Номер провадження: 22-ц/785/896/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Драгомерецького М.М.

суддів: Артеменка І.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника заявників ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та компанії EASTERN LOGISTIC CO LTD.S.A на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про забезпечення морської вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 вересня 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулись до суду із заявою про забезпечення морської вимоги в якій кожний з них просив накласти арешт на судно - морський буксир «VASYL FRANKO» (прапор Коморські острови, номер ІМО 7325954, MMSI 616999079), судновласником якого є Компанія «EASTERN LOGISTICS CO LTD. S.A.», ОСОБА_12, ОСОБА_12, GlobalBankTower, 18thfloor, suite 1801, 59-thstreet, Panama, та в даний час знаходиться на території Іллічівського морського торговельного порту, на забезпечення морської вимоги стосовно виплати кожному з них заробітної плати.

В обґрунтування посилались на те, що за час роботи кожного з них за контрактом, укладеним із судновласником-компанією «EASTERN LOGISTICS CO LTD. S.A.», судновласник має перед кожним з них заборгованість по заробітній платі, яку відмовляється виплачувати в добровільному порядку. Оскільки іншого майна у компанії на території України не має, а судно в даний час перебуває в акваторії ДП «Іллічівський морський торговельний порт», відповідно до ст.114 ЦПК України та виходячи з положень ст.3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 р., до якої Україна приєдналась 07.09.2011 р., просили забезпечити морську вимогу про стягнення заробітної платні шляхом накладення арешту на майно судновласника.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2016 року заяву задоволено частково, накладено арешт на судно морський буксир «VASYL FRANKO» (прапор Коморські острови, номер ІМО 7325954, MMSI 616999079), що належить компанії «EASTERN LOGISTICS CO LTD. S.A.» ОСОБА_12, ОСОБА_12, Global Bank Tower, 18th floor, suite 1801, 59-th street, Panama, та в даний час знаходиться на території (в акваторії) ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (68001, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Праці, 6).

В апеляційних скаргах компанія «EASTERN LOGISTICS CO LTD. S.A.» та ОСОБА_4 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Згідно до ст. 152 ЦПК України на будь-якій стадії розгляду справи позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так судом першої інстанції встановлено, що між заявниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та компанією «EASTERN LOGISTICS CO LTD. S.A.» було укладено трудові угоди, що підтверджується відповідними контрактами.

Зареєстрованим власником судна морський буксир «VASYL FRANKO» (прапор Коморські острови, номер ІМО 7325954, MMSI 616999079) є компанія «EASTERN LOGISTICS CO LTD. S.A.».

У судновласника «EASTERN LOGISTICS CO LTD. S.A.» існує заборгованість по виплаті заробітної плати членам екіпажу морського буксиру «VASYL FRANKO», що підтверджується відповідними довідками. Загальний розмір заборгованості складає 91 230,00 доларів США.

Згідно з нормами Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, укладеної в Брюсселі 10.05.1952 року, до якої Україна приєдналась 07.09.2011 року, яка набула чинності для України з 16.05.2012 року (надалі Конвенція), а саме ст. 2 і ч. 2 ст. 8 Конвенції, судно може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав стосовно морської вимоги.

Частиною 1 статті 3 Конвенції встановлено, що арешт може бути накладений на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога.

Відповідно до ст.1 Конвенції, морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі, зокрема, вимоги заробітної плати капітана, офіцерів та членів екіпажу судна (п. ч.1 ст.1).

Відповідно до ст.4 Конвенції, арешт на судно може бути накладений з дозволу суду Договірної Держави, в якій здійснено арешт.

Аналогічні положення містяться у Кодексі торговельного мореплавства України.

Абзацом 2 частини четвертої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно, або порту реєстрації судна.

У звязку із знаходженням судна в акваторії Іллічівського порту на час звернення заявників із заявою про забезпечення морської вимоги, дана справа, за правилами виключної підсудності, підсудна Іллічівському міському суду Одеської області.

Крім того, арешт судна за морською вимогою у розумінні Брюссельської конвенції та арешт майна як захід забезпечення позову у цивільному процесі є різними за своєю природою.

Морський арешт обмежує не обіг судна як товару, а можливість його експлуатації.

Частиною 2 статті 1 Брюсельської конвенції, зокрема зазначено, що морський арешт є затриманням судна, яле не включає конфіскацію судна з метою виконання судового рішення. Тобто морський арешт має на меті лише отримання від боржника певного забезпечення виконання його зобовязання, але не є самим забезпеченням.

Посилання апелянтів на неспівмірність вартості судна та заявленим вимогам не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки на данний час вартість судна не встановлена, та з метою встановлення дійсної ринкової вартості судна ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11 січня 2017 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу, а тому висновок про неспівмірність є передчасним та необгрунтованим.

Також слід зазначити, що накладений на судно арешт не є втручанням у господарську діяльність компанії, так як судновласник не позбавлений права надати заставу в сумі достатньої для забезпечення морської вимоги з визначенням її розміру.

За таких обставин, доводи ОСОБА_4 та компанії EASTERN LOGISTIC CO LTD.S.A в апеляційних скаргах про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув заяву, дав належу оцінку наданим доказам та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без змін ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову не перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ця ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та компанії EASTERN LOGISTIC CO LTD.S.A відхилити, ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_13

ОСОБА_2