Справа № 369/228/17-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/1679/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 1 09.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності на спадкове майно та витребування майна з незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та які зареєстровані і належать на праві приватної власності ОСОБА_2.

Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,1202 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована та належать на праві приватної власності ОСОБА_2.

В решті задоволення заяви відмовлено.

На обґрунтування судового рішення зазначено, що між сторонами існує спір щодо вказаного вище нерухомого майна, за таких обставин, заява про забезпечення позову підлягає до задоволення в частині накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та в частині накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1202 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо вказаного вище нерухомого майна, слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 вказаної постанови передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необгрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивачами в заяві про забезпечення позову не зазначено коло осіб відносно яких необхідно застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони, а тому заява про забезпечення позову в цій частині задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права при її постановленні та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб , забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ( включаючи догляд за хворою дитиною ), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_3, ОСОБА_4 03 січня 2017 року звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із названим позовом ( а.с. 2-20 ).

Одночасно із зазначеними вимогами позивачі звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, де просили: накласти арешт на спірні

житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

земельну ділянку, площею 0,1202 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

та заборону на вчинення будь-яких дій щодо житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і земельної ділянки, площею 0,1202 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ( там же ).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року заявлені вимоги щодо забезпечення позову задоволені частково ( а.с. 65-68 ).

Постановляючи ухвалу з цього приводу, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю дотримався вимог ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, положень постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

При цьому, місцевий суд, із врахуванням доказів по справі, наявності спору між сторонами, реальної загрози невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, із врахуванням осіб відповідачів за вимогами, відповідності виду забезпечення позову поданим позовним вимогам, правильно прийшов до висновку про часткову обґрунтованість заявленого клопотання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали місцевого суду, порушення судом норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст. 151 ЦПК України, і цивільних прав та інтересів апелянта, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

За таких обставин, постановлена ухвала не підлягає скасуванню згідно положень п. 1 ст. 312 ЦПК України, т.я. вона постановлена з додержанням вимог закону.

При цьому, інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача,а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, апелянт не є стороною оскаржуваних договорів дарування, а набув право власності на підставі окремого договору купівлі-продажу, в судове засідання не викликались сторони, судом належним чином не вмотивовано чому саме невжиття заходів до забезпечення позову зможе призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому, не спростовують висновок суду першої інстанції про часткову обґрунтованість заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності на спадкове майно та витребування майна з незаконного володіння залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба