Єдиний унікальний номер (справа №) 216/130/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/187/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Павленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_1 про виділ частки майна у натурі, що перебуває у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_1 про виділ частки майна у натурі, що перебуває у спільній частковій власності, згідно якого просить виділити частки в спільній частковій власності, яка належить йому і складається з 1/2 частини домоволодіння, а саме: житлового будинку Г-1, загальною площею 39,9 кв.м., літньої кухні «Д», вбиральні «Е», водо колонки І, замощення ІІ, огорожи 1, розташованого по вулиці Кіровоградська, буд. 79 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими позивач є сином ОСОБА_3. 21 листопада 2001 року Центрально-Міським виконавчим комітетом Криворізької міської ради було прийнято рішення за № 340 за яким було розглянуто заяви та право установчі документи фізичних осіб щодо видачі свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна та реєстрацію допоміжних споруд, що входять до їх складу. За вказаним рішенням заявникам були видані свідоцтва про право власності на вказані обєкти нерухомого майна. Відповідно до переліку заявників на оформлення свідоцтв про право власності вказане домоволодіння № 79 по вул. Кіровоградська, замовник ОСОБА_3, житловий будинок «Г-1» розміром 5,8х7,73 м, сіни 3,88х3,1 м, літня кухня 3,45х5,3 м, уборна 1,3х1 м, підвал 1,6х2,9 м, з земельною ділянкою загальною площею 126 кв.м, в тому числі під будівлями 87 кв.м, не житловими 39 кв.м. 25 червня 2008 року мати позивача ОСОБА_3 в комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» отримала витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 19320250 згідно якого ОСОБА_3 за реєстраційним номером 23765823, отримала право власності на праві приватної спільної власності, в частці 1/2 домоволодіння по вул. Кіровоградська, буд. 79, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яке складалось з житлового будинку А-1, житлового будинку Г-1, сараю Б, літньої кухні Д, вбиральні Е, водо колонки І, замощення ІІ, огорожі 1. Відповідно до довідки голови квартального комітету за вказаною адресою мешкали співвласники домоволодіння ОСОБА_3, якій належала 1/2 частина домоволодіння і ОСОБА_4 інша співвласниця домоволодіння, які володіли вказаним домоволодінням на праві спільної часткової власності і мали рівні частки, які складались з 1/2 частини у кожної. 20 січня 2013 року мати позивача ОСОБА_3 померла. У відповідності до діючого законодавства ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся з заявою до нотаріуса про отримання спадщини після померлої. Після надання усіх необхідних документів позивач 22 вересня 2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 за № 1680. Спадкове майно складалось з 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Кіровоградська, буд. 79 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. 20 вересня 2013 року позивач отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису 2576597, за яким ОСОБА_2 отримав право власності на частку домоволодіння своєї матері по вул. Кіровоградська, буд. 79 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Після отримання спадщини і реєстрації його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивач прийняв рішення про виділення в окреме користування належної йому частки в домоволодіння по вул. Кіровоградська, буд. 79 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Згідно висновків будівельно-технічної експертизи № 152/1 від 10.07.2015 встановлений порядок окремого користування домоволодінням, які забезпечують ізольованість виділених часток, можливість експлуатації та обслуговування існуючих будівель, а також передбачають окремі виходи на ділянки особистого користування співвласників домоволодіння № 79 по вул. Кіровоградська м. Кривого Рогу. В особисте користування позивачу може бути запропоновано площа зайнята житловим будинком А-1, площею 22,8 кв.м., житлового будинку Г-1, площею 39,9 кв.м., сараю «В», літньою кухнею «Д», вбиральнею «Е», водо колонкою, замощенням і огорожею, що складатиме 1/2 частину домоволодіння.

У судове засідання, призначене на 10 березня 2017 року, позивач не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

10 березня 2017 року від представника відповідача надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що виконком проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) встановив наступне.

Так, матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 927720, актовий запис № 14 (а.с. 14) підтверджено, що позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3, якій згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19320250 від 25.06.2008 (а.с. 13) належала ? частка у приватній спільній частковій власності, а саме: домоволодіння, що загалом складається з житлового будинку А-1, загальною площею 22,8 кв.м., житлового будинку Г-1, загальною площею 39,9 кв.м., сараю «В», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», водо колонки «І», замощення «ІІ», огорожі «1», розташованого по вулиці Кіровоградська, буд. 79 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-КИ № 494281, актовий запис № 95 (а.с. 16), мати позивача ОСОБА_3 померла 20 січня 2013 року. Та вже 20 вересня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 було видано ОСОБА_2 після смерті його матері Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 17), а саме: на 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кіровоградська, буд. 79.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2013 (а.с. 18), за ОСОБА_2 була зареєстрована 1/2 частка в приватній спільній частковій власності, а саме на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кіровоградська, буд. 79.

Як вбачається з довідки квартального комітету від 16.12.2015 (а.с. 15), інша 1/2 частка вищевказаного домоволодіння належала ОСОБА_4, яка згідно запису акту про смерть № 528 від 14.04.1994 (а.с. 51) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № НОМЕР_1 (а.с. 52-53), померла 13 квітня 1994 року.

З листа завідуючої Першої криворізької державної нотаріальної контори № 01.10.2001 за № 3268 (а.с. 68) вбачається, що після смерті ОСОБА_4 її спадкоємці за успадкуванням частини домоволодіння № 79 по вул. Кіровоградській з заявою про прийняття спадщини не зверталися.

ОСОБА_2, вважаючи, що неможливо в позасудовому порядку здійснити своє право на виділення в окреме користування належної йому частки в домоволодінні, що є у спільній частковій власності, звернувся до суду з вказаною вимогою.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивач звернувся до суду у звязку з неможливістю виділення в окреме користування належної йому частки в домоволодінні, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1, ч. 2 та ч. 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Вказані норми також узгоджуються з позицією, закріпленою в п.7 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (із наступними змінами), де передбачено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 152/1 від 10 липня 2015 року ПП «Експоцентр» (а.с. 20-31) встановлено порядок окремого користування домоволодінням та в особисте користування ОСОБА_2 запропоновано площу зайняту житловим будинком «А-1», площею 22,8 кв.м, житлового будинку «Г-1», площею 39,9 кв.м, літньою кухнею «Д», вбиральнею «Е», водоколонкою І, замощенням ІІ і огорожею 1, що складатиме 1/2 частину домоволодіння. При цьому, друга частина домоволодіння, що складається з житлового будинку «А-1» та сараю «В» - повністю зруйновані.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364 ЦК України слід дійти висновку, що запропонований ПП «Експоцентр», виділ частки домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності та розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кіровоградська, буд. 79, є можливим.

Крім того, згідно з положенням ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, з урахуванням викладеного, беручи до уваги, що позов визнано представником відповідача в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 174, 209, 213, 215-218 ЦПК України, ст.ст.15, 183, 317, 319, 355, 358, 364 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_1 про виділ частки майна у натурі, що перебуває у спільній частковій власності задовольнити повністю.

Виділити частку в спільній частковій власності, яка належить ОСОБА_2 і складається з 1/2 частини домоволодіння, а саме: житловий будинок «Г-1», загальною площею 39,9 кв.м., літня кухня «Д», вбиральня «Е», водоколонка «І», замощення «ІІ», огорожа «1», розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Кіровоградська, будинок 79.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов