АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/302/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівВініченка Б. Б., Храпка В. Д.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив розірвати договір оренди земельної ділянки, площею 4,0 га, в адмінмежах Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, реєстраційний №331, укладений 02.03.2005 ОСОБА_6 з орендарем ТОВ «Енерго», та стягнути з відповідача на його користь збитки у сумі 34542,46 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування вказав на те, що відповідач, як орендар, порушує тривалий час права позивача, як орендодавця. Ці порушення полягають у тому, що визначена у договорі оренди оцінка землі не відповідає нормативній грошовій оцінці ні на час укладення договору, ні в ході його виконання. Протягом часу, щорічна грошова оцінка землі змінювалася та зростала, але відповідач орендної плати не змінював, з урахуванням того, що така плата є відсотком від вартості землі. Вказане порушення триває з 2005 року по 2016 рік.

У період дії договору оренди позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями та листами щодо внесення змін до договору оренди, але відповідач їх відхилив. Внаслідок зниження нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивачу спричинено збитки через недоплату орендної плати в сумі 34542,46 грн.

Також позивачу завдано діями відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 10000,00 грн.

Указані фактичні обставини стали підставами для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2016 позов задоволено частково та розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4,0 га в адміністративних межах Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, реєстраційний №331, укладений 02.03.2005 ОСОБА_6 з орендарем ТОВ «Енерго»; стягнуто з ТОВ «Енерго» на користь ОСОБА_6 збитки у сумі 34542,46 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вказано на те, що позивачем не доведено існування підстав для розірвання спірного договору оренди землі; позивач відмовляється отримувати орендну плату, яка вноситься позивачем; у разі незгоди з умовами договору оренди щодо розміру орендної плати, орендодавець мав у судовому порядку вирішувати питання про внесення відповідних змін до договору, а не порушувати питання про його розірвання; невідповідність умов договору оренди тим чи іншим Указам Президента України, які мають рекомендаційний характер, не має значення для договору оренди, укладеного до набрання ним чинності, що передбачено у правовому висновку ВСУ від 25.06.2011 у справі №6-17цс11; суд, неоднозначно оцінив указаний висновок, одночасно з ним погодившись та його ж відхиливши; суд неправомірно стягнув збитки та моральну шкоду у договірних правовідносинах, при тому, що умови договору відповідачем виконувалися належним чином та ними не передбачено відшкодування моральної шкоди; звернення з даним позовом до суду обумовлене бажанням позивача отримувати позадоговірний прибуток; позивач не погодився вносити зміни до договору щодо розмірів орендної плати та ставив перед відповідачем завідомо неприйнятні вимоги щодо змісту змін, які вносяться; суд безпідставно надав перевагу доказам позивача перед доказами відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що має місце систематична несплата орендної плати відповідачем, яка полягає в незастосуванні нормативного грошової оцінки вартості орендованої земельної ділянки, в невнесенні змін до розміру ставки орендної плати та недотриманні умов виплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі та відшкодування збитків та моральної шкоди.

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_6, як орендодавець, і відповідач ТОВ «ЕНЕРГО», як орендар, 02.03.2005 уклали договір оренди землі (спірний договір) терміном на 49 років, який зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди Паланської сільської ради Уманського району за №1 від 10.03.2005.

Пунктом 1.1 цього договору передбачено, що орендар приймає в оренду 4 га ріллі, розташованої за межами населених пунктів на території Паланської сільської ради Уманського району, із належних орендодавцеві 7,8293 га землі згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Паланською сільською радою Уманського району 22.12.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних атів на право приватної власності на землю за №630.

Пунктом 2.3.1 зазначеного договору передбачено плату орендарем за користування землею в розмірі 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік, що на момент підписання цього договору складає 628,08 грн. При цьому в договорі зазначено, що грошова оцінка земельної ділянки складає 31404,00 грн.

Орендна плата виплачується орендодавцю з каси орендаря щомісячно рівними частинами, не пізніше 25 числа поточного місяця - п.п.2.3.2, 2.3.3 спірного договору.

Згідно п.2.3.7 спірного договору розмір орендної плати один раз на три роки переглядається у випадках і з моменту змін умов господарювання, передбачених договором, підвищення тарифів, інфляційних процесів, погіршення стану орендованої землі не з вини орендаря, що підтверджено документально, збільшення ставок земельного податку, в інших випадках передбачених чинним законодавством України.

Орендодавець має право вимагати від орендаря збільшення розмірів орендної плати у разі збільшення відповідно до законодавства України розмірів земельного податку та з інших мотивів, визначених у п.2.3 цього договору.

Пунктом 3.2.3 спірного договору передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Систематична несплата орендної плати згідно до п.4.2.7 спірного договору є підставою до припинення і розірвання договору.

Відповідно до п.4.3.3 спірного договору договір може бути розірвано рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у випадках, передбачених цим договором.

Далі, згідно ч.9 ст.93 ЗК України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар використовувати земельну ділянку відповідно до умов цього договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку встановленому законом.

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання регламентується ст. 32 ЗУ «Про оренду землі». Частиною 1 цієї статті передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Із системного аналізу ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» та п.4.2.7 спірного договору слідує, що систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору.

Крім того, ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства.

У даній справі позивач доводить про те, що відповідач, як орендар, систематично неналежним чином сплачував орендну плату, що, згідно відповідних положень спірного договору та норм законодавства, є підставою для розірвання договору оренди землі.

Однак у матеріалах справи на а.с.47-56 наявні докази перерахування позивачу, як орендодавцю, орендної плати у розмірі, визначеному чинним пунктом 2.3.1 договору оренди землі.

Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; ч.1 ст.627 ЦК України - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; ст.629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже за умови дотримання орендарем чинних умов договору оренди землі в частині розмірів орендної плати, що має місце в даній справі, у суду немає підстав для висновку про наявність систематичної несплати орендарем орендної плати, що б стало підставою для розірвання договору оренди землі.

Усі доводи позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, щодо невідповідності встановленого спірним договором розміру орендної плати, у даній цивільній справі про розірвання цього договору внаслідок систематичної несплати орендарем орендної плати, правового значення не мають, так як орендар належним чином виконує чинні умови спірного договору.

При цьому, позивач не порушує перед судом питання про внесення відповідних змін в судовому порядку у спірний договір оренди землі щодо розмірів орендної плати, отже дане питання не входить до предмету доказування у цій справі.

Крім того, згідно ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності, отже умови оренди (в тому числі і розміри орендної плати) імперативно встановлюється саме договором оренди земельної ділянки, а не будь-якими іншими нормативно-правовими актами. У разі суперечностей між змістом договору оренди та нормами законодавства суд за зверненням сторони договору може вирішувати питання про його недійсність чи внесення до нього відповідних змін, а не констатувати недотримання стороною договору норм законодавства, при тому, що одночасно ця ж сторона належним чином виконувала чинні умови договору.

Крім того, у постанові ВСУ від 25.06.2011 у справі №6-17цс11 вказано, що згідно зі ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству.

Частиною 2 статті 23 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Пунктом 1 Указу Президента N 92/2002 (у редакції, чинній на момент укладення сторонами договору оренди земельної ділянки) визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 1,5 відсотка визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України N 725/2008 (на цей указ посилається позивач у даній справі) внесено зміни до Указу Президента N 92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування. В його тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Виходячи з наведеного, Указ Президента N 92/2002 (у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента N 725/2008) має рекомендаційний характер, він був прийнятий після укладення сторонами договору і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 відсотків.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування у зв'язку з невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у справі за їх недоведеністю.

Згідно ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно положень ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить для фізичної особи або фізичної особи - підприємця - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить для фізичної особи - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

В апеляційному порядку переглянуто судове рішення щодо 1 немайнової вимоги (розірвання договору) та 1 немайнової вимоги на загальну суму 44542,46 грн., отже з позивача на користь відповідача слід стягнути (1378,00 грн. х 0,4 + 1378,00 грн. х 0,4) х 110 % = 1212,64 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго» про розірвання договору оренди землі - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго» 1212,64 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :