Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/5757/16-ц
Провадження № 2/191/179/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
31.01.2017 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Матіяш С.К.
за участю секретаря - Якимчук Я.С.
згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації,-
Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 вересня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п.9 вказаного договору продавець ОСОБА_2 зобов'язався звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку та знятися з реєстраційного обліку в строк до 01 жовтня 2016 року. Але до теперішнього часу відповідач з реєстраційного обліку не знявся та в усній формі повідомив, що відмовляється це робити. Такі дій відповідача створюють позивачеві перешкоди у вільному користуванні належною їй квартирою, тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутися до суду. Просила суд зняти з реєстрації ОСОБА_2 з квартири за адресою:АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги уточнила та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 вересня 2016 року ОСОБА_1 придбала, а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 продали квартиру АДРЕСА_1.
Згідно до інформації адресно-довідкового відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, а також довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південний 183» №17 від 23.12.2016 року ОСОБА_2, 1976 року народження, значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, з 04.08.2016 року по теперішній час.
З пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, наданих ними у судовому засіданні 18.01.2017 року, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім співвласником квартири АДРЕСА_1. Після продажу квартири він за вказаною адресою не проживає, його речі в квартирі відсутні.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно ст.386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що встановлені в судовому засіданні обставини справи вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки в результаті відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем ОСОБА_2 було втрачено право користування вказаною квартирою, що є підставою для подальшого зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 346, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10,11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ,224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: С. К. Матіяш