Справа №591/3591/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/150/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 липня 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до Зарічного районного суду м. Суми з даним позовом, свої вимоги мотивувало тим, що 31 березня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останньому надано кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки ОСОБА_4 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, станом на 08 червня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22 050 грн. 73 коп., з яких: 1 748 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 15 676 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 026 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22 050 грн. 73 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні заборгованості, посилаючись на те, що банком пропущено строк позовної давності. Вказує, що суд не взяв до уваги погашення заборгованості 04 листопада 2013 року в сумі 100 грн. 00 коп., як переривання строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гакаля Р.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що банком пропущено строк позовної давності і останнім не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_4 у 2013 році вчиняв оплати чергових платежів і що він визнавав борг.

Проте з такими висновками суду колегія суддів не може погодитись, оскільки вони зроблені внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2010 року ОСОБА_4 було підписано анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, в якій вказані персональні дані відповідача. ОСОБА_4 підтвердив свою згоду з тим, що дана заява, разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами являється договором про надання банківських послуг (а.с. 8). Проте з самими Умовами та Правилами надання банківських послуг ОСОБА_4 в момент підписання заяви не знайомився і не підписував.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір, укладений між сторонами, складається із кількох документів: анкети - заяви (а.с. 8), пам'ятки клієнта, а також Тарифів (а.с. 81), з якими відповідача було ознайомлено, що він засвідчив своїм підписом.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50ОТС002975201, яка була підписана відповідачем, ОСОБА_4 були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період 30 днів по кожному траншу; базова відсоткова ставка 3% в місяць; розмір щомісячних платежів ( включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді ) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені 1, яка дорівнює базовій процентній ставці за кожний день прострочення кредиту та пені 2, яка дорівнює 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. за місяць, яка нараховується один раз у місяць; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії; відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування в розмірі базової відсоткової процентної ставки за кредитним лімітом (а.с. 81).

З даними умовами кредитування ОСОБА_4 ознайомився 31 березня 2010 року.

Тобто, сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов'язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов'язання, тощо.

Під час розгляду справи в місцевому суді, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано суду інформацію, що за кредитним договором б/н від 31 березня 2010 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4, позичальнику було видано дві кредиті картки: № НОМЕР_2, даний номер картки зазначений на довідці про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_4, дата відкриття 01.04.2010 року, термін дії 05/12; та № НОМЕР_1, дата відкриття 14.03.2012 року, термін дії 11/15 (а.с. 83).

Отримання відповідачем вказаних карток підтверджено фотознімками (а.с. 114 на звороті, а.с. 115).

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Клопотання представника відповідача - ОСОБА_6 про застосування строків позовної давності, заявленого під час перебування справи в суді першої інстанції, задоволенню підлягає, але лише щодо вимог про стягнення пені, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України ).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України ).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст. 261 ЦК України ).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж внесений 04 листопада 2013 року, а позов до суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано 13 липня 2016 року.

Посилання відповідача на те, що він на протязі 2013 року не здійснював погашення заборгованості належними доказами не підтверджується та спростовується банківськими документами, що маються у справі.

Строк повернення кредиту відповідає строку дії картки, отриманої ОСОБА_4, тобто до 30.11.2015 року (а.с. 83).

Таким чином, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в межах строків позовної давності.

Тому стягненню підлягає заборгованість по тілу кредиту в сумі 1748,50 грн. та відсоткам в розмірі 1951,57 грн. Даний розмір відсотків обрахований банком на пропозицію колегії суддів, виходячи з відсоткової ставки в розмірі 36 по день дії картки, тобто до 30.11.2015 року, а після цієї дати і по день звернення позивача до суду, виходячи з облікової ставки Національного банку України. Відповідний розрахунок банку приєднаний до справи колегією суддів. Нарахування позивачем заборгованості по відсоткам, виходячи зі ставки 72, на думку колегії суддів, є необґрунтованим, оскільки такий розмір відсотків не погоджувався з відповідачем і відсутній в довідці про умови кредитування, про що не заперечував представник банку в апеляційному суді.

Позивачем в даній справі заявлялася і вимога про стягнення з ОСОБА_4 пені в розмірі 3100 грн. Представник банку підтвердив в суді апеляційної інстанції, що умова йде саме про пеню, а не про комісію. Остання нарахована за період з 01.06.2013 року по 08.06.2016 року. Тому колегія суддів погоджується із заявою представника відповідача про застосування до даної вимоги строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України, а саме один рік. У зв'язку з цим стягненню підлягає пеня в розмірі 360 грн. за останній рік, що передував зверненню до суду, виходячи з місячного її розміру 30 грн., а не 100 грн. як обрахував позивач. Розмір пені 100 грн. на місяць з відповідачем не погоджувався, про що не заперечував представник банку.

Колегія суддів не вбачає підстав і для стягнення штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та в розмірі 1026,23 грн. (процентна складова), оскільки, як вбачається з довідки про умови кредитування, останні нараховуються за те ж порушення, за яке нараховується і пеня, тобто за несвоєчасне погашення заборгованості. Проте, подвійна відповідальність за одне і те ж порушення не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, тому рішення у відповідності до ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі стягненням з ОСОБА_4 на його користь 4060 грн. 07 коп., з яких 1748,50 грн. - заборгованість по тілу кредита, 1951,57 грн. - по відсоткам за користування кредитом та 360 грн. - пені.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до задоволеної частини позовних вимог належить стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 526,15 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 4060,07 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 31.03.2010 року, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1748,50 грн., по відсоткам - 1951,57 грн., по пені - 360 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 526,15 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої і апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -