РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона є власником цілого житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Достоєвського, буд. 16, в якому зареєстрована ОСОБА_2, яка фактично не проживає у вказаному будинку з 01 січня 2016 року і по теперішній час. Зазначає, що відповідачка забрала всі свої речі та виїхала до іншого постійного місця проживання. Позивач не зверталась до відповідача з проханням самостійно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки останнє відоме місце проживання відповідача це будинок позивача, а саме: м. Вінниця, вул. Достоєвського, буд. 16, в силу чого позивач, посилаючись, зокрема, на вимоги ст. 71, 72 ЖК України, просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Достоєвського, буд. 16, визнавши відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві, додатково зазначивши, що дочка ходить до секти, куди хотіла втягнути і її. Більше року дочка не живе з нею, не відвідує її, ні з ким не спілкується. Свідки, які прийшли в суд, також у тій же секті. Зазначила, що дочка пішла з дому сама, оскільки її пастер сказав покинути позивача. Забрала речі. З усього до секти носила десятину. Коли не було позивача вдома, відповідач забрала свої речі. В її онуки, що є дочкою відповідача, є ключ від вхідних дверей будинку. Також зазначила, що дозволу на проживання в її будинку чоловіку дочки вона не надавала і не надає. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні зазначила, що 7 січня 2017 року вона прийшла до мами з чоловіком, з яким зустрічалась, для знайомства, однак мама не схвалила її вибір, і 19.01.2016 року о 21.00 год. вигнала її з дому. Вона взяла частину своїх речей і пішла. Через тиждень, повернувшись із сусідкою ОСОБА_4, намагалася помиритись, однак відбулась сварка, і вона встигла взяти лише деякі документи, після чого вибігла із будинку. Згодом, знову намагалась помиритись, але мама не відкривала дверей та не підіймала трубку телефону. Зазначила, що виписуватись не має наміру, іншого житла не має. В будинку знаходяться її речі, меблі. Тимчасово проживає у батьків свого чоловіка. Також вказала, що дочкою передавала кошти для оплати комунальних послуг, але зі слів дочки мама коштів не взяла. Зазначила, що ходить до церкви по вул. Максимовича, м. Вінниця. Десятину до церкви дає добровільно. З чоловіком у шлюбі офіційно. Дочка з нею не проживає. Просила в позові відмовити.

Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя та проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

ОСОБА_5 копії дублікату договору купівлі-продажу від 13 серпня 1990 року, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-4276, Виконком Леннінської районної Ради народних депутатів м. Вінниці в особі ОСОБА_6, діючого на підставі доручення № Д-23 від 15.01.90 р., як Продавець, продав, а ОСОБА_1, як Покупець, купила незакінчений будівництвом цілий житловий будинок, технічною готовністю 15%, який знаходиться в м. Вінниця по вул. Достоєвського, № 16, на земельній ділянці також розміщенні: пристройка А1; сіни а; погріб п/а; сарай Б; вбиральня У; забор № 1; хвіртка № 2 (а.с. 7-8).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 14.06.2016 року № 61398969 ОСОБА_1 є власником житлового будинку, обєкту житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Достоєвського, буд. 16, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3-4276 від 13.08.1990 ( а. с. 9).

ОСОБА_5, складеного 02.12.2016 року та засвідченого головою КМ «Пятничани» ОСОБА_7, підписаного сусідами: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, буд. 29, зазначено, що власником будинку № 16 за адресою: м. Вінниця, вул. Достоєвського є ОСОБА_1, згідно будинкової книги зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, зі слів власника, ОСОБА_2 з 1 січня 2016 року по теперішній час в будинку не проживає (а. с. 13).

Зміст відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради на запит суду вказує, що ОСОБА_2 петрівна зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.22).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що перебуває у дружніх стосунках із відповідачем. Ходить із відповідачем в одну церкву. 20 січня 2016 року ОСОБА_2 прийшла до церкви і попросила одяг, тому що мама вигнала її з дому через чоловіка, із яким вона зустрічалася. Раніше вдома у сторін вона бувала. Перед Новим роком вона разом із ОСОБА_2 ходила до матері, але мати не відкрила дверей, можливо її не було вдома. Їм, як віруючим, необхідно із усіма миритися, а тому Люда хотіла примиритися із мамою. Зараз вона проживає із своїм чоловіком. Приходили із Людою до будинку позивача не із метою вселення, а із метою примиритися.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що є сусідкою позивача. Зі слів ОСОБА_2, 19 січня 2016 року ОСОБА_2 вигнала з дому мама. Чула постійні сварки. Після 19.01.2016 року ОСОБА_2 не бачила. Через тиждень ОСОБА_2 приходила за речами разом із своєю кумою, але речі не взяла. Декілька разів ОСОБА_2 приходила додому за речами, але ОСОБА_1 її не впустила.

Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

ОСОБА_5 норми ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За даних обставин, враховуючи, що правовими підставами для звернення з даним позовом до суду позивач обрала норми ст.ст. 71, 72 ЖК України, при цьому в судовому засіданні встановлено, що відповідач набула відповідних речових прав на належний позивачу житловий будинок саме як член сімї позивача, з огляду на те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач фактично не проживає в відповідному житлі з поважних причин, оскільки позивач вчиняє їй перешкоди, а тому суд вважає, що за даних умов та з зазначених правових підстав звернення позивача з даним позовом до суду позовні вимоги задоволенню не підлягають, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя