АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/504/17 Справа № 175/2335/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Баранніка О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації, про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 04 листопада 2015 року між ними було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Відповідно до п. 8 Договору, відповідач зобов'язується щомісячно сплачувати позивачу кошти на утримання (аліменти) дитини в розмірі 5000 (п'яти тисяч) гривень до досягнення дитиною повноліття, тобто до 22 липня 2031 року. Згідно п.10 Договору, зазначені кошти (аліменти) повинні передаватись щомісячно в безготівковій формі на її картковий рахунок або на рахунок дитини, який знаходиться у її розпорядженні або дитини та строк переказу - не пізніше 10 числа місяця, за який здійснюється оплата. Проте відповідачем порушені вищевказані вимоги договору, кошти на утримання сина він не надавав, у звязку з чим просила суд розірвати спірний договір, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 14 червня 2016 року і до досягнення ним повноліття та судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано факт порушення ОСОБА_2 умов п.п. 8, 10 договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року.

Зобовязано ОСОБА_2 передати невиплачені кошти на утримання дитини за період з моменту укладення договору та в подальшому щомісячно передавати кошти в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4.

Заборонено ОСОБА_2 порушувати умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року, щодо передачі коштів в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, відповідач просив скасувати рішення суду в частині визнання факту порушення ним умов п.п. 8, 10 договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року; зобовязання його передати невиплачені кошти на утримання дитини за період з моменту укладення договору та в подальшому щомісячно передавати кошти в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4; заборони йому порушувати умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року, щодо передачі коштів в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4 та розподілу судових витрат.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, не звернувши увагу на те, що позивач не зверталась з вимогами, які задовольнив суд, чим порушив норми процесуального закону.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню в частині визнання факту порушення ОСОБА_2 умов п.п. 8, 10 договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року; зобовязання ОСОБА_2 передати невиплачені кошти на утримання дитини за період з моменту укладення договору та в подальшому щомісячно передавати кошти в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4; заборони ОСОБА_2 порушувати умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року, щодо передачі коштів в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4 як таке, що не відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні фактично заявлених позовних вимог щодо розірвання спірного договору та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та в цій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, зі ОСОБА_2 не підлягають стягненню понесені ОСОБА_3 судові витрати.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору у розмірі 551,20 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2016 року в частині визнання факту порушення ОСОБА_2 умов п.п. 8, 10 договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року; зобовязання ОСОБА_2 передати невиплачені кошти на утримання дитини за період з моменту укладення договору та в подальшому щомісячно передавати кошти в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4; заборони ОСОБА_2 порушувати умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 листопада 2015 року, щодо передачі коштів в безготівковій формі на картковий рахунок відкритий на імя матері ОСОБА_3 або дитини ОСОБА_4 скасувати.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2016 року в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми судового збору у розмірі 551,20 грн. скасувати і відмовити у задоволенні цих вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.П.Бараннік

ОСОБА_6