У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до першого відповідача ОСОБА_2, другого відповідача ОСОБА_3, третього відповідача ОСОБА_4 та четвертого відповідача ОСОБА_2, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном і визнання громадян такими, що втратили право користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» звернувся до суду із позовною заявою до першого відповідача ОСОБА_2, другого відповідача ОСОБА_3, третього відповідача ОСОБА_4 та четвертого відповідача ОСОБА_2, за якою просить суд:

- усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до цього майна;

-визнати громадян ОСОБА_5 (дата народження - 27.07.1962 року, ІПН - НОМЕР_1), ОСОБА_6 (НОМЕР_2, не відомо), ОСОБА_7 ОСОБА_8:НОМЕР_3, ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_4, дата народження : 28.07.1981, такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

За ухвалою від 14.03.2017 судом було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подана до суду заява про забезпечення позову, за якою він просить суд забезпечити позовну заяву шляхом встановлення заборони ОСОБА_5 (дата народження - 27.07.1962 року, ІПН - НОМЕР_1), ОСОБА_6 (НОМЕР_2, не відомо), ОСОБА_7 (, ІПН: НОМЕР_3), ОСОБА_2 (Дата народження : 28.07.1981, ІПН: НОМЕР_4), та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право користування майном, а саме щодо проживання в квартирі і вільного доступу до неї, входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що

Позивач вважає, що видом забезпечення позову, який належить застосувати, є такий: шляхом встановлення заборони Відповідачам і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право користування майном.

При цьому, хоча такого виду забезпечення позову немає в переліку ч. 1 ст. 152 ЦПК України, проте його застосування, є можливим, з огляду на те, що ч. 4 ст. 154 ЦПК не містить прямої заборони на його застосування.

Стосовно першої вимоги, яка ставиться до адекватності, вона порушена не буде з огляду на те, що не арешт обрано як вид забезпечення позову. Стосовно другої вимоги, яка ставиться до адекватності, вона також не буде порушена, адже жодних майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії не існує як для Відповідачів (особливо з огляду на те, що сама позовна заява має немайновий характер), так і до третіх осіб, і суспільства в цілому. З приводу останнього слід підкреслити, що, навпаки, забезпечення позову матиме позитивні наслідки. Як зазначено у ст. 319, 322 ЦК України при здійсненні права власності власник не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію; власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду; власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач, який є власником майна, не може фізично контролювати додержання

зазначених обовязків, отже, створюється реальна загроза порушенню прав, свобод та інтересів третіх осіб і суспільства в цілому.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Позивачем у позовній заяві зазначені вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування майном і визнання громадян такими, що втратили право користування квартирою, при цьому за заявою позивач просить суд забезпечити позовну заяву шляхом встановлення заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право користування майном, а саме щодо проживання в квартирі і вільного доступу до неї, входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків.

Тобто, фактично до постановлення рішення суду, позивач у такий спосіб намагається реалізувати своє право на безперешкодний доступ до житлового приміщення, при цьому позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову не зазначено жодної обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 20.10.2016 року № 70943581, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, належить позивачу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», крім того, на це житло накладений арешт за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в межах кримінального провадження № 308/9969/16-к, тобто праву власності позивача взагалі на цей час ніщо загрожувати не може.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимим доказами не доведено суду необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відтак у задоволенні зазначеної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» про забезпечення позову.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Н.В. Дергачова