АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1788/17 Головуючий 1 інстанції - Майстренко О.М.
Справа № 643/9086/16-ц Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора Харківського міського нотаріального округу, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має для неї юридичне значення і необхідно для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2, як спадкоємиці четвертої черги.

З посиланням на ст.3 СК України, ст.ст.1264, 1268 ЦК України, ст.256 ЦПК України, заявник просила встановити факт її постійного спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 не менш п'яти років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначала, що у вересні 2007 року вона познайомилася с ОСОБА_2 і між ними склалися дружні стосунки. З березня 2009 року вона постійно проживала в квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Вони мали спільний бюджет, разом проводили вільний час, несли спільні витрати по утриманню квартири, придбання меблів, побутової техніки, продуктів харчування.

За життя ОСОБА_2 мав намір скласти на неї заповіт, але не встиг цього зробити у зв'язку зі смертю.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири за зазначеною вище адресою.

У встановлений законом строк вона звернулась до Шостої Харківської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але їй було відмовлено та роз'яснено право звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено - встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 квітня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, яка складається з квартири АДРЕСА_1.

Особи, які брали участь у справі, рішення суду не оскаржили.

Частиною 1 ст.292 ЦПК України передбачено, що особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення оскаржує Харківська міська рада, яка не приймала участь у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права та обов'язки. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права. Вважає, що в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

У суді апеляційної інстанції представник Харківської міської ради апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду відповідно до приписів ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За приписами ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Разом з тим, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 68 років, помер ОСОБА_2, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актовим записом про смерть №5966 від 10 квітня 2015 року (а.с.21).

Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 26 вересня 1994 року, ОСОБА_2 належала на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції вважав заяву обґрунтованою.

Слід звернути увагу, що суд дійшов такого висновку не зазначивши, чим же підтверджується факт проживання заявника зі спадкодавцем протягом п'яти років до моменту відкриття спадщини. Матеріали справи свідчать, що розгляд справи відбувся у відсутність заявника, письмових доказів на підтвердження даного факту, які б можна було визнати належними та допустимими відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України, матеріали справи не містять. Незрозумілим є і посилання в оскаржуваному рішенні на те, що «ОСОБА_4.» фактично прийняла спадщину, своєчасно звернулась до нотаріальної контори.

Про грубе порушення судом норм процесуального права при розгляді даної цивільної справи свідчить і наступне.

Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер.

У ст.256 ЦПК України міститься застереження про те, що у такий спосіб особи можуть встановлювати певні факти у тому випадку, коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем і викладених в ній доводів вбачається, що до суду з вказаною заявою вона звернулася з метою оформлення в подальшому права на спадкування за законом у четверту чергу згідно ст.1264 ЦК України.

Отже, встановлення цього факту заявниці необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Звертаючись до суду з заявою ОСОБА_1 в якості заінтересованої особи зазначила Шосту Харківську державну нотаріальну контору.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені особливості вирішення справи за заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, не з'ясував які ж фізичні та юридичні особи можуть бути заінтересовані у вирішенні цієї справи і підлягають виклику в судове засідання, та які мають право подавати докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень. Згідно матеріалів справи коло спадкоємців ОСОБА_2 судом взагалі не встановлювалось.

Поза увагою суду залишилась і та обставина, що у разі відсутності спадкоємців ОСОБА_2 за законом та заповітом, заінтересованою особою має бути не нотаріальна контора, а орган місцевого самоврядування в особі Харківської міської ради, яку суд не залучив до участі у справі, незважаючи на те, що оскаржуване рішення впливає на її права, оскільки фактично позбавляє права на визнання спадщини відумерлою (ст.1277 ЦК України).

Оскільки Харківська міська рада оспорює право ОСОБА_1 на спадкування майна померлого, колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі наявний спір про право, і це виключає можливість розгляду заяви в порядку окремого провадження.

Допущені судом першої інстанції грубі порушення процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з залишенням вказаної заяви ОСОБА_1 без розгляду, відповідно до вимог ч.6 ст.235, ч.4 ст.256 ЦПК України.

Зазначене судове рішення апеляційної інстанції не позбавляє ОСОБА_1 права, передбаченого ст.3 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав на спадщину в позовному провадженні, з залученням до справи тих осіб, на права і обов'язки яких може вплинути майбутнє рішення.

Керуючись ст.ст. 292, 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ст. 309, ст. ст. 313, п. 3 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді