Ухвала

іменем україни

10 березня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу судді апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

09 березня 2017 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення, що підтверджується відбитком штампу відділу прийому громадян, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року подання задоволено. Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов'язань у виконавчому провадженні ВП № 51658513 з примусового виконання виконавчого листа № 201/12347/15-ц від 03 червня 2016 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 126-СВ від 03 версня 2010 року станом на 14 липня 2015 року в розмірі 78 985 831 грн 59 коп.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року залишено без змін.

На ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Оскаржуваною ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційний суд, враховуючи вказані норми процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги апелянту ОСОБА_2, оскільки ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року права та обов'язки ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_5, не порушено.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 342 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали судді апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ