Справа №: 343/1431/16-ц
Провадження №: 2/0343/56/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретарів - Шикор Г.В., Оленяк С. І.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - адвоката Керницького В.М.,

представників відповідачки - адвокатів Палятинського В.І., Кучкуди П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила та просила визнати недостовірною інформацію, яка розповсюджена редакцією газети "Добра справа" у № 26 від 01 липня 2016 року і стосується її особисто та зобов'язати ОСОБА_5 спростувати її таким шляхом, яким інформація поширена - опублікувати у газеті "Добра справа" на тій самій сторінці і в тому ж самому форматі негайно такого змісту замітку: "Керівник благодійного фонду м. Долина ОСОБА_5 приносить свої вибачення ОСОБА_1 за надану недостовірну інформацію в тижневику "Добра справа" № 26 від 01.07.2016 р."; стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат, що становить 43500,00 грн., та судові вирати - послуги адвоката та розмір судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що у тижневику "Добра справа" № 26 від 01 липня 2016 року опубліковано так звану "подяку" від пацієнтів, які хворі на цукровий діабет, в якій звинувачено її в перешкоджанні отримання ними безкоштовних медикаментів від благодійного фонду на сесії Долинської районної ради. Такі факти не відповідають дійсності. Своїми діями відповідач поширив недостовірну інформацію, яка принижує її честь та гідність як громадянина та ділову репутацію як працівника сфери охорони здоров'я. Вона не має жодного відношення до якого-небудь благодійного фонду, не є його працівником, жодним чином не перешкоджала забезпеченню осіб безкоштовними медикаментами, не організовувала їх постачання чи будь-яких замовлень від хворих не приймала.

Щодо ситуації, яка сталася на сесії Долинської районної ради 30 червня 2016 року, то вона дійсно займала активну громадську позицію, висловлювала свою думку у колі громадян, які прибули на сесію для участі у відкритому проведенні пленарного засідання та які висловлювали своє невдоволення з приводу проведення реорганізації Долинської ЦРЛ та створення ЦМСД Долинської районної ради. У порядку денному на сесію райради того дня питання про видачу ліків особам, які хворіли на цукровий діабет, не виносилось.

Оскільки вона працює медсестрою Долинської дитячої поліклініки, дана стаття підриває її авторитет зі сторони пацієнтів. Своїми діями відповідачка завдала їй моральної шкоди. Наслідки подій, що сталися, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, вона втратила життєвий спокій, погіршилися її взаємовідносини з оточуючими, рідними, друзями.

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Керницький В.М. позов підтримали, просили його задовольнити. Додатково ОСОБА_1 пояснила, що 30.06.2016 р. на сесії Долинської районної ради мало розглядатися питання про створення центру ПМСД на базі дитячої поліклініки, про що були повідомлені працівники даного зкладу, які прийшли на цю сесію. Вона дійсно брала активну участь у сесії районної ради, зокрема щодо розгляду питань медичної сфери. У той час, коли люди кричали: "Ганьба", голова районної ради вирішив нагородити ОСОБА_6 грамотою, що було, на її думку, недоречним. Оскільки вже був гамір, під час нагородження присутні не зупинилися та продовжували вигуки, які були адресовані в сторону влади. Вона сиділа і ніяких висловлювань не озвучувала. Вона не має жодного відношення до благодійного фонду та роздачі ліків, тим паче, на сесію ради не виносились ці питання. Пацієнти, які хворі на цукровий діабет, обслуговуються у лікаря-ендокринолога, де і отримують безкоштовно ліки. Вона ж працює медсестрою у дитячій лікарні біля лікаря-педіатра і до лікаря-ендокринолога не має ніякого відношення. У медичні заклади Долинського району від благодійного фонду лікарства не поступали. Їй не відомо, чи привозився вказаний у статті препарат, яка його вартість і чи є в ньому потреба, оскільки список хворих, яким він необхідний, відсутній. У статті її образило слово "Подяка", яке написано в лапках, та побажання, які закінчуються трьома крапками. Недостовірною вважає всю інформацію, викладену у вищеописаній замітці, тому що вона здійснює маніпуляції багатьом людям, а відомості, викладені в тижневику "Добра справа" щодо неї, склали в них враження, що вона дійсно перешкоджала отриманню безкоштовних ліків, тому останні почали ставитися до неї з насторогою. Наполягає на вибаченні, оскільки вона працює у медичній сфері, тому поширення такої недостовірної інформації підриває її авторитет серед пацієнтів, компроментує її. Опублікування так званої "Подяки" у тижневику "Добра справа" завдало їй моральних страждань, порушило душевний спокій. Розмір моральної шкоди обумовлений необхідністю відновлення попередніх зв'язків з людьми та витратами на профілактичне лікування, якого вона потребує.

Представники відповідачки ОСОБА_5 - адвокати Палятинський В.І. та Кучкуда П.В. в судовому засіданні позов не визнали, заперечили проти його задоволення. Пояснили, що інформація, зазначена у статті, відповідає дійсності, оскільки засновник благодійної організації "Благодійний фонд "ФАРМВАРТА" ОСОБА_6 неодноразово передавав через медичні заклади Долинщини безкоштовні ліки для населення та дійсно мав намір передати за проханням останніх лікарський засіб "Метфогама 500 № 120" в кількості 100 упаковок. Після передачі чергової партії ліків місцева влада вирішила висловити свою вдячність за це та запросила ОСОБА_6 на сесію районної ради, де йому було вручено грамоту. Однак, під час нагородження почалися викрики: "Ганьба" та інші звинувачення. ОСОБА_6 намагався звернутися до присутніх, щось пояснити, але гамір не припинявся, через що він вийшов із залу, вказавши, що не заслуговує на таке ставлення, оскільки мав намір допомогти. Після того, що відбулося, зокрема, після активної позиції позивачки, він відмовився співпрацювати з м. Долина та не надав обіцяні напередодні ліки. "Благодійний фонд "ФАРМВАРТА" у м. Долина співпрацює з Благодійним фондом громади міста Долина, в якому на посаді менеджера працює відповідачка. ОСОБА_5 приклала багато зусиль, щоб надати допомогу людям Долинщини, які цього потребують, в тому числі, щоб залучити БО "БТ "ФАРМВАРТА" до співраці з медичними закладами м. Долини та надання їм матеріальної допомоги, в тому числі медичних препаратів. Через неї фонд, заснований ОСОБА_6, отримує інформацію про потреби хворих, після чого, по мірі своєї можливості, передає ліки, в яких є потреба. По дорозі до районної ради було домовлено про передачу для хворих на цукровий діабет препарату "Метфогама 500", а саме можливість виділення та передачі 100 упаковок цього лікарства підтвердив ОСОБА_6. Тому відмова останнього через події, що сталися, від передачі цих ліків та взагалі подальшої співпраці з Долиною, її дуже розхвилювала. Оскільки позивачка найактивніше скандувала, знаходилася біля мікрофону, прямо навпроти ОСОБА_6, викрикувала, що ліки прострочені, неліцензовані, відповідачка вирішила висловити свою думку з приводу неотримання безкоштовних ліків, тому розмістила замітку у газеті "Добра справа". Вони вважають, що інформація у замітці не містить недостовірних відомостей, оскільки позивачка дійсно працює медсестрою Долинської дитячої поліклініки, займала активну позицію, намір благодійного фонду передати ліки у вказаній кількості мав місце, однак внаслідок поведінки ОСОБА_1 їх не було передано, тому підстав вважати, що така інформація порочить честь останньої, не має. Вживання у статті її назви "Подяка" та використання у тексті трьох крапок не може слугувати свідченням недостовірної інформації, відповідно відсутні підстави для її спростування та стягнення моральної шкоди.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові та речові докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Як вбачається з примірника газети "Добра справа" № 26 (639), виданого 01 липня 2016 року, на останній його сторінці розміщена публікація з заголовком "ПОДЯКА" наступного змісту: "Від імені пацієнтів, хворих на цукровий діабет, виносимо глибоку подяку вельмишановній пані ОСОБА_1, медсестрі Долинської дитячої поліклініки, дякуючи активній громадській позиції якої, на сесії Долинської районної ради вони втратили можливість отримати безкоштовні медикаменти від благодійного фонду, а саме: Метфогама 500 № 120 в кількості 100 упаковок, вартістю 200 гривень кожна, і тепер змушені купляти їх в аптеках. Дякуємо, вам, пані ОСОБА_1, за таку турботу про наше здоров'я. Бажаємо Вам, пані ОСОБА_1..." (а.с. 5-6).

Позивачка просить визнати інформацію у вказаній публікації недостовірною, вважає її образливою, а вжите слово подяка у лапках та речення з трьома крапками - твердженнями негативного характеру.

При вирішенні питання поширення стосовно позивачки недостовірної інформації та наявності обов'язку відповідачки стростувати її, суд звертає увагу на роз'яснення, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.09.2009 р., згідно яких при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що в згаданій статті була викладена інформація, яка стосується позивачки, та мало місце поширення такої інформації в газеті, тобто доведення такої інформації до відома багатьох осіб, що не оспорюється відповідачкою.

Щодо наявності такої ознаки як поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності, слід визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно вимог чинного законодавства недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Віповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.09.2009 р., згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання інфомації недостовірною, ОСОБА_1 на неодноразові запитання суду та сторони відповідача не конкретизувала інформацію, яку вона вважає недостовірною, вважаючи такою цілу статтю, як і не надала докази недостовірності поширеної інформації.

Так, в судовому засіданні позивачка вказала, що вона дійсно працює медсестрою поліклінічного відділення Долинської міської дитячої лікарні, на підтвердження чого надала копію трудової книжки НОМЕР_1, заповненої 01 вересня 1986 року (а.с.31), та копію посадової інструкції кабінетної сестри медичної поліклінічного відділення Долинської міської дитячої лікарні ОСОБА_1.(а.с. 32-36). Тому підстав вважати, що у спірній статті недостовірно вказано: «…пані ОСОБА_1, медсестрі Долинської дитячої поліклініки,…», немає.

Крім того, позивачка як в позовній заяві, так і під час дачі пояснень суду не заперечила, що на сесії Долинської районної ради 30 червня 2016 року вона займала активну громадську позицію, що також не дає підстав вважати, що поширена у статті інформація: «…дякуючи активній громадській позиції якої…», є недостовірною.

Суд також звертає увагу на те, що, ОСОБА_1, займаючи активну позицію на сесії Долинської районної ради та виражаючи свої погляди і переконання в широкому колі осіб, повинна була бути готова до оцінки свого виступу присутніми, в тому числі і до критики.

Позивачка, як на підтвердження своїх позовних вимог, посилається на те, що у спірній статті її звинувачено в тому, що вона перешкоджала в отриманні ліків, однак у замітці не зазначено про факт перешкоджання в отриманні ліків.

Як вказав у судовому засіданні представник відповідачки Палятинський В.І., ОСОБА_5, будучи менеджером (управителем) благодійного фонду громади м. Долина (а.с. 167), в статті вказала, що: «на сесії Долинської районної ради ми втратили можливість отримати безкоштовні медикаменти від благодійного фонду, а саме: Метфогама 500 № 120 в кількості 100 упаковок, вартістю 200 гривень кожна…». На підтвердження достовірності вказаної інформації сторона відповідачки зазначила, що засновник благодійного фонду ОСОБА_6 неодноразово передавав через медичні заклади Долинщини безкоштовні ліки для населення та дійсно мав намір передати лікарський засіб «Метфогама 500», про необхідність якого вказували представники лікарні. Він підтвердив, що має можливість виділити 100 упаковок вказаного препарату для Долини. На той час вартість однієї упаковки становила 200 грн. Однак, завдяки активній позиції позивачки, він відмовився співпрацювати з м. Долина та не надав обіцяні напередодні ліки.

Будучи допитаний в якості свідка в судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_6, який являється засновником БО "Благодійний фонд "Фармварта" (а.с. 60), підтвердив, що благодійний фонд певний час співпрацював з м. Долина, передаючи безкоштовні лікарські засоби. 30 червня 2016 року він приїхав у м. Долина, щоб передати частину партії лікарських препаратів для діабетиків з хворобою другого типу. Того дня його було запрошено на сесію Долинської районної ради, де голова районної ради нагородив його грамотою. Під час її вручення позивачка, яка стояла близько 2 метрів від нього, почала скандувати, мовляв ліки не ліцензовані, не сертифіковані і прострочені. Він намагався звернутися до присутніх, але викрики не припинялися, в тому числі негативні твердження лунали від позивачки. Тоді він мав намір у присутності преси залишити додаткові 100 упаковок лікарського препарату "Метфогама 500", щоб люди знали про наявність безкоштовного препарату. Про це мала місце домовленість за 1,5-2 год до початку сесії, оскільки вказаний препарат виявився вкрай необхідним для населення. Однак, після таких звинувачень та криків позивачки, він відмовився співпрацювати з м. Долина, про що відразу повідомив відповідачку, а вказаний препарат передав у м. Вінницю. Ліки, якими забезпечують їх спонсори, ліцензовані та пройшли необхідну реєстрацію.

Про те, що БО "Благодійний фонд "Фармварта" неодноразово надавала гуманітрану допомогу м. Долина свідчать відповідні копії актів приймання-передачі майна, серед яких і акти приймання-передачі від 30 червня 2016 року (а.с. 139-150).

В судовому засіданні позивачка вказала на те, що під час нагородження ОСОБА_6 вона сиділа та нічого не викрикувала. Проте це суперечить поясненням вищезгаданого свідка та не відповідає відеозаписам, під час перегляду яких встановлено, що ОСОБА_1 під час нагородження ОСОБА_6 стояла біля мікрофону прямо навпроти останнього та стверджувала в його сторону: «Без ліцензії, без перекладу, без нічого»…. (а.с. 63, 123).

Як на підтвердження своїх слів у сторону ОСОБА_6 про непридатність ліків, позивачка долучила до матеріалів справи відеозапис, з якого було встановлено, що головний лікар на нараді працівників повідомив про отримання з благодійного фонду медикаментів. Однак останній, враховуючи те, що поступають скарги від учасників АТО на прострочені ліки, закликав саме медичних працівників, а не представників благодійних фондів, при прийманні гуманітарної допомоги, яка є вкрай необхідною, та видачі лікарських засобів хворим перевіряти терміни їх дії (а.с. 62).

Те, що лікарські засоби, які мав намір передати як гуманітарну допомогу засновник БО "Благодійний фонд "Фармварта", є ліцензованими, підтверджується долученими до матеріалів справи відповідним реєстраційним посвідченням, висновками, сертифікатами (а.с. 111-122). Крім того, твердження позивачки в цій частині є суперечливими, оскільки вона вказує, що їй взагалі не відомо, щоб благодійним фондом передавалися ліки медичним закладам м. Долини, при цьому зазначає, що передані ліки без ліцензії та прострочені.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що працює лікарем-педіатром у Долинській дитячій поліклініці. Влітку 2016 року в них проходила медична реформа, яка передбачала створення первинної медико-соціальної ланки, тому знаючи, що у районній раді не має жодного медика, вони вирішили прийти на сесію, щоб розповісти депутатам про недоліки такої реформи. Коли депутати проголосували не так, як вони з ними попередньо погодили, медики почали викрикувати:"Ганьба". Під ці крики голова районної ради вирішив нагородити грамотою ОСОБА_6, який сприйняв ці крики на свою адресу. Їм не було відомо, що під час сесії когось будуть нагороджувати, в порядку денному сесії не виносилося питання про видачу ліків. Вважає, що під час ситуації, яка склалася на сесії, вручати нагороду було недоречно. Позивачка жодним чином не могла вплинути на отримання чи розповсюдження ліків, оскільки цим займається ендокринолог. Честь ОСОБА_6 вона не зганьбила, оскільки нічого не викрикувала. Після замітки, яка вийшла, ОСОБА_1 хвилювалася, була пригнічена. Вона є правою рукою лікаря, знає, яке харчування слід призначати дітям, однак довіра батьків дітей до неї впала після надрукованої статті. Принизливим для них як медичних працівників, зокрема, і позивачки, є те, що їх звинувачують у тому, що через них хворі втратили можливість отримати безкоштовні ліки.

Як на підтвердження достовірності того, що : «... тепер змушені купляти їх в аптеках…», представники відповідачки долучили до матеріалів справи повідомлення Долинської ЦРЛ № 1239/01-17/30 від 06.10.2016 р., згідно якого препарат "Метфогама 500" та його аналоги призначаються лікарями Долинської ЦРЛ для лікування цукрового діабету. Хворі на цукровий діабет 2-го типу із-за браку коштів частково забезпечуються таблетованими цукрознижуючими препаратами (а.с. 106), що свідчить про те, що, не отримавши вказаний препарат безкоштовно, пацієнти, хворі на цукровий діабет, у разі призначення його лікарем, змушені його купляти.

Щодо вказівки позивачки на те, що через неї люди не могли втратити безкоштовні медикаменти для лікування цукрового діабету, оскільки благодійні фонди препаратами інсуліну Долинську ЦРЛ не забезпечують (а.с. 151), суд зазначає, що препарат, який мав намір надати ОСОБА_6 є не інсуліном, а таблетками, які призначені для лікування цукрового діабету ІІ типу (а.с. 115), в той час, як інсуліном забезпечуються хворі на цукровий діабет 1 типу.

Як на підтвердження того, що викладена у статті інформація не відповідає дійсності, ОСОБА_1 вказує на те, що вона не могла перешкодити в отриманні ліків, оскільки на сесії районної ради не виносилися питання про отримання ліків та про нагородження засновника благодійної організації. Натомість, суд звертає увагу на те, що в статті про "перешкоджання" не йдеться, а зазначено про активну позицію пані ОСОБА_1. Крім того, на сесію районної ради позивачка, з її слів, прийшла з приводу проведення реорганізації Долинської ЦРЛ та створення ЦМСД Долинської районної ради, саме по цих питаннях вона скандувала та займала активну позицію. Однак, як вбачається з витягу з протоколу восьмої сесії Долинської районної ради сьомого скликання від 30 червня 2016 року, до порядку денного районної ради вказані позивачкою медичні питання не виносилися, як і не було внесено питання "інше", при якому ніби-то мали вирішувати про медичну реформу, депутати затвердили порядок денний, однак до розгляду питань порядку денного не приступили у зв'язку з неможливістю проведення роботи сесії (а.с. 108-110).

Також позивачка зазначає, що вжите слово подяка у лапках та незакінчене речення з трьома крапкми є твердженням негативного характеру, однак згідно з роз"ясненнями п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.09.2009 р. негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

На думку суду, наведені у статті висловлювання, а саме: слово «ПОДЯКА» у лапках, незакінчене речення з трьома крапкми, «…Дякуємо Вам, пані ОСОБА_1, за таку турботу про наше здоров'я. Бажаємо, Вам, пані Ніна…» є оціночними судженнями автора, тобто висловлюваннями, які з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів не містять фактичних даних, критики. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, що, крім національного законодавства, відповідає положенням ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, інакше це може призвести до обмеження дотримання кожним своїх поглядів, що лежить в основі права будь-якої людини, та що власне й захищається зазначеною статтею 10 Конвенції.

У справі «Лінгенс проти Австрії» Європейський Суд з прав людини вказав, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».

Крім того, позивачка просить спростувати інформацію, опублікувавши наступного змісту замітку: "Керівник благодійного фонду м. Долина Леся ОСОБА_5 приносить свої вибачення ОСОБА_1 за надану недостовірну інформацію в тижневику "Добра справа" № 26 від 01.07.2016 р.".

Статтею 297 ЦК України передбачено право фізичної особи звернутися до суду з позовом про захист честі та гідності. Способи захисту гідності, честі та ділової репутації передбачені ст.ст. 16, 277 ЦК України.

У п. 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вказано, що суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

За змістом статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Думку щодо неможливості застосувати таких спосіб захисту честі та гідності, як зобов'язання принести вибачення, висловив і Європейський суд з прав людини в рішенні від 05.05.2011 р. по справі за позовом редакції газети «Праве дело (рос.) та Штекель проти України».

Отже, така міра як вибачення не передбачена національним законодавством, а зобов'язання вибачитися може суперечити конституційній гарантії свободи вираження. Тому суд вважає, що принесення вибачень як спосіб захисту не є таким, що грунтується на вимогах закону.

В судовому засіданні представником редакції тижневика "Добра справа" було запропоновано ОСОБА_1 скористатися правом на відповідь, яке передбачене ч. 1 ст. 277 ЦК України, від чого остання категорично відмовилася.

Враховуючи те, що в судовому засіданні стороною відповідача було доведено, що інформація, яка міститься у спірній публікації є достовірною, позивачка ж не надала доказів протилежного, наявні у замітці оціночні судження доведенню не підлягають, а вибраний позивачкою спосіб захисту не передбачений національним законодавством, тому у задовленні позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, спростосування недостовірної інформації слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як зазначено в п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову про захист честі, гідності та ділової репутації, та, враховуючи те, що в ході розгляду справи не встановлено протиправності дій відповідачки внаслідок розміщення в газеті вищеописаної замітки, не доведено порушення особистих немайнових прав позивачки діями останньої, тому підстав для задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд не вбачає.

Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 32, 34, 68 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 р., ст. 16, 277, 297 ЦК України, ст. 30, 47-1 Закону України "Про інформацію", керучись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлений: 10.03.2017р.