Справа № 185/1656/17
Провадження № 2/185/1895/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить суд договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири № 76, загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 34,4 кв.м, у будинку № 11 по вулиці Гагаріна в м. Павлограді Дніпропетровської області, укладений 26 червня 1996 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 6/124-НД, між нею з однієї сторони та відповідачами з другої сторони визнати дійсним; визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру № 76, загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 34,4 кв.м, у будинку № 11 по вулиці Гагаріна в м. Павлограді Дніпропетровської області.

В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилалася на те, що 26 червня 1996 року нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Цей договір купівлі-продажу нерухомого майна був складений та зареєстрований Павлоградською товарною біржею 26 червня 1996 року, реєстраційний номер 6/124-НД. Їй на руки був виданий договір купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вона стала власником зазначеної квартири, зареєструвала дану угоду в КП Павлоградське МБТІ. Ними були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто вона прийняла майно та сплатила за нього відповідачам належну за договором грошову суму. Відповідачі в свою чергу втратив інтерес до цього правочину та не бажають посвідчувати зазначений договір нотаріально.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідачі суду не надали. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Представник третьої особи Павлоградської товарної біржі в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 т. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. п. 1, 4 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 26 червня 1996 року, продавці ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 купила трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за 828 000 000,00 карбованців. Пунктом 4 вказаного договору підтверджується, що гроші Продавцем отримані від Покупця до підписання цього договору. Пунктом 5 даного договору засвідчено, що зазначена квартира до цього часу нікому не продана, не подарована, в спорі та під забороною не знаходиться.

Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин - 26 червня 1996 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 174, 210-215, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити в повному обсязі.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири № 76, загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 34,4 кв.м, у будинку № 11 по вулиці Гагаріна в м. Павлограді Дніпропетровської області, укладений 26 червня 1996 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 6/124-НД, між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з другої сторони визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру № 76, загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 34,4 кв.м, у будинку № 11 по вулиці Гагаріна в м. Павлограді Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційного порядку.

Суддя: В.М. Бондаренко