АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/591/17 Справа № 175/753/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку та будинок, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку та будинок.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач ОСОБА_3 посилався на те, що 31 травня 2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості в садівничому товаристві «Нектар», згідно якого відповідач зобовязалася передати йому у власність будинок №42, розташований на земельній ділянці садівничого товариства «Нектар», а він, в свою чергу, прийняти та сплатити визначену договором суму в розмірі 96 720 грн. 31 травня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір про завдаток (між фізичними особами), за яким він сплатив відповідачу вартість нерухомості у сумі 96 720 грн. Отримання відповідачем грошей підтверджується розпискою від 31 травня 2012 року. Проте право власності на садовий будинок №42 в СТ «Нектар» відповідач не набула, оскільки будівництво будинку було не завершене, та будинок не введено в експлуатацію. Також відповідачем не одержано кадастровий номер на земельну ділянку та не здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно. 27 березня 2014 року ним відповідачу була направлена пропозиція щодо укладення основного договору, але відповідач на зустріч не прийшла, від розмови відмовилась, письмової відповіді не надала. Тому просив, з урахуванням уточнень, визнати за ним право власності на земельну ділянку №42, що знаходиться в СТ «Нектар» Дніпропетровського району Дніпропетровської області, площею 0,057 га, яка викуплена у ОСОБА_2, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії № IV-ДП № 041589 від 09 вересня 1997 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1111, та визнати за ним право власності на незавершений садовий будинок, а фактично будівельні матеріали, з яких побудований обєкт нерухомого майна на земельній ділянці № 42 в СТ «Нектар» Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано дійсним попередній договір купівлі-продажу від 31 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, згідно якої ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 придбав недобудований будинок та земельну ділянку №42 в садовому товаристві «Нектар» Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Визнано за ОСОБА_3 право власності на недобудований будинок, розташований на земельній ділянці №42 в садовому товаристві «Нектар» Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку № 42, площею 0,057 га, розташовану в садовому товаристві «Нектар», що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії № IV-ДП № 041589 від 09 вересня 1997 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1111, зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с.119, 120).

Додатковим рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку №42, площею 0,057 га, кадастровий номер у Державному земельному кадастрі :01:097:0510, розташовану в садовому товаристві «Нектар», що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії № IV-ДП № 041589 від 09 вересня 1997 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1111, зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с. 141).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року зустрічну позовну ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Дніпропетровське районне бюро технічної інвентаризації у Дніпропетровській області, садівниче товариство «Нектра» про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на будівельні матеріали, визнання права власності на земельну ділянку залишено без розгляду (а.с.181).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № 42, площею 0,057 га, розташованої в садовому товаристві «Нектар» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії № IV-ДП № 041589 від 09 вересня 1997 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1111, (а.с.20 ).

31 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого сторони домовилися укласти та нотаріально посвідчити основний договір (купівлі-продажу будинку). Предметом договору купівлі-продажу будинку (Основного договору) є будинок № 42, розташований на території садівничого товариства «Нектар». Ціна будинку 96 720 грн. (а.с. 9, 10).

31 травня 2012 року між сторонами було укладено договір про завдаток, відповідно до якого покупець ОСОБА_3Є передає продавцю ОСОБА_2 завдаток у рахунок оплати за договором купівлі-продажу садового будинку № 42, розташований на території садівничого товариства «Нектар» смт.Ювілейне Дніпропетровського району в сумі 96 720 грн. (а.с.21).

Відповідно до розписки від 31 травня 2012 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 гроші в сумі 96 720 грн. за садовий будинок №42, розташований на території садівничого товариства «Нектар» смт.Ювілейне Дніпропетровського району (а.с.13).

Також 31 травня 2012 року сторонами було складено та підписано акт прийому-передачі майна до попереднього договору від 31 травня 2012 року, відповідно до якого продавець ОСОБА_2 передала, а покупець ОСОБА_3 прийняв садовий будинок №42 в садівничому товаристві «Нектар», розташований в смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області (а.с.12).

Звернувшись до суду із вищезазначеними позовними вимогами, ОСОБА_3 посилався на те, що під час укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами було досягнуто усіх істотних умов за договором, але основний договір купівлі-продажу укладений не було, відповідач від розмови відмовилася (а.с. 3-8, 48-53, 114).

Задовольняючи позовні вимоги суд посилався на те, що сторонами під час укладення договору купівлі-продажу досягнуто усіх істотних умов, позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов їх у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зазначеною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Примусове виконання зобовязання в натурі суперечить вимогам статті 635 ЦК України про правові наслідки порушення зобовязання за попереднім договором і положенням статті 321 ЦК України про непорушність права власності.

Стаття 635 ЦК України не передбачає такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобовязання щодо укладення основного договору, як спонукання до його укладення в судовому порядку.

Зазначене узгоджується з вимогами частини третьої статті 635 ЦК, згідно з якою зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором.

За таких обставин інша сторона попереднього договору може претендувати на відшкодування збитків відповідно до частини другої статті 635 ЦК України.

В ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин, зазначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України, в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що при вирішенні спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним, необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується із державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

З матеріалів справи вбачається відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № 42, площею 0,057 га, розташованої в садовому товаристві «Нектар» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії № IV-ДП № 041589 від 09 вересня 1997 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1111, (а.с.20 ).

31 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого сторони домовилися укласти та нотаріально посвідчити основний договір (купівлі-продажу будинку). Предметом договору купівлі-продажу будинку (Основного договору) є будинок № 42, розташований на території садівничого товариства «Нектар». Ціна будинку 96 720 грн. (а.с. 9, 10).

31 травня 2012 року між сторонами було укладено договір про завдаток, відповідно до якого покупець ОСОБА_3Є передає продавцю ОСОБА_2 завдаток у рахунок оплати за договором купівлі-продажу садового будинку № 42, розташований на території садівничого товариства «Нектар» смт.Ювілейне Дніпропетровського району в сумі 96 720 грн. (а.с.21).

Відповідно до розписки від 31 травня 2012 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 гроші в сумі 96 720 грн. за садовий будинок №42, розташований на території садівничого товариства «Нектар» смт.Ювілейне Дніпропетровського району (а.с.13).

31 травня 2012 року сторонами було складено та підписано акт прийому-передачі майна до попереднього договору від 31 травня 2012 року, відповідно до якого продавець ОСОБА_2 передала, а покупець ОСОБА_3 прийняв садовий будинок №42 в садівничому товаристві «Нектар», розташований в смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області (а.с.12).

Слід зазначити, попередній договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна від 31 травня 2012 року у встановленому законом порядку нотаріально не посвідчувався, а був укладений в простій письмовій формі.

У вказаному попередньому договорі сторони домовилися укласти та нотаріально посвідчити основний договір (купівлі-продажу будинку), однак, такий договір між сторонами не було укладено взагалі.

Також слід зазначити, позивач в своїй позовній заяві вказав, що спірний будинок є недобудованим, право власності на будинок відповідач не набула.

В матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи на садовий будинок №42 в садівничому товаристві «Нектар», розташований в смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

За таких обставин, враховуючи, що попередній договір купівлі-продажу садового будинку, у порушення вимог ст. ст. 210, 640 ЦК України, не був нотаріально посвідчений та не було проведено державну реєстрацію нерухомого майна, в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на будинок, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку та будинок - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку та будинок відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів

Головуючий суддя

Судді