24.01.2017 Провадження №2/389/1052/16
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Знамянський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

при секретарі Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знамянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Сізара Мухаммадовича про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1 (Жовтнева) у місті Знам'янка Кіровоградської області.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що у 2006 році вона домовилася з відповідачами про придбання належної їм на праві власності квартири АДРЕСА_2. Назва вулиці в подальшому змінена на вулицю ОСОБА_4. Отримавши кошти за квартиру відповідачі, надавши їй правовстановлюючі документи на квартиру, виселилися з неї, переїхавши до м.Києва, а вона вселилася та почала проживати в ній. У нотаріальному порядку договір купівлі-продажу вони не оформляли, оскільки відповідачі відмовляються приїздити до м.Знамянка для його оформлення. Таким чином, вона з 2006 року по теперішній час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Жовтнева) у місті Знам'янка Кіровоградської області. За час проживання вона самостійно провела капітальний ремонт квартири, регулярно проводить заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення, сплачує комунальні послуги та підтримує квартиру у справному стані, тобто фактично добросовісно та відкрито, володіє вказаним нерухомим майном понад десять років. Жодних претензій щодо проживання чи володіння вказаною квартирою з боку відповідачів чи інших осіб не має.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його та позивача відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не зявилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Згідно з ухвалою Знамянського міськрайонного суду від 24.01.2017, розгляд справи проводиться заочно.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі свідоцтва про право приватної власності на квартиру від 05.10.1993 №270 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.2004, після смерті 25.05.2003 ОСОБА_5 спадщину прийняла ОСОБА_2 (а.с.14). Право власності ОСОБА_2 зареєструвала у встановленому законом порядку, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2009 та реєстраційне посвідчення від 29.01.2009 (а.с.13).

Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.06.2009 свідчить про те, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності №270 володіє 1/3 часткою квартири АДРЕСА_2. Також, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом володіє ще 1/3 часткою цієї квартири. ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності №270 також володіє 1/3 часткою даної квартири (а.с.12). Дані обставини підтверджуються також інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.01.2017 (а.с.64-65).

Тобто, ОСОБА_2 є власником 2/3 часток у спільній частковій власності, а ОСОБА_3 є власником 1/3 частки у спільній частковій власності, а саме квартири АДРЕСА_2. На що також вказує і копія технічного паспорту на вказану квартиру від 27.09.1993 (а.с.66-68).

З розписок від 20.10.2006 та від 29.05.2007, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 завдаток за квартиру в сумі три тисячі доларів США та одну тисячу умовних одиниць відповідно (а.с.69, 70).

Згідно з довідкою, виданою секретарем будинку №12 по вул.М.Грушевського (Жовтнева) у м.Знамянка Кіровоградської області, ОСОБА_1 проживає у квартирі №4 вказаного будинку з 2006 року разом з чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 (а.с.9).

Інвентаризаційна вартість квартири АДРЕСА_2 складає 112804 грн., про що вказано в оцінювальному акті даної квартири (а.с.44).

Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на квартиру відсутня.

За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України).

Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Отже, оскільки позивач добросовісно заволоділа чужим майном - квартирою №4 у будинку №12 по вулиці Жовтнева у місті Знам'янка Кіровоградської області і понад десять років відкрито, безперервно нею володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 ЦК України.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328, 344 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Сізара Мухаммадовича про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1 (Жовтнева) у місті Знам'янка Кіровоградської області.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8