РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Лях М.Ю.,

при секретарі - Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 2 162 400, 00 грн. та стягнення судових витрат у розмірі 6 890, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між позивачем та відповідачем 15 травня 2015 року був укладений договір позики. Умовами договору передбачено, що позикодавець передав за адресою: АДРЕСА_1, а позичальник прийняв у власність 85 000 доларів США до моменту підписання даного договору. Позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму грошей готівкою в строк до 15 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1. Після закінчення терміну дії договору позивач неодноразово звертався до відповідача за поверненням боргу, проте останній добровільно відмовляється повертати кошти.У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги на підставах викладених в позовній заяві.

В судове засідання відповідач не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтвердив факт отримання грошових коштів у розмірі 2 162 400, 00 грн. від позивача у вигляді позики. Борг має намір повернути в повному обсязі, затримка в поверненні виникла через скрутне фінансове становище.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, на яких ґрунтується позовна заява, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15 травня 2015 року між ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (позикодавець) був укладений договір позики. Умовами договору передбачено, що позикодавець передав за адресою: АДРЕСА_1, а позичальник прийняв у власність 85 000 доларів США до моменту підписання даного договору. Позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму грошей готівкою в строк до 15 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 (арк. справи 8).

Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 6 890, 00 грн., також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 526, ч. 2, 3, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, суму боргу у розмірі 2 162 400 (два мільйона сто шістдесят дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях