Справа № 758/8199/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Куча П. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду із зазначеною вище скаргою, мотивуючи її тим, що постановою від 24.12.2015 закрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Подільським районним судом м. Києва 23.04.2014 про стягнення на її користь з ОСОБА_2 2217656,25 грн. Заявниця зазначила, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки держаним виконавцем з 2014 року не вчинено жодних дій щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу. Тому заявниця і звернулась до суду та просила скасувати постанову ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 24.12.2015 про повернення виконавчих документів стягувачеві.

До початку судового засідання заявниця подала до суду заяву, в якій просила її скаргу розглядати в її відсутності, вимоги підтримала.

Представник Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Ю.О. у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Москаленко В.В. від 12.06.2014 було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 758/1331/14-ц (а.с. 46).

Постановою від 24.12.2015 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що майно, на яке може бути звернено стягнення не виявлено (а.с. 44).

З матеріалів виконавчого провадження, наданих ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві, вбачається, що за результатами запиту до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, на ім'я боржника ОСОБА_2 відкрито два рахунки - в ПАТ «Універсал Банк» та КРД АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 54). Однак, державним виконавцем не зроблено запит щодо наявності коштів на даних рахунках для можливості звернення на них стягнення.

Крім того, постановою від 12.06.2014 накладено арешт на все майно боржника, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 64). Однак, стягнення на дане майно не звернено.

В матеріалах виконавчого провадження міститься інформація про належні боржнику ОСОБА_2 частки в статутному капіталі ряду підприємств (а.с.а.с. 66-74).

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент здійснення виконавчого провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, з матеріалів, виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не виконано всі необхідні дії для виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, того, що державним виконавцем вчинено не всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для виконання рішення суду, а тому, суд і приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі ст. Законом України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задоволити.

Постанову від 24.12.2015 у виконавчому провадженні № 43652676, винесену заступником начальника ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Слободчик Д.Г. про повернення виконавчого документу стягувачу, що виданий Подільським районним судом м. Києва № 758/1331/14-ц від 23.05.2014 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяЮ. Л. Зарицька