АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року позивач звернувся із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 27 квітня 2009 року між ОСОБА_2, яка є сестрою ОСОБА_1 та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408, за яким позивачка передала Банку грошові кошти у сумі 100 000 доларів США до 26 квітня 2010 року зі сплатою останнім 11.6 % річних.

11 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір відступлення права вимоги (цесії), за яким ОСОБА_1 набув права вимоги за вищевказаним Договором банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408 від 27 квітня 2009 року щодо повернення вкладу та отримання нарахованих за вкладом процентів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заявила про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1

10 березня 2015 року позивач звернувся до Банку із заявою про пролонгацію вищевказаного Договору, проте отримав негативну відповідь.

Зазначивши про те, що відповідач відмовився видати вклад та нараховані проценти, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 100 000 доларів США депозитного вкладу, 11 787.50 доларів США процентів, судові витрати покласти на відповідача. (а.с. 3-7)

Відповідач проти позову заперечував з підстав, що позивачем не доведено прав на отримання банківського вкладу після смерті вкладника ОСОБА_2, у останньої були спадкоємці, які прийняли спадщину, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. (а.с. 51-56)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу в розмірі 100000 доларів США, що станом на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становить 2509990 грн., суму нарахованих на вклад процентів в розмірі 11898,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 295865,07 грн., судові витрати у справі в розмірі 6890 грн. (а.с.67-72)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на те, що суд не врахував обставин та доказів якими обґрунтовані заперечення проти заявленого позову і дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог. (а.с. 78-81)

В судовому засіданні представники Банку - Беседін В.І., Будниченко О.В. підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (а.с. 226-228)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 27 квітня 2009 року між ОСОБА_2, яка є рідною сестрою ОСОБА_1, та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408, за яким позивачка передала Банку грошові кошти у сумі 100 000 доларів США до 26 квітня 2010 року зі сплатою останнім 11.6 % річних.(а.с. 8-11)

Факт отримання Банком від ОСОБА_2 депозитного вкладу за вищевказаним Договором в розмірі 100 000 доларів США підтверджується наявними у справі доказами і відповідачем не заперечувався.(а.с.60)

За пунктом 2.9 цього Договору, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу та процентів на вклад у термін одержання вкладу, зазначений у пункті 2.8 (30 квітня 2010 року) або підпункті 2.9.2 (наступний день після закінчення продовженого строку) Договору, то строк на який було внесено вклад вважається щоразу продовженим на визначену в пункті 2.6 Договору кількість календарних днів, з поділом продовженого строку на періоди, тривалість кожного з яких встановлюється аналогічно тривалості періодів, вказаних у першому абзаці пункту 2.7 цього Договору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 15-16)

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 надав до суду укладений у простій письмовій формі договір від 11 травня 2014 року за яким ОСОБА_2 відступила, а ОСОБА_1 набув права вимоги за вищевказаним Договором банківського вкладу (депозиту) «Прибутковий» № 35368-32-408 від 27 квітня 2009 року щодо повернення вкладу та отримання нарахованих за вкладом процентів.(а.с. 13-14)

10 березня 2015 року позивач звернувся до Банку із заявою про пролонгацію вищевказаного Договору, проте отримав відмову.(а.с. 25-30)

За висновком почеркознавчого дослідження № 15/тдд від 24 вересня 2015 року виконаного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві, підписи від імені ОСОБА_2 у договорі відступлення права вимоги від 11 травня 2014 року виконано самою ОСОБА_2.(а.с. 17-22)

На виконання положень частини 4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів за заявою апелянта призначила у справі судову почеркознавчу експертизу.(а.с. 116-118, 129-133)

06 лютого 2017 року до Апеляційного суду міста Києва надійшло повідомлення судових експертів Київського НДІСЕ МЮ України про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи з огляду на недостатність наданих судом зразків підпису ОСОБА_2.(а.с. 211-213)

За таких обставин та з огляду на положення частини 4 ст. 10, ст. 11, частини 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів розглянула справу на підставі наявних у ній доказів і відхилила заперечення апелянта проти висновку почеркознавчого дослідження № 15/тдд від 24 вересня 2015 року виконаного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві, оскільки доказів на спростування останнього до суду не надано і судом таких не встановлено.

Оскільки за вищевказаним висновком експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 у договорі відступлення права вимоги від 11 травня 2014 року виконано самою ОСОБА_2, колегія суддів з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 513, ст.ст. 1216-1218 ЦК України, дійшла висновку, що ОСОБА_2 за життя відступила, а ОСОБА_1 набув прав вкладника за вищевказаним договором банківського вкладу (депозиту), а тому права та обов'язки за вищевзазначеним Договором не увійшли до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи викладене колегія суддів відхилила доводи апелянта про набуття прав та обов'язків за депозитним вкладом ОСОБА_3(чоловік ОСОБА_2.) та ОСОБА_4 (мати ОСОБА_3), посилання на норми СК України щодо відсутності згоди ОСОБА_3 на відступлення ОСОБА_2 прав за Договором від 11 травня 2014 року та норми ЦК України щодо набуття останніми прав за цим вкладом у спадщину.

Відповідач не виконав зобов'язання за договором і гроші не повернув. Факт невиплати процентів за вищевказаним Договором ОСОБА_1 або спадкоємцям ОСОБА_2 до часу розгляду справи судом представники апелянта не заперечували і в суді апеляційної інстанції про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання.

Колегія суддів перевірила та погодилась із розрахунком процентів виконаних позивачем за період з 11 травня 2014 року до 01 лютого 2016 року, оскільки вказані в розрахунку процентні ставки за користування депозитними грошима зазначені відповідно до умов пункту 2.9 вищевказаного Договору та є меншими ніж встановлено Банком для договорів даного виду, що також підтверджується довідкою Банку наданою до суду.(а.с.35-37, 124-125)

При цьому, колегія суддів врахувала, що помилкове визначення районним судом суми процентів 11898.50 доларів США замість 11787.50 доларів США є опискою, оскільки в мотивувальній частини описана саме остання сума, розмір якої дорівнює зазначеному судом до стягнення грошовому еквіваленту в гривні за курсом Національного Банку України, тому може бути виправлена в порядку ст. 219 ЦПК України. Проте таких доводів апеляційна скарга не містить, тому, з огляду на положення частини 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не виходила за межі доводів скарги.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин та з огляду на положення частини 2 ст. 308 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/47/2017

Унікальний номер 752/2075/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Колдіна О.О.

Доповідач Левенець Б.Б.