Провадження № 2/638/1082/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Наумова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення збитків,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1, звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення збитків.
Справа надійшла в провадження судді Гайлук Л.П.
Ухвалою судді від 30 грудня 2016 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду у судове засідання.
28 лютого 2017 у звязку з припиненням повноважень судді Гайдук Л.П., справу 02 березня 2017 року відповідно до протоколу повторного авто розподілу передано в провадження судді Наумової С.М.
Суддя, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в прийнятті позовної заяви слід відмовити, а провадження по справі закрити у звязку з наступним.
З позовної заяви вбачається, що позивач , як фізична-особа підприємець є власником нежитлових приміщень 4-го поверху № 1,2,4,5,6,7,8,9 загальною площею 195,80 кв.м., в нежитловій будівлі літ. «Б-4», право власності на яке виникло на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 12.05.2009 року.
03.07.2013 року позивач уклала з потенційним орендарем, попередній договір щодо строків та умов укладання основного договору оренди її реконструйованих нежитлових приміщень, на які за її переконанням відповідач, повинен був не пізніше 16.07.2013 року здійснити дії з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно позивача та видати всі необхідні документи на підтвердження права власності цього нерухомого майна.
Згідно з п. 2, 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»: «2...Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК). 3. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі -КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є як правило, фізична особа)».
За змістом ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення; У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.
Абз. З п. 1.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено: «Згідно зі статтею 21 ГПК України сторона судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Це правило встановлено лише для сторін у судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб*єкта підприємницької діяльності».
Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» визначено: «З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК , а правовідносини , з яких виник спір , мають господарський характер».
Відповідно до ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна.
Пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено: «Спір фізичної осо( яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наприклад, вирішую належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним , цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарські товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи: фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли».
Відповідно до п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам «Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб'єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спор про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Суд вважає, оскільки даний спір виник між громадянином, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи (фізичною особою підприємцем) та юридичною особою, тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України: «Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства».
Керуючись п.п 1 ч.1 ст.205 ЦПК України ст.. ст.. 1,4-1, 12 ГПК України, суд
У Х В А Л И В :
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення збитків- провадженням закрити.
Розяснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції Господарського суду.
Повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами , про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя С.М. Наумова.