Справа № 357/7400/16-ц Головуючий у І інстанції Протасова О. М.
Провадження № 22-ц/780/572/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 17.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що із 09 червня 2001 року по 10 березня 2016 року перебувала із відповідачем у шлюбі, вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Неповнолітні діти знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, отримує мінливий дохід, ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом та потребує постійного лікування. З огляду на викладене просила стягнути із ОСОБА_3 на свою користь на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від 26 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року позов частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1000 грн. та дочки ОСОБА_7 765,5 грн. щомісячно, починаючи з 25 червня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, в решті позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що судом не було зясовано місця роботи відповідача та розмір його доходів і не надано оцінки доказам щодо його зайнятості. Суд стягнув на утримання дітей суму, меншу за прожитковий мінімум, при цьому судом не взяті до уваги витрати на медичне лікування старшої дочки, яке є значно більшими за 1000 грн. Суд стягнув аліменти з дня подання позову, хоча вона просила стягнути їх з моменту направлення листа-вимоги відповідачу.

Відповідач ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути із нього на утримання дітей по 500 грн. щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що висновки суду не доведені належними та допустимими доказами, які б прямо свідчили про невиконання ним своїх обовязків з утримання дітей та надання їм матеріальної допомоги. Вказував, що з моменту народження він не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати дітей, приймає участь в їх вихованні та догляді, вирішує повсякденні питання та проблеми, а позивач намагається перекласти всі обовязки по майновому утриманню дітей на нього, та не враховує, що батьки зобовязані спільно їх утримувати. Він отримує тимчасові заробітки, які не надають йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки отримує 2000 грн. щомісяця.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із 09 червня 2001 року по 10 березня 2016 року перебували у шлюбі, під час якого народжені неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно висновку міської дитячої поліклініки у м. Біла Церква від 31 серпня 2012 року № 2791, ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом. Згідно посвідчення серії ААБ № 098236, ОСОБА_2 отримує допомогу на дитину-інваліда в розмірі 481 грн. Позивачем до матеріалів справи додано квитанції на придбання медичних препаратів та оплату клінічних досліджень за 2016 рік.

20 травня 2016 року ОСОБА_2 направляла на адресу ОСОБА_3 заяву, в якій просила добровільно приймати участь в утриманні неповнолітніх дітей, яку він отримав 27 травня 2016 року.

Листами Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Київській області від 26 травня 2016 року, Управління ПФУ України у Білоцерківському районі Київської області від 03 червня 2016 року, Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості від 20 травня 2016 року повідомлено про зняття ОСОБА_3 з податкового обліку з 2008 року, відсутність відомостей про застраховану особу та перебування ОСОБА_3 на обліку в центрі зайнятості із 10 вересня 2013 року по 04 серпня 2014 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив, що із відповідача на користь позивача підлягають стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, дані висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст. 184 ЦК України.

Оцінюючи висновки суду в частині розміру аліментів, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», встановлено у 2016 році прожитковий мінімум для дітей віком до шести років із 01 травня 2016 року в розмірі 1531 грн. При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та виходив із того, що обовязок утримання дитини покладається на обох батьків, таким чином визначив розмір аліментів, наближений до половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 765,50 грн. на дочку ОСОБА_7, та, врахувавши стан здоровя дочки ОСОБА_6, визначив розмір аліментів на її утримання 1000 грн.

Отже, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обовязок утримувати дитину на обох батьків, а також виходячи із того, що відповідач не має офіційного працевлаштування і має мінливий, нерегулярний дохід, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів на утримання дітей із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 765,50 грн. та 1000 грн.

Позивач ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує, що судом не надано належної оцінки доказам відповіді на адвокатський запит Білоцерківської обєднаної ДПІ, Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості, Управління ПФУ у Білоцерківському районі, однак із даних відповідей не вбачається обставин, які мають значення для справи, зокрема вони не містять інформації про доходи, які одержує відповідач, а тому дані доводи відхиляються колегією суддів.

Надуманими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції в рішенні посилається на скрутне матеріальне становище відповідача, оскільки ці обставини зазначені в описовій частині як пояснення відповідача, а не встановлені судом.

Із цих же підстав відхиляються посилання позивача на розмір комунальних послуг, нібито встановлений судом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про необґрунтоване заниження судом першої інстанції розміру аліментів, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції враховано вимоги ст. ст. 180 182 та 184 СК України та із врахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, присуджено аліменти.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Виходячи із аналізу даної статті, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_6, що викликані її хворобою.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що відповідач фактично одержує 5000 грн. і розмір аліментів повинен бути співмірним такому заробітку, оскільки дані доводи є лише припущеннями, що не підтверджені жодними доказами.

Колегія суддів вважає такими, що не мають відношення до предмету позову, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо доказів, які характеризують ставлення батька до дітей та колишньої дружини довідку із травматологічного пункту та витягу про відкрите кримінальне провадження, оскільки на розмір аліментів ймовірні протиправні дії відповідача не впливають, крім того, позивачем не надано результатів розгляду її заяви, внесеної до ЄРДР, по суті, а отже викладені в заяві обставини нічим не підтверджені.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про неправильне визначення судом моменту, із якого стягуються аліменти, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Отже, присудження аліментів за минулий час є правом, а не обовязком суду, і враховуючи, що від дня вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів до дня звернення до суду минув лише місяць, колегія суддів не вважає підстав для стягнення аліментів за минулий час.

Таким чином, доводи апелянта ОСОБА_2Л, що судом не було повністю зясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів також не погоджується із доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо необхідності зменшення розміру аліментів до 500 грн. із цих підстав, що він одержує лише 2000 грн. щомісяця і має на утриманні непрацездатних батьків, оскільки дані обставини не підтверджуються будь-якими доказами, а розмір аліментів, який просить встановити відповідач, є меншим за половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить принципу рівності обовязку батьків утримувати неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дітей, бере участь у вирішенні їх проблем, висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування законного та справедливого рішення.

Інші доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_9