АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/623/17 Головуючий 1 інст. - Токмакова А.П.
Справа № 615/2140/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Гуцал Л.В.,

Пилипчук Н.П.

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська Страхова Група» на рішення Валківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська Страхова Група» до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року позивач звернувся з позовом до Валківського районного суду Харківської області, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 13 650,12 грн., а також сплачений ним судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21.06.2013 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» укладено договір № АС/1634842, предметом страхування якого є автомобіль Фольксваген, д.р.н. НОМЕР_1.

26.01.2014 року о 18-00 год. в м. Харкові по вул. Героїв Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участі відповідача, який керував транспортним засобом марки Деу, д.н. НОМЕР_2, та транспортного засобу марки Фольксваген, д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, власником якого є ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Фольксваген, д.н. НОМЕР_1, завдана матеріальна шкода, розмір якої згідно розрахунку від 28.01.2014 року складає 17 011,80 грн.

За заявою страхувальника ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» на підставі умов договору та Закону України «Про страхування» виплатило в порядку ст.1191 ЦК України страхове відшкодування в сумі 13 650,12 грн.

Вважав, що особою відповідальною за завдані збитки є відповідач, оскільки його на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. При дослідженні матеріалів справи виявилось, що його цивільно-правова відповідальність не була застрахована. Отже, на його думку після виплати страхового відшкодування на користь позивача перейшло право зворотної вимоги до ОСОБА_3 як особи відповідальної за завдані збитки.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Посилається на те, що 26 січня 2014 року у місті Харкові по вул. Героїв Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участі відповідача, який керував транспортним засобом марки «Деу», д.н.з. НОМЕР_2, та транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, власником якого є ОСОБА_4

Транспортний засіб «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування № 28-0199-РМ2-13-00345 від 17.06.2013 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до умов наданого позивачем договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 1634842 від 20.06.2013 року та Закону України «Про страхування» у страховика ПрАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» не виникає права та обов'язку відшкодування шкоди (страхової виплати) перед власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н. НОМЕР_1, матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі цього договору. Відшкодування майнової шкоди з власної ініціативи страховиком не породжує по своїй суті права переходу зворотної вимоги (регресу) щодо стягнення суми страхового відшкодування у розумінні положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.1191 ЦК України.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 26.01.2014 року о 18-00 год. по вул. Героїв Праці в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення транспортного засобу марки DAEWOO LANOS, д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який не дотримався безпечної швидкості, дистанції руху та допустив зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN, д.н. НОМЕР_1, що рухався попереду, внаслідок чого заподіяно матеріальну шкоду.

Зазначені обставини встановлені постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2014 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення.

Відповідно до рахунку-фактури № АД-18112 від 12.01.2014 року наданого позивачем - матеріальна шкода власнику автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 17011,80 грн.

З наданого позивачем платіжного доручення № 3328 від 17.02.2014 року вбачається, що позивач виплатив ОСОБА_4 страхове відшкодування 28-0199-РМ2-13-00345 від 17.06.2013 року згідно страхового акту ПССКА-3273 від 12.02.2014 року в сумі 13650,12 грн (а.с. 22).

Згідно заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, страхового акту, а також розрахунку суми страхового відшкодування, затвердженого начальником північного центру врегулювання збитків ПАТ «СК «Українська страхова група» 12.02.2014 року страхове відшкодування виплачено на підставі договору страхування № 28-0199-РМ2-13-00345 від 17.06.2013 року (а.с. 12,21).

Отже, судовим розглядом встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування на підставі договору страхування від 17.06.2013 року №28-0199-РМ2-13-00345, тоді як позивач обґрунтовано з посиланням на виплату страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування від 20.06.2013 року № АС 1634842.

Суд першої інстанції за клопотанням позивача 8 вересня 2016 року оголосив перерву для надання позивачем доказів (а.с. 82). Не отримавши договір добровільного страхування № 28-0199-РМ2-13-00345 від 17.06.2013 року суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В апеляційній скарзі позивач висловлюючи незгоду з рішенням суду, зазначав що виплати здійснені на підставі договору добровільного страхування № 28-0199-РМ2-13-00345 від 17.06.2013 року (а.с. 103).

При цьому в додатках до апеляційної скарги договір надано не було (а.с.104).

Про розгляд справи в апеляційному суді позивачу було відомо з листопада 2016 року (а.с.119). в судове засідання 12.12.2016 року в апеляційному суді представнику позивача було роз'яснено його право надавати докази (а.с.136).

Станом на 09.03.2017 року до апеляційного суду договору добровільного страхування від 17.06.2013 року № 28-0199-РМ2-13-00345 надано не було.

З огляду на вищенаведене доводи апеляційної скарги не доведені і не узгоджуються з позовними вимогами.

Посилання позивача на право потерпілого на відшкодування шкоди за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов'язанні взагалі не мають правового значення, оскільки позивач звернувся з позовом в порядку регресу, а не як потерпілий до винної особи, тому помилковим є посилання на правову позицію ВСУ щодо права потерпілого звертатися з позовом до страхової компанії або до винної особи.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська Страхова Група» відхилити.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Л.В. Гуцал

Н.П. Пилипчук