Провадження № 2/331/38/2017
Справа № 331/798/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

при секретарі: Орманджи Ю.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.02.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів , посилаючись на те, що 21 червня 2006 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 40 000 доларів США на строк зазначений в кредитному договорі до 20 червня 2021 року зі сплатою 13% річних. Зазначений договір було забезпечено договором поруки від 21 червня 2006 року укладеним між банком та ОСОБА_2 та договором поруки від 21 червня 2006 року, укладеним між банком та ОСОБА_3 .

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 10 грудня 2015 року в сумі 69073,06 доларів США яка складається з наступного : 34831,41 доларів США -заборгованість за кредитом, 34241,65 доларів США -заборгованість по несплаченим відсоткам , пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 436176,21 гривень , пеня за прострочення сплати процентів в сумі 317274,95 гривень .Враховуючи, що відповідач суму боргу добровільно не погашає, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 69073,06 доларів США , пеню в сумі 753451,16 гривень.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 позов не визнав в повному обсязі , в обгрунтування своїх заперечень зазначив, що ОСОБА_1 кредитного договору не підписував, крім того надав суду заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог, зазначивши, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності. В подальшому , представник відповідача до суду не з»явився, в зв»язку з чим справу розглянуто у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засіданні не з»явилися , про причини неявки суд не повідомили, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідачів, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 06П131-К від 21 червня 2006 року ( а.с.15-20).

Відповідно до договору кредиту укладеного між сторонами , позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти в іноземній валюті сумі 40 000 доларів США на строк до 20.06.2021 року зі сплатою процентів в розмірі 13% річних (а.с.15-20).

Згідно умов п. 1.1.1 договору ОСОБА_1 зобов»язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в сумі 222,00 доларів США щомісячно до 10 числа.

Пунктом 4.2 договору також встановлено відповідальність сторін за порушення термінів погашення повернення кредиту та сплати процентів , а саме нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу .

Зазначений договір кредиту забезпечено договорами поруки укладеними з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21 червня 2006 року (а.с.26-27,30-31).

Позивач виконав обовязок перед відповідачем ОСОБА_1 відповідно до умов договору шляхом надання кредитних коштів в сумі 40 000 доларів США , що встановлено випискою по особовому рахунку (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 10 грудня 2015 року року виникла заборгованість в сумі 69073,06 доларів США яка складається з наступного : 34831,41 доларів США -заборгованість за кредитом, 34241,65 доларів США -заборгованість по несплаченим відсоткам , а також банком нарахована пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 17 553,10 доларів США , що за курсом НБУ станом на 27.01.2016 року( 24,848956) складає 436176,21 гривень , пеня за прострочення сплати процентів в сумі 12 768,14 доларів США що за курсом НБУ станом на 27.01.2016 року( 24,848956) складає, 317274,95 гривень (а.с.10-14).

Вимога Банку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про погашення боргу від 27.11.2015 року, залишена без задоволення (а.с.24,25).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За таких умов , суд приходить до висновку, що є встановленим наявність між ОСОБА_1 та Банком кредитних правовідносин , факт порушення відповідачем зобов»язання , наявність заборгованості та наявність підстав для її дострокового стягнення з ОСОБА_1 . При цьому суд зауважує, що доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не підписувався договір є необгрунтованими, і слід зазначити , що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, залишені без задоволення (а.с.153-158).

Разом з тим , суд вважає , що доводи відповідача ОСОБА_1 в частині застосування норм закону щодо позовної давності, заслуговують на увагу , виходячи з наступного.

Як встановлено судом, сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів в сумі 222,00 доларів США щомісячно до 10 числа.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 08.08.2008 року , у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 05.02.2016 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 10 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі 6-116цс13.

У зв'язку з наведеним, суд вважає , що з урахуванням застосування строку позовної давності, сума для стягнення за вказаним кредитним договором , відповідно до перерахунку боргу наданого ПАТ «Укрсоцбанк» , з 04.02.2013 року складає: заборгованість за кредитом- 27 630 ,59 доларів США; за відсотками-1 608,38 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 04.02.2015 року - 90 561,33 гривень; пеня за несвоєчасне повернення відсотків з 04.02.2015 року 15 171,29 гривень .

Щодо позовних вимог до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником.

Правові відносини щодо порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, регулюються статтею 554 Цивільного кодексу України.

Зі змісту цієї норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає на підставі її спільного надання, у формі укладення одного договору. Тільки в такому разі поручителі відповідають перед кредитором солідарно.

З матеріалів справи вбачається, що з поручителями укладені окремі договори поруки від 21 червня 2006 року , за якими вони зобов»язалися відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов»язань за договором кредиту № 06П131-К від 21 червня 2006 року (а.с. 26-27,30-31).

Укладення кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання відповідає принципу свободи договору в цивільному праві, але в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може.

Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності, оскільки не можна сказати про їхню спільну поруку. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають з кредитних правовідносин» , відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності , крім того суд не вбачає підстав для солідарного стягнення суми боргу з поручителів .

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням частково задоволених позовних вимог ( 857 126,74 гривень сума присуджена до стягнення з урахуванням офіційного курсу долару станом на 04.02.2016 року * 1,5 % : 3 ( кількість відповідачів)).

Керуючись ст. ст. 611, 629, 1049,1050 ЦК України, ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 06П131-К від 21 червня 2006 року, а саме: заборгованість за кредитом 27 630 ( двадцять сім тисяч шістсот тридцять ) доларів США 59 центів , заборгованість за відсотками 1 608 ( одна тисяча шістсот вісім ) доларів США 38 центів , пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 90 561 ( дев»яносто тисяч п»ятсот шістдесят одну ) гривню 33 копійки, пеню за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 15 171 ( п»ятнадцять тисяч сто сімдесят одна ) гривня 29 копійок .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 06П131-К від 21 червня 2006 року, а саме: заборгованість за кредитом 27 630 ( двадцять сім тисяч шістсот тридцять ) доларів США 59 центів , заборгованість за відсотками 1 608 ( одна тисяча шістсот вісім ) доларів США 38 центів , пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 90 561 ( дев»яносто тисяч п»ятсот шістдесят одну ) гривню 33 копійки, пеню за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 15 171 ( п»ятнадцять тисяч сто сімдесят одна ) гривня 29 копійок.

Загальну суму стягнутої заборгованості за кредитним договором від № 06П131-К від 21 червня 2006 року на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за цим рішенням обмежити розміром 29 238 ( двадцять дев»ять тисяч двісті тридцять вісім ) доларів США 97 центів , та 105 732 ( сто п»ять тисяч сімсот тридцять дві ) гривні 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в сумі по 4 285 ( чотири тисячі двісті вісімдесят п»ять ) гривень 63 копійки з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

10.03.2017