Справа №591/6069/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/511/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3- ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, -

в с т а н о в и л а:

15 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обгрунтовує тим, що з 06 серпня 1990 року по 31 березня 2011 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО». Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 55 від 12 травня 2003 року їй були встановлені такі професійні захворювання: хронічний обструктивний бронхіт пилової етиології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І-ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне (основний діагноз). За висновком МСЕК від 11 серпня 2004 року ступінь втрати працездатності за вказаним захворюванням склала 25 %. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 19 від 27 березня 2007 року їй були встановлені такі професійні захворювання: вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плечелопатковий періартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів. Захворювання професійне від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації. Відповідно до довідки МСЕК від 20 травня 2015 року їй встановлено втрату працездатності - 65% (45% - бронхіт, 20% - поліневропатія) та ІІІ групу інвалідності безтерміново. В актах вказано, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту. Отримані позивачкою професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Посилається на те, що перше професійне захворювання, за яким їй на даний час встановлено 45 % втрати працездатності, у неї було виявлено у 2003 року, коли обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди спричиненої професійним захворюванням було покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а тому просить стягнути на її користь з відповідача 45 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я.

Рішенням суду від 13 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення є небгрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права у зв'язку з тим, що судом неповністю з'ясовані обставини, що мають істотне значення для справи та не зроблено належної оцінки наданим доказам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивачки ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 06.08.1980 року по 31.03.2011 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» працюючи на посаді стерженщиці (а. с. 7-8).

Наказом відповідача від 29 березня 2011 року № 2598/вк її було звільнено за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Під час роботи у зв'язку з впливом шкідливих умов виробництва та неефективністю засобів індивідуального захисту позивачка отримала профзахворювання.

Згідно акту огляду МСЕК №897 від 30.09.2003 року позивачці вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень першої -другої стадії. ДН другого ступеня. Захворювання професійне». Супутній діагноз «Гіпертонічна хвороба 1 ст. Вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок. ДЕП І ст. на фоні шийного остеохондрозу хребта» (а. с. 21-24)

Згідно акту розслідування професійного захворювання №55 від 12.05.2003 року професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологічного процесу, неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищеного рівня інтенсивного шуму. Адміністрацію ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» визнано винною в порушенні законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів та нормативів.(а.с.9)

В подальшому 24.05.2007 року згідно акту огляду МСЕК № 460 позивачці вперше встановлено професійне захворювання з основним діагнозом - «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плече лопатковий периатроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів» з втратою працездатності за цим захворюванням - 25 %. Встановлено загальний відсоток втрати працездатності 55 % та третю групу інвалідності (а.с.37-40)

20.05.2015 року висновком МСЕК позивачці встановлено 65% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Основний діагноз «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плече лопатковий периатроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів. Захворювання професійне.( від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації.) - що відповідає 20 % втрати професійної працездатності. Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІІ ст. в фазі загострення. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст.» - що відповідає 45 % втрати професійної працездатності. Супутній діагноз « Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ДЕП І-ІІ вазомоторна з лікворно-венозною дисциркуляцією. РОХП, люмбоішалгія». (а. с. 41-44)

Згідно акту розслідування професійного захворювання №19 від 27.03.2007 року професійне захворювання виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю виробничих технологій. Причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищених рівнів інтенсивного шуму, пилу та вібрації. Адміністрацію цеха № 1 ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» визнано винною в порушенні законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів та нормативів.(а.с.10)

Судом першої інстанції також встановлено, що 29 травня 2015 року ОСОБА_3 вже зверталася до суду з позовом до ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, мотивуючи його тим, що 20.05.2015 року МСЕК встановила їй 65 % стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» на її користь у відшкодування моральної шкоди 65 000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_3 13 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено (а.с.75-76, 77-78).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.73-74). Скасовуючи зазначені рішення судів, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначила, що вирішуючи спір, суди не врахували того, що право на звернення з позовом у ОСОБА_3 виникло у 2003 році, а зміни до Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», набрали чинності 01 січня 2015 року, а тому висновок судів щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я тільки роботодавцем, є передчасним.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_3 8000 грн. відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову ОСОБА_3 до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» відмовлено за необґрунтованістю (а. с. 48-49).

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми з тих підстав, що позивачка не заявляла вимог до Фонду та не наполягає на стягненні моральної шкоди з Фонду (а.с.50).

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19.10.2015 року залишено в силі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року (а.с.51-53).

З мотивувальної частини Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2016 року вбачається, що частково задовольняючи позов ОСОБА_3 до ПАТ «Сумське НВО», суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 153, 158, 173, 237-1 КЗпП України та виходив з того, що у 2007 році МСЕК встановила позивачці втрату працездатності за другим професійним захворюванням та збільшився відсоток втрати працездатності за професійним захворюванням встановленим у 2003 році. Відповідно до діючого законодавства з 2007 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди працівнику, пов'язаної з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання, покладено на роботодавця, який повинен відшкодувати позивачці моральну шкоду, розмір якої судом було визначено у 8000 гривень. Щодо відсотку втрати працездатності за професійним захворюванням вперше встановленим позивачці в 2003 році у розмірі 25 %, коли виплату компенсації за моральну шкоду відповідно до вимог ст.ст. 21,28,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» мав проводити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, то у зв'язку з тим, що позивачка не заявляла вимог до Фонду, підстави для задоволення її вимог про відшкодування моральної шкоди до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, відсутні, про що суд зазначив у вищезазначеному додатковому рішенні від 24 червня 2016 року, яке ОСОБА_3 не оскаржувала.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У своїх поясненнях на даний позов ОСОБА_3 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» зазначило, що товариством вже було відшкодовано позивачці моральну шкоду, спричинену їй професійними захворюваннями, встановленими у 2003-2007 роках. На підтвердження цієї інформації ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» надало копію платіжного доручення № 29771 від 26 листопада 2015 року згідно якого товариство сплатило позивачці 13 000 гривень на виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2015 року, яким було стягнуто вказану грошову суму на користь ОСОБА_3 з роботодавця у відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у розмірі 65 % внаслідок професійних захворювань (а. с. 72)

Зазначена грошова сума відповідно до ч. 2 ст. 282 ЦПК України не підлягає поверненню ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» у зв'язку зі скасуванням рішення суду, на виконання якого вона була сплачена.

Таким чином позивачці роботодавцем було відшкодовано моральну шкоду, спричинену втратою працездатності у розмірі 65 % внаслідок всіх отриманих нею професійних захворювань. У зв'язку з цим підстави для відшкодування їй моральної шкоди також Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відсутні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що фактично позивачкою повторно заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди за той період, за який їй вже було здійснено відшкодування моральної шкоди роботодавцем.

Крім того 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р. №77-VІIІ, яким були внесені зміни (викладено в новій редакції) до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105-XIV. Відповідно до п. 8 ст. 36 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р., - відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України».

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування правильного по суті рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -