Справа № 495/1138/17
№ провадження 2-з/495/50/2017
Ухвала

про забезпечення позову

07 березня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (розписки),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22 грудня 2015 року ОСОБА_1 надала у борг ОСОБА_3 50 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позовної заяви складає 1 361 500,00 грн. на будівництво житлового будинку та зобов'язався повернути кошти до 22.12.2016 року. Відповідно до змісту розписки ОСОБА_2 гарантував повернення ОСОБА_3 грошових коштів позивачу.

До теперішнього часу відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання з приводу повернення коштів за договором позики, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду.

Разом із позовною заявою позивачем була подана до суду заява про забезпечення позову по справі, в якій позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, а саме на:

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач зазначає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки наявна імовірність відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна, з метою ухилення від виконання зобов'язання за договором позики.

Розглянувши надану заяву та документи надані позивачем, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду .

Ст. 152 ЦПК України закріплені види забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із повязаності заходів забезпечення позову з його предметом, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Так, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача щодо наявності між сторонами правовідносин з приводу укладеного договору позики від 22.12.2015 року, та наявності на підставі нього у відповідача ОСОБА_2 невиконаного зобов'язання з приводу повернення боргу у розмірі 50 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позовної заяви складає 1 361 500,00 грн.

Також в матеріалах справи наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка підтверджує зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, а саме на квартири, на які позивач просить накласти арешт.

У суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту вказаного нерухомого майна, власником якого є відповідач ОСОБА_3 може призвести до відчуження спірного майна відповідачем та переходу права власності до третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому необхідно накласти арешт на:

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Суд при постановленні ухвали про арешт майна враховує значну ціну позову, принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, однак звертає увагу сторін на те, що у разі надання доказів ринкової вартості нерухомого майна або проведення оцінки нерухомого майна та виявлення порушення принципу співмірності, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані, або змінені за заявою сторони по справі.

При цьому накладення арешту на вказані об'єкти не виключає їх з використання відповідача, а тому додаткових обмежень крім неможливості їх відчуження для відповідача не існує.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання про забезпечення позову та, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, про стягнення заборгованості за договором позики.

Накласти арешт на квартири:

- квартиру, розташовану за адресою: м. Одеса, проспект. ДобровольськогоАДРЕСА_3;

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення даної ухвали до виконання три роки з наступного дня після ухвалення.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 денний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: