Провадження №2/193/17/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

11 січня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі :

судді Шумської О.В

при секретарі Мельниковій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошової компенсації вартості 2/3 частки автомобіля та причепу,-

У С Т А Н О В И В :

12 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення зі співвласника - відповідача грошової компенсації вартості 2/3 частки автомобіля та 2/3 частки автомобільного причепу, які належать позивачу. Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 56993,28 грн. грошової компенсації вартості його часток у спільній частковій власності та визнати ОСОБА_2 Володимировичащо повним власником авто-причепу Ч381021, номерний знак 7099ХХ, шасі № 7269, 1995 року випуску, а також автомобіля «Hundai H-200», 2000 року випуску, номерний знак АЕ 5176ВА, двигун FWR, кузов № НОМЕР_1.

31 травня 2016 року позивач звернулась до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення зі співвласника - відповідача грошової компенсації вартості 2/3 частки автомобіля та 2/3 частки автомобільного причепу, які належать позивачу. Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 84542,63 грн. грошової компенсації вартості його часток у спільній частковій власності та визнати ОСОБА_2 що повним власником авто-причепу Ч381021, номерний знак 7099ХХ, шасі № 7269, 1995 року випуску, а також автомобіля «Hundai H-200», 2000 року випуску, номерний знак АЕ 5176ВА, двигун FWR, кузов № НОМЕР_1.

В обґрунтування уточненої позовної заяви вказує, що у період з 18 липня 1992 року по 22 квітня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У періоді перебування сторін у шлюбі ними за спільні кошти був придбаний авто причеп Ч381021, номерний знак НОМЕР_2 1995 року випуску, який був зареєстрований на імя відповідача, та автомобіль «Hundai H-200», 2000 року випуску ,який також був зареєстрований на відповідача.

З 23 грудня 2014 року позивачці належить 2/3 частки вказаних вище рухомих майна, а відповідачу 1/3 частки. Дані частки визначені рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.08.2014 року ,яке залишено без змін апеляційним судом Дніпропетровської області від 23.12.2014 року.

З вересня 2012 року до цього часу автомобіль та причеп знаходяться у володінні та користуванні відповідача. Позивач не має доступу до вказаних речей, оскільки відповідач їх приховує. Станом на 23.05.2016 рік ринкова вартість автомобіля становить 120 967,20 грн . та причепу 5 846,75 грн.

Позивач проживає з дитиною інвалідом дитинства ,яка потребує постійного нагляду, через що позивач не має змоги працювати. Оскільки через приховування відповідачем автомобіля та причепу на протязі тривалого часу позивач не має можливості користуватись вказаним майном ,в якому вона має право на 2/3 частки позивач звернулась до суду з вказаним позовом, оскільки автомобіль та причеп є неподільними речами. Таким чином відповідач порушує право позивача на користування спільним майном.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2, на її користь 84542,63 грн. грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності сторін: 2/3 частки причепу Ч 381021, номерний знак 7099ХХ, шасі № 7269, 1995 року випуску; 2/3 частки автомобіля «Hundai H-200», 2000 року випуску, номерний знак АЕ 5176ВА, двигун FWR. Визнати за відповідачем право власності на причеп та автомобіль .

11 жовтня 2016 року позивач подала до суду заяву, в якій просить залишити без розгляду пункт 2 вимог позовної заяви про визнання ОСОБА_2 повним власником авто-причепу Ч 381021, номерний знак 7099ХХ, шасі № 7269, 1995 року випуску, а також автомобіля «Hundai H-200», 2000 року випуску, номерний знак АЕ 5176ВА, двигун FWR, кузов № НОМЕР_1.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились. Про дату розгляду справи були належним чином повідомлені. Заяв про розгляд справи без їх участі суду не надавали.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справ, вислухавши доводи сторін та надані докази, суд приходить до наступного:

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.08.2014 року встановлено факт проживання однією сімєю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Визнано автомобіль «Hundai H-200», 2000 року випуску, та причеп ЧЗ 81021, такими що набуті, у період спільного сумісного проживання та таким, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Розділено вказане майно та визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки автомобіля «Hundai H-200», 2000 року випуску, та 2/3 частки причепу ЧЗ 81021, 1/3 частин вказаного майна залишено за ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 23.12.2014 року (а.с. 14-16).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином обставини, які встановлені судовим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу не підлягають доказуванню.

Як встановив суд, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме сторін у справі позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, є автомобіль «Hundai H-200», 2000 року випуску та авто-причеп ЧЗ 81021. За взаємною згодою сторони вказане майно не розділили. Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до наданої відповіді на запит суду про реєстрацію рухомого майна за відповідачем, відповідно до якого встановлено що ОСОБА_2 є власником вказаного автомобіля свідоцтво АЕС 034212 від 22.09.2006 року (на обліку), та причепу ЯАС 085085475 від 25.10.1995 року (на обліку) (а.с. 109).

Відповідно до витягу про реєстрацію у Єдиному реєстрі довіреностей від 29.01.2007 року автомобіль «Hundai H-200», 2000 року випуску, зареєстровано довіреність посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_3 Полтавської області(а.с.90). Таким чином ОСОБА_2 надав право керування іншим особам, однак він є повним власником автомобіля. Належних та допустимих доказів про його реалізацію відповідачем не надано.

11 жовтня 2016 року позивачем до суду було подано заяву про залишення без розгляду пункту 2 вимог позовної заяви про визнання ОСОБА_2 повним власником авто-причепу Ч 381021, номерний знак 7099ХХ, шасі № 7269, 1995 року випуску, а також автомобіля «Hundai H-200», 2000 року випуску, номерний знак АЕ 5176ВА, двигун FWR, кузов № НОМЕР_1(А.С.86).

Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми.

Разом із цим, право співвласника на виділ частки зі спірного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається із дійсної вартості майна на час розгляду справи.

Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимогу про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставить право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників й мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

За таких правових підстав та встановлених правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення компенсації вартості частки майна є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

На підставі викладеного і керуючись ст. 60 СК України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошової компенсації вартості 2/3 частки автомобіля та причепу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 84542,63 грн грошової компенсації вартості її часток у спільній частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 845,43 грн та судові витрати в розмірі 1000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Шумська