Справа № 477/1771/16-ц
Провадження № 2/477/63/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та до Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Українківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, площею 2,69 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Українкіської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після його смерті залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку за заповітом, через втрату правовстановлюючого документу.

Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, оскільки проживав з померлим на час його смерті, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданою копією державного акту про право власності на землю підтверджується її належність померлому, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно.

Під час розгляду справи ухвалами суду від 14 та 24 листопада 2016 року до участі в ній в якості співвідповідачів були залучені ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які також прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4

В судове засідання позивач не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача - сільської ради до судового засідання також не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав листа про визнання позову, в якому також зазначив прохання розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, про час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Українка Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області помер ОСОБА_4 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, серед якого є земельна ділянка, площею 2,69 га, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Українківської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, яка йому належала відповідно до державного акту серії НОМЕР_1, виданого Українківською сільською радою Миколаївської області 20 квітня 2002 року

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У заповіті заповідач має право визначити обсяг спадщини, що має спадкуватися, а також охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ст. 1236 ЦК України).

За свого життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 4 липня 2013 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П., відповідно до якого він заповів на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, ОСОБА_6, тобто позивачу в справі.

Він, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки проживав з ним на час смерті, а також вчасно, в передбачений законом шестимісячний термін, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Крім того заяви нотаріусу подали син спадкодавця - ОСОБА_2 та дружина померлого - ОСОБА_3, тобто залучені до участі в справі співвідповідачі: перший в своїй заяві висловив волю про прийняття спадщини, а друга - відмовилася від спадщини.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України).

Таким чином, з врахуванням відмови від спадщини дружини і наявності заповіту на все майно на користь позивача, він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4

Однак спадкоємець за заповітом отримав від нотаріуса письмове роз'яснення про неможливість оформлення спадщини на вказану земельну ділянку в нотаріальному порядку, оскільки не представив належним чином оформлений оригінал правовстановлюючого документ у на спадкову ділянку, тобто державного акту про право приватної власності.

Як було з'ясовано, за невідомих обставин державний акт, який підтверджував право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, був втрачений за невідомих обставин.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що у нього відсутня можливість отримати правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності земельних ділянок та оформлення документів, підтверджуючих право власності на них, в тому числі і прийняття Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Однак належність земельної ділянки підтверджується копією самого державного акту, виданого відділом Держгеокадастру в Жовтневому районі Миколаївській області (а.с. 8), а також витягом з нормативної грошової оцінки землі від 7 липня 2016 року, виданого тим же органом (а.с. 11).

Це свідчать про те, що ОСОБА_4 за його життя законно, на праві приватної власності, належала зазначена земельна ділянка.

Сама по собі відсутність оригіналу правовстановлюючого документу не скасовує належність померлому на праві власності зазначеної ділянки, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала за життя ОСОБА_4 і дане майно після його смерті входить до складу спадщини і тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю за заповітом, який прийняв спадщину.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку, площею 2,69 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Українківської

сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, яка йому належала на підставі державного акту НОМЕР_1, виданого Українківською сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області 20 квітня 2002 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко