Справа №461/1217/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Сидорак М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_1 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_3 міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги, про відшкодування витрат лікувального закладу на лікування потерпілої від злочину,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах Львівської міської ради з позовом до ОСОБА_2, про відшкодування витрат лікувального закладу на лікування потерпілої від злочину. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.Зазначає, що витрати, понесені ОСОБА_3 міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 не відшкодовані. З листа лікарні вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КМК ЛШМД у нейрохірургічному відділенні в період часу з 30.03.2013 р. по 08.04.2013 р. Просить суд стягнути з відповідача загальну суму затрачених коштів на лікування потерпілої ОСОБА_4 в розмірі 1 192,92 грн.

Відповідач ОСОБА_5 до суду не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи 09.03.2017 р., про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.с.5-6) Вирок суду вступив в законну силу.

Вироком суду встановлено, що відповідач 29.03.2013 року о 15.20 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул. Професорській зі сторони вул. С.Бандери у м. Львові, порушив вимоги р.1 п. 1.5, р. 2 п. 2.3 «б», р. 12 п. 12.1 ПДР України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, під час вибору швидкості руху не врахував дорожньої обстановки щоб дало змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, що призвело в подальшому до виїзду на тротуарну доріжку, яка знаходилася ліворуч по ходу руху транспортного засобу, де в цей час рухалися двоє пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які в результаті автонаїзду отримали тілесні ушкодження. 05.04.2013 року потерпіла ОСОБА_6 від отриманих травм померла, а потерпіла ОСОБА_4 отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05.12.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 8-ої міської клінічної лікарні м. Львова 9270 грн. 42 коп. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 (справа № 461/9295/13-ц). Питання про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 не розглядалось.

ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 05-05 вих-290 від 31.01.2017 року підтверджено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала на стаціонарному лікуванні в КМК ЛШМД у нейрохірургічному відділенні в період часу з 30.03.2013 року по 08.04.2013 року.

Згідно з довідки № 10 від 30.01.2017 року, виданою КМК ЛШМЛД, потерпіла ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КМКЛШМД в нейрохірургічному відділенні з 30 березня 2013 року по 08 квітня 2013 року, тобто 9 л/д (день поступлення і виписки рахується за 1 ліжко/день). Відповідно до цією довідки, прямі витрати розраховуються на відділення в якому знаходився хворий наступним чином :

Вартість одного ліжко-дня включає (разом із кінцевим розрахунком за 9 л/д):

1.розрахунок заробітної плати в нейрохірургічному відділенні на 1 л/д становить: 106882,05 / 1607 = 66,51 * 9 = 598,59 грн. (фонд оплати за місяць розділено на фактичну кількість ліжко - днів і помножену на кількість ліжко-днів перебування хворого). Разом - 598,59 грн.

2.нарахування на заробітну плату - 598,59 х 36,3 % = 217,29 грн.

3.харчування - 43,90 грн.

4.медикаменти - 0,00 грн.

5.комунальні послуги - - 322,31 грн, що розраховуються на 1 ліжко - місце виходячи з витрат лікарні які підтверджуються рахунками (29250 ліжко/дні) та складаються з наступного:

-теплопостачання 839927,41 / 29250 = 28,715 * 9 = 258,44 грн.

-водопостачання 62373,14 / 29250 = 2,132 * 9 = 19,19 грн.

-електроенергія 34071,87 / 29250 = 4,58 * 9 = 41,25 грн.

-ліфт 7834,03 / 29250 = 0,267 * 9 = 2,41 грн.

-вивіз сміття 3330,72 / 29250 = 0,11 * 9 = 1,02 грн.

6.ремонт мед. апаратури 31721,01 /29250 = 1,084 * 9 = 9,76 грн.

7.охорона1148,55/29250 = 0,038 * 9 = 0,35 грн.

8.харчування донорів 2355,00/29250 = 0,08 *9 = 0,72 грн.

Загальна сума затрачених коштів на лікування ОСОБА_4 становить 1192,92 грн. та станом на день предявлення позову не відшкодована.

Згідно ст. 121 Конституції України, на органи Прокуратури покладено представництво інтересів держави у суді у випадках, якщо є підстави вважати, що внаслідок протиправних дій порушуються або є загроза порушенню економічних, політичних та інших державних інтересів.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді цих інтересів у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень чи загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів унаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними чи з державою.

Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок суду по кримінальній справі, який набрав законної сили, обовязковий для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, відносно якої винесено вирок з питань, чи мали місце ці дії, чи вчинені вони даною особою.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно до п. 8 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги спричинено майнової шкоди. Між діями ОСОБА_2Я та спричиненням шкоди є прямий причинний звязок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Тому обовязок по відшкодуванню шкоди слід покласти на відповідача.

Розмір понесених матеріальних витрат у сумі 1192,92 грн. підтверджений матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку зі звільненням позивача від оплати судового збору при подачі позову, суму судового збору у розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 1166,1206 ЦК України, ст.ст.10,11,45,60,79,80,88,209,212,213,214,215,224-226 ЦПК України, п. 8 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_1 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_3 міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги, про відшкодування витрат лікувального закладу на лікування потерпілої від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету міста Львова понесені ОСОБА_3 міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 в розмірі 1192 (одна тисяча сто девяносто дві) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є. Радченко