Справа № 390/2034/16-ц
Провадження №2/390/130/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Магомедовій А.С.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і права власності на рухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу торгового павільйону від 28.07.2016 року, а також визнати за нею право власності на торговий павільйон, придбаний згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони уклали договір купівлі-продажу від 28.07.2016 року, згідно якого передано малу архітектурну форму - споруду торгівельно-побутового призначення, яка виготовлена з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту, а саме торгівельний павільйон, який встановлено в с. Аджамка, Кіровоградського району, Кіровоградської області. Сторонами виконано договір фактично. ОСОБА_1 звернулась до Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області з метою отримання дозволу на розміщення торгівельного павільйону та укладення договору оренди землі, проте сільською радою відмовлено у наданні дозволу на розміщення торгівельного павільйону та укладення договору оренди землі, оскільки ОСОБА_1 не належить право власності на вказаний торгівельний павільйон. Право власності на малі архітектурні форми не підлягає державній реєстрації, а договір купівлі-продажу на дане майно є актом, що засвідчує право власності, проте останнє не визнається сільською радою. На підставі викладеного ОСОБА_1 звернулася до суду для захисту своїх прав.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, які вказано у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ст.ст.203, 204, 207, 208 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України.

Згідно ст.ст.220, 328 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок), що затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 року, зареєстрований Міністерством юстиції України 22.11.2011 року за №1330/20068, передбачено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Пунктами 2.10, 2.12, 2.20, 2.23 вказаного Порядку передбачено, що паспорт прив'язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; паспорт прив'язки підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації; встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив'язки; після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив'язки.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2005 року визнано дійсним договір купівлі-продажу пересувного торгового павільйону від 11.05.2004 року, укладений між ПКФ ТОВ "Лепесток" та ОСОБА_2, а також визнано за ОСОБА_2 право власності на пересувний торговельний павільйон, придбаний за договором купівлі-продажу від 11.05.2004 року (а.с.9). Відповідно угоди від 16.06.2006 року, яку засвідчено секретарем виконавчого комітету Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 в оренду пересувний торгівельний павільйон строком на 15 років (а.с.49). На підставі заяви ОСОБА_3 виготовлено паспорт на розміщення малої архітектурної форми, а саме торгового павільйону, що розташовано: АДРЕСА_1 (а.с.27-34, 50-57). Договір оренди землі від 24.12.2009 року свідчить, що Аджамська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області передала ФОП ОСОБА_3 в оренду строком на 15 років земельну ділянку загальною площею 0,0584 га. для розміщення об'єкту торгівлі за рахунок земель житлової та громадської забудови за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.58-62). Договір купівлі-продажу від 28.07.2016 року свідчить, що ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала малу архітектурну форму - торговий павільйон, який встановлено за адресою: АДРЕСА_2

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позивач просить визнати дійсним укладений сторонами договір купівлі-продажу тимчасової споруди торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності, проте вказаний договір укладено сторонами після досягнення згоди з усіх суттєвих умов договору та викладено у письмовій формі, яка згідно вимог чинного законодавства не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення та/або державної реєстрації. На даний час умови договору виконано та будь-який спір у сторін щодо укладеного договору відсутній. Викладені обставини у сукупності свідчать, що позовні вимоги про визнання договору дійсним є необґрунтованими, оскільки відсутні передбачені законом підстави для визнання договору дійсним, а тому позовні вимоги в частині визнання договору дійсним не підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач просить визнати за ним право власності на підставі договору, проте відсутні будь-який спір у сторін з цього приводу та визначені законодавством підстави для визнання права власності у судовому порядку. Позовні вимоги обґрунтовано відмовою сільської ради у наданні дозволу на розміщення торгівельного павільйону та укладення договору оренди землі через відсутність у позивача правовстановлюючих документів, проте суду не надано жодного доказу, що свідчить про порушення, не визнання або оспорювання Аджамською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області права власності позивача. Також, позивачем не заявлялось клопотання про залучення сільської ради в якості відповідача. Викладені обставини у сукупності свідчать, що позовні вимоги про визнання права власності є необґрунтованими, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, зважаючи на прийняте по суті рішення, вважає, що судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.15, 16, 203, 204, 207, 208, 220, 328 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і права власності на рухоме майно- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул