Справа № 0603/5737/12 Провадження № 2/0274/4/17
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
06.03.17 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретарів судового засідання Жмурко В.І., Вольницької Е.А.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1 представником якої є ОСОБА_2,
доОСОБА_3, представником якого є ОСОБА_4,
провизнання будинку спільною сумісною власністю, розподіл спільного майна подружжя,
та за зустрічним позовомОСОБА_3
провизнання будинків спільною сумісною власністю, розподіл спільного майна подружжя,
У серпні 2012 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить:
визнати житловий будинок № 23 по вул. Шевченка в с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області спільною сумісною власністю з ОСОБА_3;
розділити спільно нажите майно, визнавши за нею право власності на житловий будинок № 21 по вул. Шевченка в с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області вартістю 3 254,00 грн. та на незакінчений будівництвом житловий будинок № 121 по вул. Гагаріна у с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області вартістю 84 133,00 грн., а житловий будинок № 23 по вул. Шевченка в с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області вартістю 163 950 грн. залишити у власності ОСОБА_3 з компенсацією їй різниці вартості часток.
ОСОБА_3 проти позову заперечив, посилаючись на те, що (т. 1, а. с. 37 38):
житловий будинок № 23 по вул. Шевченка в с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області, у тому числі господарські споруди до нього, є лише його власністю, оскільки частину цього будинку він отримав у власність після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, а у подальшому один власними силами, без участі ОСОБА_1, здійснив його добудову та будівництво господарських споруд до нього;
незакінчений будівництвом житловий будинок № 121 по вул. Гагаріна у с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області він допомагав будувати своєму сину від шлюбу з ОСОБА_5.
У листопаді 2012 р. ОСОБА_3 звернувся з зазначеним зустрічним позовом, у якому просить (позовні вимоги наведені з урахуванням усної заяви про їх уточнення представника ОСОБА_3, зробленої у судовому засіданні 17.01.2013 р., згідно якої здійснено відмову від позовних вимог, викладених у пунктах 9 та 10 зустрічної позовної заяви, (т. 1, а. с. 57 58)):
визнати житловий будинок № 8 по вул. Котовського у с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області спільною сумісною власністю з ОСОБА_1;
визнати житловий будинок № 24 по вул. Закузьменка у с. Слободищие Бердичівського району Житомирської області спільною сумісною власністю з ОСОБА_1;
розділити спільно нажите майно між ним та ОСОБА_1 визнавши за ними право власності на 1/2 частину за кожним будинку № 8 по вул. Котовського у с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області та будинку № 24 вул. Закузьменка у с. Слободищие Бердичівського району Житомирської області
ОСОБА_1 проти задоволення зустрічного позову заперечила, посилаючись на те, що:
житловий будинок № 8 по вул. Котовського у с. Бистрик Бердичівського району Житомирської області на підставі договору дарування житлового будинку від 29.12.2007 р., укладеною між нею та ОСОБА_6 за згодою ОСОБА_3, є власністю ОСОБА_6;
житлового будинку № 24 по вул. Закузьменка у с. Слободищие Бердичівського району Житомирської області фізично не існує, оскільки він є зруйнованим.
Судом з'ясовано, що рішенням народного суду Бердичівського району Житомирської області від 02.11.1984 р. у справі № 2-255/84р. було, зокрема, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, за ОСОБА_3 було визнано право власності на 30/100 ідеальних часток житлового будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, які складаються з житлового приміщення 8 площею 25,8 кв. м, гаража та воріт (т. 1, а. с. 9).
ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не заперечується та випливає з матеріалів справи, що на даний час вказаний об'єкт нерухомого майна має адресу: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, на момент ухвалення рішення народного суду Бердичівського району Житомирської області від 02.11.1984 р. у справі № 2-255/84р. за ОСОБА_3 було визнано право власності на приміщення у цьому будинку, які на даний час на плані у технічному паспорті мають позначення 1-3 та 1-4 (т. 1, а. с. 13), та на гараж, який на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер Д1 (т 1, а. с. 11).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не заперечується та випливає з матеріалів справи, що за період з 1985 р. по 1990 р. до будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевценка, 23, були добудовані приміщення, які на даний час на плані у технічному паспорті мають позначення 1-1, 1-2, 1-3, І, та побудовані господарські будівлі і споруди, які на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті мають позначення літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Е, К, У1, а у 2007 р. також було побудовано веранду, яка на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер а2 (т. 1, а. с. 11, 13).
Суд, зважаючи на характеристики об'єкта нерухомого майна, які існували на момент виділення його у власність ОСОБА_3 на підставі рішення народного суду Бердичівського району Житомирської області від 02.11.1984 р. у справі № 2-255/84р. (приміщення 8 загальною площею 25,8 кв. м, а також гараж літер Д1) та на ті, які стали існувати у 1990 р. (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7 кв. м, господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1), приходить до висновку, що за період з 1985 р. по 1990 р. за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевценка, 23, було створено новий об'єкт нерухомого майна.
Свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що частину будинку по вул. Шевченка-23-А у с. Бистрик вона купила у першої дружини ОСОБА_3 ОСОБА_5, у жовтні 1985 р. На той час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом, та частина будинку, яка залишилась ОСОБА_3, була вся добудована, було зроблено прибудову, побудовано сарай. Проживали там ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом і була в них вже дочка. Проживали вони разом до 2010 р. Разом вони ще побудували времянку на подвір'ї за цією ж адресою. По вул. Гагаріна у с Бистрик у 1999 2000 р. вони побудували будинок, але він ще не закінчений. У 1987 р. у них народилась двійня дітей.
На поставлені питання свідок ОСОБА_8 дала такі відповіді:
гараж вже там (за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23-А) був при розлученні ОСОБА_3 з першою дружиною ОСОБА_5, а баню будували разом ОСОБА_1 та ОСОБА_3;
коли вона купувала хату (частину будинку по вул. Шевченка-23 у с. Бистрик) з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 син останнього ОСОБА_9, не проживав, але іноді приходив до них;
всі роки разом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, у них були коні, свині, корови, бики, велике було господарство;
по вул. Гагаріна, 121, у с. Бистрик їм будувати будинок син ОСОБА_3 ОСОБА_9, наскільки вона знає, не допомагав;
вона була на вул. Гагаріна, тому знає, там зроблена коробка будинку, яка накрита;
хто робив окремий вхід та добудову до будинку по вул. Шевченка, 23, не знає, коли вона купляла другу частину цього будинку, вони вже були;
по вул. Шевченка, 21, у с. Бистрик їй відомо, що там жила бабуся, там була старенька хатина, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 її купили, вона не пам'ятає, та хата завалилась, залишилась лише земельна ділянка, зараз там земельна ділянка і повалений будинок;
будинок по вул. Котовського, 8, у с. Бистрик Тимощук ОСОБА_10 та ОСОБА_3 купили для дочки, в якому році не пам'ятає;
про будинок у с. Слободище по вул. Закузьменка, 24, їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом з кінця 1984 р., були не одружені. Вона ще працювала секретарем Бистрицької сільської ради з березня 1985 р. У червні 1985 р. у них народилась дитина ОСОБА_6. Вона реєструвала дитину, встановлювала батьківство. У 1985 р. ОСОБА_3 розлучився з дружиною ОСОБА_5, прийшов лист на продажу їхньої хати. Вона визвала ОСОБА_3 і повідомила, що там було сказано, що б він сплатив 7 500,00 крб. дружині, на що він сказав, що в нього немає грошей. Цей лист надійшов, оскільки ОСОБА_3 був першим покупцем частини будинку, яку продавала його колишня дружина. Він як перший покупець повинен був дати або відмову, або згоду на купівлю. Він відмовився і хату купили інші мешканці с. Бистрик. Це хата по вул. Шевченка, 23-А. У 1988 р. у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилось двоє дітей, ОСОБА_3 запросив її до будинку, вона побачила, що було добудовано веранду та кімната розділена на дві половини. Це будинок на вул. Шевченка, 23-А. Будували ОСОБА_1 та ОСОБА_3 далі хліва, літню кухню, огороджувались, вона все це бачила. Не за рік це робилось. Роки три мабуть, з 1985 р. по 1988 р.
На поставлені питання свідок ОСОБА_11 дала такі відповіді:
вона бачила, як ОСОБА_3 підвозив цеглу у 1985 1987 рр.
ОСОБА_1 продала свою хату з першим чоловіком у 1985 р. чи у 1986 р., або, мабуть, пізніше, у 1987 р. чи 1988 р., у 1987 р., ще тоді вони судились за цю хату;
чи приїжджав до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 син останнього ОСОБА_9, вона не знає;
казали, що сину ОСОБА_3 ОСОБА_9, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 побудували якусь цегляну хату, коробку, на якій вулиці вона не знає;
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як їй відомо зі слів їхньої дочки, розійшлися у 2010 р.;
по вул. Шевченка, поруч коло них (вул. Шевченка, 23), у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ще є стара хатина, коли її купили не знає, у якому зараз стані ця хатина не знає;
син ОСОБА_3 ОСОБА_9, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно не проживав, вона не бачила що б він проживав, вона знає, що він проживав з матір'ю, та дочка ОСОБА_3 теж;
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали зі своїми дітьми;
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спочатку почали проживати разом у хаті ОСОБА_1, бо з хати ОСОБА_3 їх вигнала дружина останнього, проживали там не постійно, у червні 1985 р вони вже проживали по вул. Шевченка, ОСОБА_3 було відчужено кімнату, вони у ній і проживали;
про інше нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вона не знає;
по вул. Котовського, 8, живе ОСОБА_1 та її дочка, звідки ця хата не знає.
Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що з першою дружино ОСОБА_3 розвівся десь у 1984 1985 р. Він та інші родичі у 1985 р. робили ОСОБА_3 веранду, сарай і погріб у с. Бстрик, вулицю не знає. Весною зробили веранду, після веранди зробили погріб і сарай. Півсела помагали робити. Сестри готували обід. ОСОБА_3 проживав сам, нікого коло нього він не бачив. Робилось це у хаті, де ОСОБА_3 раніше жив, ОСОБА_3 лишилась кімната. Він з іншими зробив веранду. Матеріали для веранди купував ОСОБА_3.
На поставлені питання свідок ОСОБА_12 дав такі відповіді:
чи є у ОСОБА_3 інші будинки чи земельні ділянки не знає;
не знає, що ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_13 з 1984 р.;
коли народились діти у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не знає;
він, коли допомагав будувати, ОСОБА_1 не бачив;
на будівництві робили три швагри, він, брат, друзі його;
у подальшому ще паркан помагали робити, поднавеси, паркан у 1986 р., яму помагали робити, на подвір'ї асфальт помагали робити десь у 1987 р., більше нічого не допомагав.
Свідок ОСОБА_14 дала показання про те, що вона всю дорогу братові допомагає. З 1985 р. ОСОБА_1 відбила ОСОБА_3 від жінки. У 1985 р ОСОБА_3 добудовував коридор, погріб і сарай, вони всі помогали: зяті, сестри її рідні. ОСОБА_1 не було на будівництві. У 1988 р. ОСОБА_1 прийшла жити до ОСОБА_3 і заборонила ходити.
На поставлені питання свідок ОСОБА_14 дала такі відповіді:
по вул. Шевченка, 23, вся їхня рідня будувала, ОСОБА_1 та її рідні не було;
на той час ОСОБА_3 не проживав разом з ОСОБА_1;
не знає, в якому році у ОСОБА_15 та ОСОБА_1 народилась дочка ОСОБА_16, як вона народилась, ОСОБА_1 та ОСОБА_15 ще не жили разом.
Свідок ОСОБА_17 дав показання про те, що з ОСОБА_3 в нього гарні стосунки давно. ОСОБА_15 проживав з ОСОБА_5, потім розійшовся. Не може згадати, до якого року вони проживали. Коли він допомагав ОСОБА_3, ОСОБА_5 вже не жила. ОСОБА_3 будував хліва, погріб, там де він зараз проживає, у с. Бистрик, вулицю не знає. Коло хати літню кухню, сарай, погріб будував. В той час ОСОБА_3 не з ким не проживав. Це було десь 1985 р. ОСОБА_3 допомагало багато хлопців. Він після роботи приїжджав, пісок помагав возити, воду привозив. Будівництво велось десь у 1985 р.
На поставлені питання свідок ОСОБА_17 дав такі відповіді:
що ще є у ОСОБА_3, крім хати, де той живе, йому не відомо;
з якого часу ОСОБА_3 почав жити з другою дружиною (ОСОБА_1) не знає;
коли народилась дочка ОСОБА_16, з ким жив ОСОБА_3, не знає, але жив він дома;
у якому році народилась ОСОБА_6 не знає;
від колишньої дружини після поділу хати ОСОБА_3 дісталась одна кімната;
літню кухню ОСОБА_3 будував у 1985 р., був сам, був без жінок, коли будувалась кухня, ОСОБА_1 проживала в селі на окраїні. Після 1985 р. на наступний рік він приїжджав, ОСОБА_1 вже була. Що там у подальшому будувалось він не знає;
може він тільки хліва допомагав будувати у 1985 р.;
про інше майно, яке стосується предмету спору, йому нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_18 дав пояснення про те, що він знайомий з родиною ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1985 р. Весь час їхні родини дружили. Його родина часто бувала у них гостях і навпаки. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 займались будівництвом, мали багате господарство. Добудовували веранду, ставили вікна та двері у хаті у с. Бистрик, адреси не знає, по вул. Шевченка, де вони проживали. Це було після 1985 р. 1987 1988 рр., точно не пам'ятає. Вони постійно будували, як не одне, то друге. Добудували веранду, ремонт робили, поли клали, вікна, двері ставили. Завершили приблизно роботи по цій хаті у 1990 р. Потім будували нову хату на новій ділянці у с. Бистрик, вулицю не знає, він там був, приїжджав. Будували для сина покійного, ОСОБА_3. Це були вже 1990-ті рр. У цій хаті зроблено коробку, хата не добудована, є дах.
На поставлені питання свідок ОСОБА_18 дав такі відповіді:
добудовували до хати по вул. Шевченка веранду, на подвір'ї будували великий сарай, під сараєм є погріб, літня кухня зроблена у сараї, времянка будувалась;
ще була стара хата по сусідству, де жили ОСОБА_1 та ОСОБА_3, там жила покійна бабуся, вони її купили, вона розвалена там стоїть;
чи є в ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартири чи будинки, окрім хати у с. Бистрик, не знає;
з 1985 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили однієї сім'єю;
з якого року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали жити разом не знає, коли він приїхав у 1985 р., вони вже жили;
ремонті роботи у будинку в основному проводились ОСОБА_1 та ОСОБА_3, старша дитина допомагала, більше нікого не бачив;
коли він почав приїжджати, то коробка сараю вже була, сарай будували ОСОБА_1 та ОСОБА_3, більше нікого він не бачив;
времянка, коли він приїхав, вже була, але вони в середині там щось робили, добудовували;
ОСОБА_3 у той період з сестрами та братом не говорив, після 1985 р. у межах 1990-х рр., з яких причин невідомо. Сестер ОСОБА_3 він у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ніколи не бачив, чи спілкується ОСОБА_3 з сестрами зараз не знає.
Свідок ОСОБА_19 дала показання про те, що у 1985 р. вона з ОСОБА_3, коли той розвівся, почали робити все заново. Йому припала 1/4 частина хати по вул. Шевченка у с. Бистрик. Вони почали там все робити. Добудовували до його частини спальню і велику веранду. Були ще її брат, сестри, все робилось своїми силами, своїми родичами. Потім вона поїхала з України, у 1986 р., а у 1991 р. повернулась. Зяті сестер чоловіки, допомагали робити ОСОБА_3 у 1991 р. що потрібно все допомагали. Щось розгрузити, піднести. З боку ОСОБА_1 ніхто ніколи нічого не допомагав.
На поставлені питання свідок ОСОБА_19 дала такі відповіді:
до хати ОСОБА_3 добудовувались спальня, веранда та сараї, це було у 1985 1986 рр., ОСОБА_3 ні з ким не проживав у цей час;
вона не знає, з якого року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати, її не було в Україні;
у 1985 1986 рр. з ОСОБА_3 були добір стосунки, вони були дружньою сім'єю;
перед вул. Шевченка, 23, є хатина старенька, по Котовського, 8, теж є хата і ще на крайній вулиці є хата нова, все це у с. Бистрик;
хата біля вул. Шевченка, 23, купувалась ОСОБА_1 та ОСОБА_3, це старенька хата;
ну вул. Гагаріна збудували теж хату, по вул. Котовського, 8, купили хату, її ОСОБА_1 без відмова ОСОБА_3 подарувала дочці;
чула, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щось купили у с. Слободище по вул. Закузьменка, але їй особисто не відомо;
коли у ОСОБА_1 народились діти не знає, вона їх побачила у 1991 р., четверо дітей було;
коли працювали у 1985 1986 рр., то їсти готувала тільки її мама;
все побудували з 1985 по 1986 рр.
Свідок ОСОБА_20 дала показання про те, що родину ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вона знає з 1981 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали проживати з 1984 р. чи 1985 р., і проживали у с. Бистрик, там, де раніше проживав та ОСОБА_3, по вул. Шевченка, 23. На той момент половину будинку купили інші господарі, ОСОБА_3 залишилась одна кімната. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийшли жити у ту одну кімнату, потім вони добудували літню кухню і сарай, зробили ремонт. Добудовували житлові приміщення до цієї кімнати, приблизно чотири таких приміщень добудували. З правої сторони є времянка з господарськими спорудами хлівами, де утримувалось чимале підсобне господарство. Баня була добудована у тому ж ряду. ОСОБА_1 та ОСОБА_3, перед тим, як розійшлись, у будинку міняли вікна, робився капітальний ремонт на вул Шевченка, 23, газифікували, міняли планування, двері.
На поставлені питання свідок ОСОБА_20 дала такі відповіді:
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 близько 2000 р. була надана земельна ділянка по вул. Гагагріна, там побудований житловий будинок без внутрішніх робіт, коробка, накритий він;
по вул. Шевченка, 21, був будинок ОСОБА_1, старий будинок, але зараз він занедбаний;
по вул. Котовського проживає дочка ОСОБА_1 ОСОБА_6, та син з дітьми;
внаслідок робіт, проведених на вул. Шевченка, 23, вартість цього майна значно збільшилась;
чи є в ОСОБА_1 та ОСОБА_3 інше нерухоме майно за межами с. Бистрик їй не відомо;
вона мешкає по вул. Шевченка, 15, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по вул. Шевченка, 23, тобто їй було очевидно, що це вони будували, крім того, вони товаришували, і до неї в гості приходив ОСОБА_3 і розповідав, що більше цим займається дружина та прийомна дочка ОСОБА_21, що вона за рідну, все допомагає та робить;
коли вони все це будували у них були нормальні стосунки;
вона знала, що у ОСОБА_3 були діти від першого шлюбу, що були брати і сестри, але що б хоч хтось допомагав не знає, знає, що на той час у ОСОБА_3 з сестрами була ворожнеча, далеко не дружні стосунки із сестрами;
на той час, коли була нормальна родина ОСОБА_1 та ОСОБА_3, інші члени сім'ї в не приймали участі у будівництві;
їй стало відомо, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почались конфлікти, десь у 2010 р.
Свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що вона з ОСОБА_3 розлучились у листопаді 1984 р, але вона проживала з ОСОБА_3 до кінця листопада 1984 р. у хаті у с. Бистрик у будинку по вул. Шевченка, 23. Розподіл будинку був разом з розлученням. Через півтора два роки вона продала свою половину. У 1985 р весною ОСОБА_3 почав будувати прибудову до його частини будівлі. Йому допомагали його сестри чоловіки, брат. Восени вже булла накрита веранда та зроблені господарські приміщення. Коли ОСОБА_3 почав жити з ОСОБА_1, не знає. Коли у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась дитина не бачила.
Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_19, оскільки вони є родичами ОСОБА_3 та перебувають з ним у добрих стосунках, при цьому перебувають у поганих стосунках з ОСОБА_1, а відтак можуть мати зацікавленість у дачі показань на користь ОСОБА_3.
Також Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_5, оскільки вона є дружиною ОСОБА_3, а відтак може мати зацікавленість у дачі показань на користь ОСОБА_3.
Крім того, показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_5, та показання свідка ОСОБА_17 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_18 та ОСОБА_20, яки не є родичами ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_1, а також змістом позовної заяви від 22.11.2010 р. ОСОБА_3, у якій він зазначає, що починаючи з 1984 р. він з ОСОБА_13 проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільними коштами добудували житлову кімнату з кухнею до будинку по вул. Шевченка, 23, у якому проживали до 2010 р. (т. 2, а. с. 128).
З показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_18 та ОСОБА_20 випливає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1985 р. проживали разом у будинку (колгоспному дворі), який на даний час має адресу: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, де здійснювали будівельні роботи з добудови будинку та побудови нових господарських будівель і споруд.
Враховуючи це, встановлені раніше обставини справи, а також те, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 08.06.1985 р. народилась дочка ОСОБА_16, а 07.01.1987 р. син ОСОБА_22 та дочка ОСОБА_23 (т. 1, а. с. 63, 64, 65), які разом з ОСОБА_1 з 1986 р. по 1990 р. були зареєстровані та проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою від 01.12.2010 р. № 1037 Виконавчого комітету Бистірцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (т. 1, а. с. 7), Суд приходить до висновку, що з 1984 р. по 1990 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне господарство за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23 (колгоспний двір), під час цього ними було створено новий об'єкт нерухомого майна, до складу якого входили приміщення будинку 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7 кв. м, господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1.
Відповідно до частини першої статті 120 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним, зокрема, з 1985 р. по 1990 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).
Таким чином житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, до складу якого входять приміщення будинку 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7 кв. м, а також господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Антонюк) ОСОБА_10 та ОСОБА_3 одружились 09.05.1995 р., що підтверджується свідоцтвом серії І-ТП № 005211 від 09.05.1995 р. про одруження (т. 1, а. с. 21).
Цей шлюб було розрізано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.10.2011 р. у справі № 2-321/11, яке набрало законної сили (а. с. 4).
Як було з'ясовано раніше, у 2007 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 побудували веранду за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, яка на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер а2.
Також 06.01.1999 р. ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 21 (т. 1, а. с. 17).
Як випливає з пояснюючої записки до проекту забудови земельної ділянки та пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_3, останньому рішенням від 15.05.1996 р. Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (витяг з рішення т. 1, а. с. 22) було виділено під забудову земельну ділянку площею 0,27 га по вул. Гагаріна, 121, а рішенням від 16.04.1998 р. Виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області було дозволено забудову цієї земельної ділянки (т. 1, а. с. 157).
ОСОБА_1 пояснила, а ОСОБА_3 не заперечив, що на земельній ділянці за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Гагаріна, 121, у подальшому ними під час перебування у шлюбі було побудовано житловий будинок, який не завершений будівництвом.
Згідно зі статтею 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, який був чинним до 01.01.2004 р., майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 60, частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Таким чином веранда за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, яка на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер а2, будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 21, та незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Гагаріна, 121, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Згідно зі статтею 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Пунктом 25 постанови від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
ОСОБА_1 згодна отримати грошову компенсацію при поділі нерухомого майна, яке стосується предмету первісного позову, але ОСОБА_3 проти цього заперечує, попереднього внесення на депозитний рахунок суду необхідної грошової суми не здійснив, доказів можливості реально поділити це майно відповідно до їх часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не подали, а відтак Суд визначає ідеальні частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у цьому майні (з урахуванням наведеної вище норми статті 70 Сімейного кодексу України частки є рівними, тобто по 1/2) без його реального поділу та залишає майно у їхній спільній частковій власності.
При цьому щодо незавершеного будівництвом житлового будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Гагаріна, 121, Суд враховує висновок Верховного Суду України, які містяться у постановах від 16.12.2015 р. у справі № 6-2710цс15, 08.11.2015 р № 6-388цс15 та від 27.05.2015 р. № 6-159цс15: "…новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними", та зазначає, що поділу підлягає сукупність будівельних матеріалів, які являють собою об'єкт незавершеного будівництва (будинок).
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Як випливає з договору дарування житлового будинку від 29.12.2007 р., житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Котовського, 8, який належав ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу ОСОБА_24 10.10.2002 р. (копія цього договору т. 1, а. с. 90), тобто який в силу статті 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України був спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як такий, що був набутий за час їхнього шлюбу, було подаровано ОСОБА_3 ОСОБА_25 ОСОБА_26 (т. 1, а. с. 180).
При цьому від ОСОБА_3 було отримано згоду на здійснення цього дарування, що підтверджується його заявою від 28.12.2007 р. (а. с. 94).
За таких обставин підстави для визнання житлового будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Котовського, 8, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та для його поділу відсутні.
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1998 р. набула у власність житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Слободищие, вул. Закузьменка, 24 (а. 17 інвентаризаційної справи № 20 на будинок № 24 по вул. Закузьменка у с. Слободище Бердичівського району Житомирської області).
Тобто цей будинок в силу статті 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України був спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як такий, що був набутий за час їхнього шлюбу.
Разом з тим, нотаріально посвідченою заявою від 20.11.2012 р. ОСОБА_1 відмовилась від права власності на житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Слободищие, вул. Закузьменка, 24, а відтак це її право власності було анульовано, що підтверджується довідкою від 28.11.2012 р. Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а. 19, 21 інвентаризаційної справи № 20 на будинок № 24 по вул. Закузьменка у с. Слободище Бердичівського району Житомирської області).
Статтею 347 Цивільного кодексу України встановлено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.
Таким чином право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Слободищие, вул. Закузьменка, 24, припинено.
Крім того, як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29.09.2014 р. № 423-427/14-21 будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Слободищие, вул. Закузьменка, 24, фізично відсутній (зруйнований) (т. 1, а. с. 195 224).
Частино ж першою статті 349 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення.
За таких обставин будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Слободищие, вул. Закузьменка, 24, не може бути визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та поділено між ними.
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.
Згідно з частиною першою, пунктами 2 та 4 частини третьої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1 256,00 грн. (т. 1, а. с. 1), 3 672,00 грн. та 5 000,00 грн. за проведення судових експертиз (т. 2, а. с. 129, 131), а також 5 000,00 грн. за ведення цивільної справи, 1 000,00 грн. за підготовку і складання позовної заяви та 5,000 00 грн. за ведення цивільної справи (т. 2, а. с. 122, 123, 130) адвокатом (т. 1, а. с. 28, 29).
Разом з тим, Суд враховує обсяг та складність позовної заяви, та керуючись загально правовими принципами як справедливість, добросовісність та розумність, вважає за необхідне зменшити вартість наданої правової допомоги за підготовку та складання позовної заяви до 200,00 грн.
Таким чином з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 7 564,35 грн.
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 61, 63, 64, 79, 88, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, до складу якого входять приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7 кв. м, господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, а2, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Поділити житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, до складу якого входять приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7 кв. м, господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, а2, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1, та визнати, що ідеальна частка ОСОБА_1 у цьому будинку становить 1/2, а ідеальна частка ОСОБА_3 1/2.
Залишити будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 23, до складу якого входять приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7 кв. м, господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, а2, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1, у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Поділити житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 21, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та визнати, що ідеальна частка ОСОБА_1 у цьому будинку становить 1/2, а ідеальна частка ОСОБА_3 1/2.
Залишити житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Шевченка, 21, у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Поділити сукупність будівельних матеріалів, які являють собою об'єкт незавершеного будівництва житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Гагаріна, 121, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та визнати, що ідеальна частка ОСОБА_1 у цій сукупності будівельних матеріалів становить 1/2, а ідеальна частка ОСОБА_3 1/2.
Залишити сукупність будівельних матеріалів, які являють собою об'єкт незавершеного будівництва житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Бистрик, вул. Гагаріна, 121, у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 7 564,35 грн.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут