АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

12 січня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Курочкіна ОлександраОлександровича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року,

встановила:

у червні 2015 р. позивач, який є правонаступником ВАТ «Універсал Банк», звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за Кредитним договором №014-2900/756-0707 від 17.12.2007 р. в сумі 53 327,31 швейцарських франків, що становить за курсом НБУ 1 190 798 грн. 83 коп., посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по сплаті чергових платежів.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати поруку за Договором, укладеним між нею та ПАТ «Універсал Банк» 17.12.2007 р. припиненою, посилаючись на те, що основне зобов'язання було змінено без її згоди, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 р. в задоволенні основного та зустрічного позовів було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача - Курочкін О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати в частині вирішення основного позову та ухвалити нове, яким основний позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 17.12.2007 р. було укладено Кредитний договір, згідно умов якого позичальнику було надано грошові кошти в сумі 66 000 швейцарських франків, що є еквівалентом 290 127 грн. 75 коп. на строк до 10 грудня 2024 р. зі сплатою процентів в розмірі 8,95 річних. В додатку №2 до Кредитного договору було викладено Графік щомісячних платежів, в якому зазначені дата платежу та розмір платежу на погашення основної суми кредиту та процентів за користування. З метою забезпечення виконання Кредитного договору того ж дня з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за невиконання позичальником всіх його зобов'язань в повному обсязі.

Оскільки ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, позивач просив стягнути солідарно з позичальника та поручителя заборгованість в сумі 53 327,31 швейцарських франків, що становить 1 190 798 грн. 83 коп. за курсом НБУ станом на 22.05.2015 р.

Відповідач ОСОБА_2 в зустрічному позові просила визнати поруку за Договором від 17.12.2007 р. припиненою.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від м. Києва від 30 серпня 2016 р. в задоволенні основного та зустрічного позовів було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову сторонами по справі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні основного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, а тому у нього не виникло обов'язку нести відповідальність за Кредитним договором від 17.12.2007 р.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

В п. 2.1 Кредитного договору вказується, що сторони погоджуються з тим, що зобов'язання кредитора надати кредит виникає з моменту виконання усіх та кожної з наведених нижче умов:

- укладення в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором відповідних договорів згідно п. 3.1-3.2 цього договору;

- виконання всіх умов щодо страхування згідно п. 3.3 цього договору;

- відкриття позичальником поточного рахунку НОМЕР_1 (НОМЕР_2) у кредитора для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту.

Тому зазначення в Меморіальному ордері №0142900СНF000026 від 17.12.2007 р. про перерахування ОСОБА_1 коштів в сумі 66 000 швейцарських франків, еквівалент 290 127 грн. 75 коп. призначення платежу - надання кредиту згідно договору НОМЕР_1 від 14.12.2007 р. на вказаний рахунок відповідало умовам укладеного між ним та ПАТ «Універсал Банк» Кредитного договору (а/с 12).

Відповідач ОСОБА_1 не оспорював факту укладання ним 17.12.2007 р. Кредитного договору та отримання коштів і погашав наданий кредит. Крім того, в матеріалах справи міститься копія звернення ОСОБА_1, в якому він визнає факт отримання кредиту (а/с 93).

Як видно з матеріалів справи, позивачем в додатку до позовної заяви було надано Розрахунок заборгованості за укладеним Кредитним договором та вказано, що розрахунок виконується станом на 28.04.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що в даному розрахунку було допущено помилку та неправильно зазначено розрахунок підвищених відсотків, а також не зазначено суми коштів, які вносились позичальником в більшому розмірі, ніж було передбачено в Графіку і становили переплату.

До заперечення на зустрічну позовну заяву представником банку було надано Розрахунок заборгованості по Кредитному договору станом на 17.08.2016 р., в якому зазначено кошти, сплачені позичальником (з від'ємним значенням), що були ним внесені (а/с 112). З даного розрахунку видно, що сума надмірно сплачених коштів становила на 09.04.2014 р. 6 778,44 швейцарських франків і вказану суму позивач почав спрямовував тільки на погашення поточних процентів, після того як позичальник 10 квітня 2014 р. не вніс черговий платіж. При цьому суми на погашення тіла кредиту та підвищених відсотків не спрямовувались.

Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору при надходженні від позичальника коштів в погашення заборгованості позичальника перед кредитором за цим договором виконання зобов'язань позичальника здійснюється в наступній черговості:

- сплата комісійної винагороди в разі дострокового погашення кредиту в випадку, визначеному в п. 4.1.1 цього договору;

- сплата процентів за користування кредитом понад встановлений строк кредитування або термінів повернення суми кредиту згідно умов Графіку погашення (процентів за підвищеною процентною ставкою);

- сплата нарахованих строкових процентів за користування кредитом (процентів за базовою процентною ставкою);

- сплата простроченої заборгованості за кредитом (якщо прострочення буде мати місце);

- сплата строкової заборгованості за кредитом;

- штрафні санкції.

Таким чином, станом на 28.04.2015 р. сума надмірно сплачених позичальником коштів становила 3 492, 92 швейцарських франків, що покривала заборгованість позичальника по тілу кредиту. Крім того, при належному (у відповідності до умов договору) зарахуванні надмірно сплачених коштів при виникненні заборгованості, у кредитора були відсутні підстави для нарахування підвищених відсотків.

Оскільки позивач при розгляді справи в суді першої інстанції не уточнював свої позовні вимоги станом на серпень 2016 р., підстав для задоволення позовних вимог немає.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині вирішенні основного позову слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Курочкіна ОлександраОлександровича задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 р. в частині вирішення основного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 752/9423/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1376/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.