У Х В А Л А

16 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Львівської області від 8 липня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи : Сколівська міська рада Львівської області, відділ Держземагенства України у Сколівському районі Львівської області, про визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання відновити житловий будинок у попередній стан,

встановила:

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 8 липня 2016 року рішення Сколівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року в частині відмови у позові про усунення ОСОБА_5 перешкод у користуванні земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно здійсненої ОСОБА_4 добудови розміром 5,6 м. * 4,25 м. до житлового будинку за рахунок коштів відповідача ОСОБА_4 скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди у користуванні земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно здійсненої ОСОБА_4 добудови розміром 5,6 м. * 4,25 м. до житлового будинку за рахунок коштів відповідача ОСОБА_4

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції, частково рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 16, 376, 391 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що відповідач здійснив самочинну добудову до вказаного вище житлового будинку без належних документів: дозволу на будівництво, належно затвердженого проекту на реконструкцію (прибудову, перебудову), дозволу на виконання будівельних робіт, обов'язковість отримання яких передбачено статтею 29 Закону України «Про планування і забудову територій», та на земельній ділянці на відведеній для цієї мети й межі не визначені, чим порушив права позивача як власника квартири у багатоквартирному цьому житловому будинку, що полягають у вільному використанні прибудинкової території, спричиняють йому незручності та здійснюють перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 21 серпня 2013 року суд касаційної інстанції керувався тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є особами, наділеними правом, відповідно до закону на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва, зведеного на земельній ділянці, власниками якої вони не є. Таким правом, наділена, зокрема Жовківська міська рада, яка з відповідним позовом до суду не зверталася;

- 25 грудня 2013 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_6 погоджується на перепланування чи перебудову самочинного побудованого ним житлового будинку. Доказів того, що технічна можливість виконувати таку перебудову позивачем суду не надано, що враховано судом першої інстанції під час ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог;

- 22 січня 2014 року суд касаційної інстанції керувався тим, що суд першої інстанції не дослідив питання про можливість перебудови здійсненої відповідачем прибудови до житлового будинку відповідно до будівельних норм і правил, не перевірив та не надав належної оцінки доводам відповідача про приведення ним у відповідність із будівельними нормами відстані до газових мереж фундаментів будівель та споруд.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року суд виходив з того, що за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи : Сколівська міська рада Львівської області, відділ Держземагенства України у Сколівському районі Львівської області, про визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання відновити житловий будинок у попередній стан за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Львівської області від 8 липня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко