Справа № 758/9153/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю представника відповідача - Деревецького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві матеріали цивільної справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» (надалі ПрАТ «АХА Страхування») про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, діючи від себе та як законний представник малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову ПрАТ «АХА Страхування» від 09.10.2013 року № 5630/16цв у виплаті страхового відшкодування, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 1 106 386,09 грн. за договором добровільного страхування, укладеним 05.05.2010 р. між відповідачем та її чоловіком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та її представник, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав необхідним залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що це є повторною неявкою сторони позивача в судове засідання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 15.02.2017 р., в якому були присутні представники сторін у справі, судовий розгляд був відкладений за клопотанням учасників для ознайомлення з додатковими документами та запереченнями на 23.02.2017 р. з повідомленням осіб, що беруть участь у справі, під розписку після закінчення судового засідання.

В судове засідання 23.02.2017 р. представник позивача ОСОБА_5, будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, що підтверджено розпискою (арк.спр.174), в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із зайнятістю в іншому процесі. На підставі ст.169 ч.1 п.2 ЦПК України розгляд справи було відкладено на 16.03.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка на 16.03.2017 р., що була надіслана на адресу представника позивача ОСОБА_5, яку вона повідомила суду, повернута поштовим відділенням без вручення з відміткою про повернення за закінченням строку зберігання.

При цьому про час та місце судового засідання 16.03.2017 р. була повідомлена безпосередньо позивачка, яка в судове засідання 16.03.2017 р., будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.спр.181), в судове засідання не з'явилась, явку свого представника не забезпечила, заява про розгляд за її відсутності до суду не подала.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, судом враховуються відповідні положення законодавства, згідно яких на відміну від аналогічного положень раніше чинної редакції п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, в якому зазначалось про повторну неявку до суду без поважних причин, у п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у редакції Закону від 07.07.2010 р. зазначено, що суд залишає заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Тобто, не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача. Зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст. 169 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України), при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 3 ст. 89 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз'яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, вона не уявляє собою великої складності.

Оцінюючи характер процесу та його значення для заявника, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом в липні 2016 р., стороною позивача лише в листопаді 2016 р. усунуті недоліки за позовною заявою, при цьому копія ухвали по залишення позову без руху, що неодноразово надсилалась судом, поверталась без вручення з відміткою поштового відділення про повернення за закінченням строку зберігання. Після відкладення розгляду справи 23.02.2016 р. представник позивача не цікавився розглядом справи, що свідчить про байдужість до руху справи. При цьому, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача, відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не подає, чим умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог. Про таку процесуальну поведінку сторони позивача також свідчить ухвала Подільського районного суду м.Києва від 10.02.2016 р., якою позов за вищевказаними вимогами був залишений без розгляду в зв'язку з повторною неявкою в судове засідання. Вказане також не підтверджує значимості цієї справи для позивача та свідчить про те, що позивач зацікавлений саме в тривалому розгляді справи в суді.

З огляду на те, що позивач повторно не з'явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, строк розгляду справи, встановлений ст.157 ЦПК України, сплинув, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Частиною 2 ст.207 ЦПК України передбачено, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Тому, залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного зверення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.169 ч.3, 207 ч.1 п.3, 208-210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова