АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2015 року, з метою отримання допомоги у підготовці документів, необхідних для перепланування належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, він видав довіреність на ім'я свого сина ОСОБА_3, яка була посвідчена нотаріально.

11 червня 2015 року ОСОБА_3, діючи від його імені на підставі вищевказаної довіреності, перебуваючи під дією психологічного тиску з боку ОСОБА_2, уклав з останнім договір купівлі-продажу квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І.

З огляду на те, що вказаний договір купівлі-продажу було вчинено його представником з перевищенням повноважень, наданих довіреністю, при цьому він не вчиняв дії, спрямовані на його виконання, а також з огляду на те, що вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом з порушенням вимог щодо вчинення такої нотаріальної дії, за межами свого нотаріального округу та на підставі підроблених документів, просив визнати його недійсним.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_4 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І., зареєстрований в реєстрі за №459. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 придбала квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02 вересня 2015 року.

При цьому її не було залучено в якості третьої особи, хоча на момент розгляду справи та на даний час вона є власником спірної квартири.

В кримінальному провадженні №0010270 ОСОБА_6 визнано потерпілою. В рамках вказаного кримінального провадження були призначені почеркознавчі експертизи документів щодо купівлі-продажу квартир АДРЕСА_5, якими встановлено, що підпис та рукописний напис від імені ОСОБА_1 у нижній частині заяви від 11.06.2015 року, реєстровий №458, спеціальний бланк НАО 178077, виконані ОСОБА_1 (нотаріально посвідчена заява -згода на продаж квартири).

Додатковим доказом того, що ОСОБА_1 надав згоду на продаж квартири є його власноручна розписка від 18.06.2015 року, в якій зазначено, що останній не має фінансових та майнових претензій до ОСОБА_2 За таких підстав твердження позивача про те, що оспорювана угода купівлі-продажу відбулася без його згоди та під тривалим психологічним тиском не відповідають дійсності.

В судовому засіданні ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_9 та третя особа ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 листопада 2006 року набув у власність квартиру АДРЕСА_3.

11 червня 2015 року між ОСОБА_1 (продавець), від імені якого діяв його син ОСОБА_3 на підставі довіреності від 14 травня 2015 р., посвідченої ШандибоюЛ.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідчений Щуром О.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що договір купівлі-продажу квартири від 11 червня 2015 року було укладено представником із перевищенням наданих йому повноважень та посвідчено з порушенням вимог законодавства про нотаріат.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України сторона, в якої за рішенням суду виникне право заявити вимогу до третьої особи або до якої у такому випадку може заявити вимогу сама третя особа, зобов'язана повідомити суд про цю третю особу.

Напорушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції в установленому процесуальному порядку не вчинив дій, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, а саме не залучив до участі у справі в якості третьої особи власника спірного майна.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду з даним позовом позивач був обізнаний про те, що 27 червня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу квартири відповідач ОСОБА_2 продав спірну квартиру ОСОБА_8 (а.с.34-35 т.1); ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02 вересня 2015 р. продала спірну квартиру ОСОБА_6 (а.с.36-37 т.1).

На даний час в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння ( справа № 761/34175/16-ц).

Обставини, встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, мають преюдиційне значення при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для витребування спірної квартири у її набувача ОСОБА_6

При цьому остання була позбавлена можливості надати суду першої інстанції докази на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи ту обставину, що на стадії апеляційного провадження апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі в розгляді справи осіб, які не були залучені судом першої інстанції, приєднані до апеляційної скарги докази не були предметом дослідження суду першої інстанції, а у відповідності до ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

При цьому позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з цими ж позовними вимогами, з зазначенням сторін, які повинні брати участь у розгляді справи.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_11 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №761/38956/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/3110/2017

Головуючий в суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.