Справа № 464/8253/16-ц
пр.№ 2/464/276/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 53 927 грн. 17 коп. матеріальної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та сплачений судовий збір. В обгрунтування позову покликається на те, 17.02.2015 року 04.00 год. по вул.Дорожна, 56 в с.Пасіки -Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Toyota Highlander» д.н.з. 14. ВІ 67 79, який на праві власності належить ОСОБА_4 у темну пору доби не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, чим порушив вимоги п.12.1,13.1 ПДР України, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 01.04.2015 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновку № 265/15 про оцінку автомобіля НОМЕР_2 від 03.03.2015 року оскільки вартість відновлювального ремонту даного автомобіля перевищує дійсну ринкову вартість автомобіля на момент дорожньо - транспортної пригоди то відповідно проводити ремонтні роботи економічно недоцільно і відповідно вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових приймається рівним дійсній ринковій вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 236 213 грн. 46 коп. Цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в СК «Альфа Гарант». Страхова компанія повернула йому частину коштів, а саме 42 785 грн. Після дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_3 частково компенсував йому завдані збитки в добровільному порядку, однак не в повному обсязі. На даний час відповідачі відмовляються я відшкодувати в добровільному порядку 53 427, 17 грн. у звязку із чим просить стягнути такі з відповідача ОСОБА_4, як власника автомобіля та відповідача ОСОБА_3, як винуватця ДТП. Крім того, просить стягнути 500 грн. сплачених за проведення експертизи.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просять позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у їхній відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та його представника зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.02.2015 року о 04.00 год. по вул.Дорожна, 56 в с.Пасіки -Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями марки «Toyota Highlander» д.н.з. 14. ВІ 67 79, яктй на праві власності належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем НОМЕР_1, під керуванням позивача, в результаті якої зазначені транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача ОСОБА_3, який в порушення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем у темну пору доби не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу.

Зазначене підтверджується постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.04.2015 року, якою відповідача ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана постанова є обовязковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина ОСОБА_3 у настанні дорожньо - транспортної пригоди та заподіянні шкоди не підлягає доказуванню.

Із звіту про оцінку автомобіля НОМЕР_2 № 265/15 від 03.03.2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля НОМЕР_2 внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 236 213, 45 грн. Ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 становить 236 213, 45 грн.

Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахований у ПАТ «Альфа-Гарант». Як вбачається із виписки № Н8CR-PDCI-L24L-6L41 від 10.06.2016 року позивачу було виплачено 42 785 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, як ствердив суду позивач відповідачем ОСОБА_3 частково відшкодовано йому матеріальну шкоду в розмірі 139 501 грн. 29 коп.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути 53 927 грн. 17 коп. матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу, відповідно до положень ст.1187 ЦК України, (що становить різницю між вартістю матеріального збитку (236 213 грн. 46 коп.) виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням (42 785 грн.) та добровільно сплаченим відшкодуванням (139 501 грн. 29 коп.).

Позов в частині стягнення матеріально шкоди з ОСОБА_4Є до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз»яснень, що містить п.6 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі иитання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспртної пригоди транспортним засобом керував ОСОБА_3,за наявності документів визначених п.2.1 ПДР України, а відтак, і обовязок відшкодувати шкоду в силу ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України покладений на нього,а не на власника транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте позивачем, всупереч вказаних вимог, не подано суду жодних доказів, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 на автомобіль Toyota Highlander» д.н.з. 14. ВІ 67 79, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак, із відповідача ОСОБА_3 слід стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

На підставі ст.16, 215, 220, 799, 1187, 1194 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.3, 10, 23, 56, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 53 927 (пятдесят три тисячі девятсот двадцять сім) грн. 17 коп. матеріальної шкоди та 551 грн. 20 коп. судового збору.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча Бойко О. М.