Справа №278/10/17
У х в а л а

Іменем України

16 січня 2017 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів переданих в якості завдатку, -

В С Т А Н О В И В:

03.01.2016 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Станишівка, вул. Сонячна, буд. 1, який належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності.

Враховуючи, що згідно ст. 153 ч. 1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд вважає за можливе відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлені вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 1000 (одна тисяча доларів) США переданих в якості завдатку в рахунок купівлі житлового будинку.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов, зокрема, забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і лише у разі необхідності, та мають бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Разом з тим, забезпечення позову можливе, якщо воно випливає із суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог; єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п.п. 1-4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У матеріалах справи відсутні докази існування реальної загрози невиконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, вид забезпечення позову, про вжиття якого просить позивач, не є співмірним із заявленими вимогами.

У поданій до суду заяві заявником не надано обґрунтованих доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу заявника на той факт, що ним сплачено судовий збір за подання за зави про забезпечення позову у сумі 551 грн. 20 коп., що свідчить про переплату, оскільки пп. 4 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що розмір судового збору, зокрема, за подання заяви про забезпечення позову становить 275 грн. 50 коп. У такому випадку заявник вправі звернутися до суду із клопотанням про повернення переплаченої суми судового збору, яка становить 275 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області.

Суддя О.М. Дубовік