегією суддів у судовому засіданні, копія якого долучена до матеріалів справи.

Так, пунктом 4 ОСОБА_6 №2 вказаного кредитного договору «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» передбачено, що повернення заборгованості за Кредитом, враховуючи сплату процентів за його користування та сум комісійної винагороди за дії Банку, що вчиняються на користь Позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобовязань за цим Договором (надалі комісія за управління кредитом), а також сум будь-яких інших комісійних винагород у випадку якщо сплата таких комісійних винагород передбачена умовами ОСОБА_6 №1 цього Договору, здійснюється Позичальником щомісячно відповідно до визначених Сторонами умов.

У випадку, якщо ОСОБА_6 №1 цього Договору передбачена сплата комісії за управління кредитом, ОСОБА_5 з метою сприяння позичальнику у виконанні ним своїх зобовязань за цим Договором, вчиняє дії на користь Позичальника по управлінню Кредитом, які полягають в наданні Позичальнику комплексу послуг по управлінню Кредитом, що направлені на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобовязань Позичальника за цим Договором, зокрема, але не виключно:

- послуг з розрахунку суми чергового платежу за цим Договором та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за цим Договором, що надаються з використанням телефонного звязку, в Контакт центрі, через IVR-menu, шляхом направлення SMS повідомлень (SMS info) на номер Позичальника, що вказаний останнім в ОСОБА_6 №1 цього Договору, оброблення запитів, що направлені Банку Позичальником із використанням системи Інтернет сервісу «My Alfa-Bank» та надання відповідей на відповідні запити Позичальника, тощо;

- надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по телефонних каналах звязку через Контакт центр чи в електронному вигляді, шляхом направлення SMS повідомлень про (а) надходження та зарахування коштів на транзитний рахунок для погашення кредитної заборгованості, (б) зарахування коштів платежу на рахунки погашення кредитної заборгованості, (в) про стан кредитного рахунку;

- надання виписок з рахунків Позичальника та/або довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по електронній пошті (а) E-mail виписка по Рахунку ЕПЗ Позичальника (у разі його наявності), (б) E-mail довідка про стан рахунку за кредитом;

- розшук (запит), уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно до запитів Позичальника;

- надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування Позичальника та виписок по Рахунку ЕПЗ Позичальника (у разі його наявності) за письмовим зверненням Позичальника.

За надання вищевказаних послуг Позичальник сплачує Банку Комісію за управління Кредитом, розмір та порядок оплати якої визначений ОСОБА_6 №1 цього Договору.

У випадку якщо ОСОБА_6 №1 цього Договору протягом певного періоду користування Кредитом, що визначається ОСОБА_6 №1 цього Договору не передбачена сплата комісії за управління кредитом, послуги, що вказані в цьому пункті Позичальнику Банком не надаються та Позичальником не оплачуються.

З огляду на вищевикладене, аналіз положень п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, у їх системному звязку з вищенаведеними нормативними приписами, не дає підстав вважати комісійну винагороду за надання (інформації) виписок за рахунком та за управління кредитом платою споживача на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Зі змісту спірних договорів вбачається, що позивачку, перед укладанням кредитних договорів, було в письмовій формі ознайомлено як з умовами договорів, так і з сукупною вартістю кредиту, що включає в себе комісійні винагороди за надання виписок / управління кредитом. Позивачка знала про вищевказані договірні умови і свідомо погоджувалась з ними, про що свідчать п.1 та п.9, відповідно до яких остання була ознайомлена як з умовами кредитування в повному обсязі, так і з сукупною вартістю кредиту, що включає в себе комісійні винагороди за надання виписок / управління кредитом. Позичальниця погодилася на ці умови та сплачувала їх добровільно протягом певного часу.

Крім того у разі незгоди з умовами кредитного договору позивачка мала можливість скористатись правом, визначеним ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Проте таким правом позивачка не скористалась.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

У спірному договорі комісійні винагороди визначені не за формулою зі змінними величинами, а чітко вказана у процентному значенні, така умова не суперечать положенням ч. 5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та такі умови, які узгоджені сторонами

Отже, позовні вимоги про визнання недійсними умов кредитного договору задоволенню не підлягають з мотивів, викладених вище.

Твердження позивачки про те, що вона жодного разу не отримувала послуги, за які передбачена кредитним договорами комісійна винагорода, не є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Позовні вимоги про зобовязання банк вчинити дії про перерахунок заборгованості є похідними від вимог про визнання пунктів договору недійсними, тому такі вимоги також не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини та вимоги закону, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням відмови у задоволені позовних вимог, відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь позивача, до яких також належать витрати на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року у цій справі скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними умов кредитного договору, зобовязання вчинити певні дії».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: Г.С. Подліянова

ОСОБА_2