Справа №489/5018/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 січня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, пені,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в загальній сумі з урахуванням пені - 121 697,93 грн. та судовий збір 1217,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 01 лютого 2013 року між сторонами укладений Договір позики № 1, за яким позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 6716,00 грн. 01 квітня 2013р. , відповідач, на підставі додаткової угоди до договору позики № 1 додатково отримав грошову позику в сумі 3485,00 грн. з остаточною датою повернення позики 01 жовтня 2013р., однак до цього часу гроші не повернуті. В звязку з простроченням виконання відповідачем зобовязання позивачем нарахована пеня в сумі 111 496,93 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, погодився на заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до Договору позики від 01 лютого 2013 р. ОСОБА_1 надав у позику ОСОБА_2 гроші в сумі 6716,00 грн. з остаточною датою повернення позики 01 березня 2013 р.

Згідно додаткової угоди від 01 квітня 2013р. до Договору позики № 1 від 01 лютого 2013 р., відповідач отримав у позивача в позику 3485,00 грн. із зобовязанням повернути до 01 жовтня 2013р.

Підтвердження сплати позики частково або повністю протягом встановленого договором строку або після його спливу відповідачем не надано.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по поверненню боргу, позовні вимоги про стягнення суми позики 10 201,00 гр. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення пені в сумі 121 697,93 грн. (з розрахунку кількості прострочених платежів 1090 x 102,00 грн. (1 відсоток від суми позики) = 121 697,93 грн. ), то суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 549 ЦК України, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно розрахунку заборгованості, розмір заборгованості з пені в сумі 111 496,93 грн. значно перевищує суму заборгованості за позикою - 10201 грн.

Тому суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 10000 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частково задоволенню, а саме: борг за договором позики 10201 грн., пеня - 10000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 206,89 грн.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 борг за договором позики 10201 грн., пеню 10000 грн, 206,89 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя: Д.Г. Губницький