Справа № 489/587/17
Номер провадження 2/489/1015/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. ОСОБА_1 звернувсядо суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивував тим, що в 1999 р. він придбав у відповідачів квартиру, оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т». На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не предявляють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляються.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, від 02.11.1999 р., укладений між сторонами та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» за № 1847 дійсним.

Позивач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі: 1/2 частка Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 6-81 від 15.01.1998 р., зареєстрованого МММБТІ за реєстром №17884 від 06.02.1998 р.; 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-1788 від 12.10.1999 р., зареєстрованого МММБТІ за реєстром №17884 від 27.10.1999 р.

02.11.1999 р. на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» за № 1847 був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_1, - з іншої сторони.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, ст.ст. 355, 368 ЦК України, ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_1, - з іншої сторони, зареєстрований 02.11.1999 р. на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» за № 1847 - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова