Справа № 523/9587/16-ц
Провадження №2/523/1272/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ПАТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ПАТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу належить 1/6 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1. Позивач мав намір подарувати свою 1/6 частину квартири, 14 квітня 2016 року, у звязку з чим, він звернувся до нотаріальної контори Однак нотаріус не змогла оформити відчуження, бо з'ясувалось, що на квартиру є обтяження - арешт. Про обтяження до моменту звернення в нотаріальну контору Позивачу нічого відомо не було.

За запитом пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Позивачем була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

З вказаної довідки ОСОБА_2 дізнався, що 19.06.2009 року за №8819217 реєстратором - Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстровано арешт нерухомого майна, що знаходиться у його власності, а саме 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2.

З цієї ж довідки стало відомо, що даний арешт був накладений в ході виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу №2-н-283 від 21.04.2008 року, винесеного Суворовським районним судом м. Одеси. Заявником по реєстрації вказаного арешту виступав Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Згодом, Позивач звернувся до Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції з вимогою надати йому наступну інформацію: 1) вказати номер виконавчого провадження, що відкрите на підставі судового наказу №2-н-283 від 21.04.2008 р; 2) повідомити чи відкрито вказане виконавче провадження станом на 19.05.2016 р.; 3) у разі, якщо виконавче провадження закінчено, вказати шляхи зняття обтяження, а саме арешту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У відповідь на заяву Позивача, Суворовський відділ ДВС м. Одеси повідомив, що не має можливості надати заявнику номер виконавчого провадження, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені на підставі п. 9.9. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5 «Про затвердження порядку роботи с документами в органах державної виконавчої служби». Крім того, позивачу додатково було роз'яснено, що для зняття арешту з майна боржника Позивачу необхідно звернутися до суду.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки матеріали виконавчого провадження знищенні, то дане виконавче провадження було завершено, і як наслідок, припинено чинність арешту майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішень.

Однак, не зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження були знищенні, оскільки закінчився строк зберігання матеріалів завершеного виконавчого провадження, державним виконавцем ніяких дій для реального зняття арешту вчинено не було.

На підставі викладеного, позивач просить зняти арешт з 1/6 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не зявився, проте згідно поданої заяви просив справу розглянути у його відсутність.

Представники Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» заперечували проти задоволення позову, оскільки за рахунком позивача є наявна заборгованість, яка не погашена.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 належить 1/6 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач мав намір подарувати свою 1/6 частину квартири, 14 квітня 2016 року, у звязку з чим, він звернувся до нотаріальної контори .Однак нотаріус не змогла оформити відчуження, бо з'ясувалось, що на квартиру є обтяження - арешт.

За запитом пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Позивачем була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

З вказаної довідки ОСОБА_2 дізнався, що 19.06.2009 року за №8819217 реєстратором - Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстровано арешт нерухомого майна, що знаходиться у його власності, а саме 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2.

З цієї ж довідки стало відомо, що даний арешт був накладений в ході виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу №2-н-283 від 21.04.2008 року, винесеного Суворовським районним судом м. Одеси. Заявником по реєстрації вказаного арешту виступав Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Згодом, Позивач звернувся до Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції з вимогою надати йому наступну інформацію: 1) вказати номер виконавчого провадження, що відкрите на підставі судового наказу №2-н-283 від 21.04.2008 р; 2) повідомити чи відкрито вказане виконавче провадження станом на 19.05.2016 р.; 3) у разі, якщо виконавче провадження закінчено, вказати шляхи зняття обтяження, а саме арешту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У відповідь на заяву Позивача, Суворовський відділ ДВС м. Одеси повідомив, що не має можливості надати заявнику номер виконавчого провадження, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені на підставі п. 9.9. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5 «Про затвердження порядку роботи с документами в органах державної виконавчої служби». Крім того, позивачу додатково було роз'яснено, що для зняття арешту з майна боржника Позивачу необхідно звернутися до суду.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

В судовому засіданні встановлено, що, на теперішній час, виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів на підставі судового наказу №2-н-283 від 21.04.2008 року не існує, що не заперечував представник банку.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд вважає, що вищевказаний арешт перешкоджає здійснювати позивачу його право власності, оскільки реальних підстав для його збереження не існую.

В звязку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ПАТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту задовольнити.

2. Зняти арешт з 1/6 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_2, код: НОМЕР_1, зареєстрований 19.06.2009р. за № 8819217 реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава: наказ 2-н-283 від 21.04.2008р., який видано Суворовським районним судом м. Одеси на підставі заяви Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ, код: 35048879.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя