Справа № 758/2428/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 про забезпечення позову, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що ним до Подільського районного суду м. Києва подано позов до ОСОБА_2 про стягнення з неї грошових коштів в сумі 100 000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату ухвалення рішення та судового збору за подачу позовної заяви в сумі 8000, 00 грн.

Зазначає, що у випадку задоволення його позовних вимог та відсутності у відповідачки достатньої суми для виконання рішення суду, стягнення невідкладно має бути звернене на майно відповідача, в той же час невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки може утруднити виконання рішення суду, оскільки дозволить відповідачці протягом усього часу розгляду справи здійснювати відчуження належного їй на праві власності майна або вчиняти інші дії, які утруднять або зроблять неможливим невідкладно звернути стягнення на належне їй майно.

Враховуючи вищевикладене, звертається з даною заявою до суду та просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2

Дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного суду м. Києва дійсно перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Як вбачається із матеріалів зазначеної справи, предметом позову позивача є стягнення з відповідачки грошових коштів і його ціна складає 100 000 дол. США, що еквівалентно 2 699 360, 30 грн., що є значним розміром.

Судом встановлено, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1, що об'єктивно підтверджується наданим суду Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як вже зазначалося вище, заявник звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову обґрунтовує її тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки може утруднити виконання рішення суду, оскільки дозволить відповідачці протягом усього часу розгляду справи здійснювати відчуження належного їй на праві власності майна або вчиняти інші дії, які утруднять або зроблять неможливим невідкладно звернути стягнення на належне їй майно.

Так стаття 151 ЦПК України, визначає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд дослідивши в сукупності надані заявником докази в підтвердження своїх вимог, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходить до висновку про доведеність останнім підстав вважати, що між сторонами, а саме між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно існує спір про стягнення грошових коштів, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивача, оскільки дійсно на даний час є всі підстави вважати, що майно відповідачки на яке в майбутньому може бути звернуто стягнення, може бути відчужене відповідачкою на користь третіх осіб.

Крім того, суд вважає, що з врахуванням предмета спору між сторонами, обраний заявником такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідачки, відповідає заявленим позовним вимогам, не суперечать приписам ст. 152 ЦПК України і не порушують прав та законних інтересів, як сторін у справі так і третіх осіб.

З врахуванням вищевикладеного суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги заявника знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко