Справа № 361/3733/16-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/314/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 4 02.03.2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку користування майном,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала наступним:

Рішенням суду від 10 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

08 червня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким визнано спільною сумісною власністю автомобіль марки Chery Tiggo, номерний знак НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_1, 2008 року випуску, та визнано за позивачем право власності на 1/2 частку даного автомобіля.

У зв'язку з тим, що відповідач перешкоджає позивачу в користуванні належною їй частиною автомобіля, просила суд зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні автомобілем Chery Tiggo шляхом передачі їй дублікату ключів від автомобіля та передачі свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, визначити наступний порядок користування спірним автомобілем: перший місяць після набрання законної сили рішенням - передати автомобіль у користування ОСОБА_3, наступний місяць за попереднім - передати автомобіль у користування ОСОБА_2, в подальшому користуватись автомобілем почергово, з передачею його щомісяця.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду вказаного спору. Зазначає, що судом не надано належної оцінки наявним доказам у справі. Вказує, що суд ухвалив рішення лише на припущеннях, так як ним не чинились жодних перешкод у користуванні позивачем спільним автомобілем. При цьому зазначає, що відповідач неодноразово пропонував позивачу як співвласнику даного автомобіля брати участь в його ремонті та подальшій експлуатації. Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час оскаржуване рішення наведеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з посиланнями позивача щодо того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні спільним автомобілем. В той же час матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу з приводу наявності таких перешкод позивачу з боку відповідача. Фактично, вказані посилання залишилися недоведеними, відтак не могли бути прийняті судом, хоча саме порушення прав особи і є тією підставою, необхідною для здійснення їх судового захисту. Таким чином правові підстави для задоволення позову в даній справі відсутні, однак суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув, що призвело до невірного вирішення справи.

Окрім недоведеності в ході розгляду справи факту порушення прав позивача (відтак й підстав для задоволення позову в цілому), колегія суддів також зважає й на те, що ні в позовній заяві, ні в оскаржуваному рішенні не було зазначено, з чого саме випливають ті обов'язки відповідача, виконати які його зобов'язав суд. Так суд визнав обґрунтованою вимогу щодо зобов'язання відповідача передати позивачу дублікати ключів на автомобіль. При цьому питання про те, чи взагалі існують такі дублікати, а якщо ні, то з того випливає обов'язок відповідача їх виготовити, залишилося недослідженим, хоча суд має право зобов'язувати особу вчиняти лише ті дії, обов'язок здійснення яких для нього встановлений відповідним законом або договором.

Не було оцінено судом першої інстанції й питання щодо того, яким же чином після передачі позивачу оригіналу технічного паспорта на автомобіль відповідач сам зможе користуватися таким авто, хоча сторони є рівними у своїх правах на спільне майно. Не вбачається з оскаржуваного рішення й того, з чого саме випливає запропонований позивачем порядок користування спірним авто (по 1 місяцю кожним із співвласників). За таких умов висновки суду першої інстанції не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням положень закону і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку користування майном.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк