Справа 431/212/17
Провадження 2/431/288/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участі секретаря Савкової Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі України разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі України разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09 серпня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем. Позивач бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою розширення її кругозору, відпочинку та оздоровлення. Однак вона не може тримати згоди на такі поїздки у відповідача, оскільки він фактично не мешкає разом із сім'єю з жовтня 2014 року, та не має бажання спілкуватися з нею та їх сином. У зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2005 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене статтею 313 ЦК України. Згідно частини третьої даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, та передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, Закону України «Про порядок виїзду із України та в'їзду в Україну громадян України»,Закону України «Про охорону дитинства», Конституції України, ст. 155 СК України, керуючись ст. 313 ЦК України, ст. ст. 11,10, 60, ст. ст. 212, 214-215, ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі України разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на строк 4 років, а саме з дня ухвалення судового рішення до досягнення сином 16-річного віку, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_6

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ю. Колядов