Справа № 357/2522/17
У Х В А Л А

"14" березня 2017 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дмитренко А. М. розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Плюс» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про повернення помилково сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 16.11.2016 року згідно платіжного доручення № 93 на рахунок ФОП ОСОБА_3 було помилково перераховано грошові кошти у розмірі 180 000 грн. 25.11.2016 року на адресу відповідача направлено лист про повернення вказаних коштів, 16.01.2017 року відповідач листом повідомив про те, що кошти перераховані за товар згідно рахунку № 97 від 16.11.2016 року, видаткової накладної № 90 від 16.11.2016 року та договору поставки № 36/11 від 16.11.2016 року, проте у позивача товар та вказані документи відсутні. Позивач просить суд зобов»язати ФОП ОСОБА_2 повернути помилково перераховані кошти у розмірі 180 000 грн. на рахунок ТОВ «ОСОБА_1 Плюс».

Позивач звертається з даним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Як розяснено в п.п. 2, 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності.

Згідно ст.30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

В даному випадку позивач - субєкт господарювання звертається з позовом до фізичної особи підприємця.

Отже, даний спір за таких умов підвідомчий господарському суду.

За положеннями п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України /ст.17/ або Господарським процесуальним кодексом України /ст.ст.1,12/ віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» /зі змінами/, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

А тому сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу за його клопотанням.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.15, 30, 122 ч.2 п.1 ЦПК України, ст.ст.1,12 ГПК України,-

У Х В А Л И В:

Товариству з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Плюс» відмовити у відкритті провадження у справі за позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про повернення помилково сплачених коштів, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4