УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на доньку в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не цікавиться життям дитини, не бере участі у її вихованні та розвитку, уникає зустрічей, просила позбавити його батьківських прав відносно доньки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 19, 150, 164, 180 СК України, врахувавши роз'яснення п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_7

Колегія погоджується з такими висновками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і підстав для застосування такого заходу до ОСОБА_5 немає.

Усупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України ОСОБА_4 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого нехтування ОСОБА_5 виконання ним його батьківських обов'язків.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта