441/1595/15-ц 2/441/9/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - Ференц О.І.,

за участю секретарів судових засідань - Сорока М.В., Карапінка І.Р., Гірняк Х.О.,

представників позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6

та представника третьої особи - Греділь В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Городоцької міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_10, відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області, про визнання недійсними державних актів на право власності на землю та усунення перешкод, відновлення стану земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2015р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що їй в порядку спадкування на праві власності у АДРЕСА_2 належать дві земельні ділянки загальною площею 0.0784 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка площею 0.0273 га, яка має форму трикутника, довжиною 60 м. та шириною 9.1 м., межує з земельними ділянками відповідача ОСОБА_9 на АДРЕСА_1. Відповідач, оформляючи свої земельні ділянки згідно договору дарування від 02.11.2007р., незаконно захопив частину земельних ділянок сусідів - ОСОБА_4, ОСОБА_11 та її, що підтверджено Актом комісії Городоцької міської ради від 30.09.2015р..

Вказувала, що батькові відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_12, на праві власності на землю належала земельна ділянка площею 0.1199 га згідно Державного акта серії НОМЕР_2 від 08.10.2011р.. Згідно договору дарування землі від 02.11.2007р. відповідачу передано у власність дві окремі земельні ділянки: площею 0.1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно Державного акта серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р. та площею 0.0278 га для ведення ОСГ згідно Державного акта серії НОМЕР_3 від 08.10.2010р., тобто разом передано у власність ОСОБА_9 0.1278 га, а не 0.1199 га, що на 79 кв. м. більше.

Зазначала, що згідно акта комісії Городоцької міської ради від 30.09.2015р. збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_9 має місце через те, що не були враховані інтереси суміжних землекористувачів, так як межі ділянок при видачі державних актів не погоджувалися з суміжними землекористувачами, а були погоджені депутатською комісією попереднього скликання. Крім цього ОСОБА_9 передана у власність земельна ділянка площею 0.0832 га для ведення ОСГ згідно Державного акта серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р., виданого на підставі рішення Городоцької міської ради № 541 від 27.12.2011р., яка також частково межує з належною йому земельною ділянкою. Площа такої земельної ділянки має становити 0.0273 га. Внаслідок такого приватизаційного захоплення відповідачем ОСОБА_9 частини належної їй земельної ділянки така змістилася в сторону меліоративної канави. Якщо раніше довжина належної їй земельної ділянки становила 60 м., то тепер має довжину близько 50 м..

Просила суд постановити рішення, яким відновити стан належної їй земельної ділянки, який існував до порушення прав, відповідно до Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_5 від 28.10.2001р., визнати недійсними Державні акти на право власності ОСОБА_9 на землю серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р., серії НОМЕР_3 від 08.10.2010р. та серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р., а також визнати недійсними рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. та № 541 від 27.12.2011р..

22.04.2016р. позивач подала суду письмову заяву в порядку ст.31 ЦПК України, в якій просила позовну заяву в частині визнання недійсними державних актів на право власності ОСОБА_9 на землю серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р., серії НОМЕР_3 від 08.10.2010р. та визнання недійсним рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. залишити без розгляду.

06.06.2016р. позивач подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_8 просить суд відновити стан належної їй земельної ділянки, який існував до порушення прав, відповідно до Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_5 від 28.10.2001р., визнати недійсними державні акти на право власності ОСОБА_9 на землю серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р. та серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р. та їх державну реєстрацію, а також визнати недійсними рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. та № 541 від 27.12.2011р.. Заяву мотивує тим, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 29.10.2000р. на площу земельної ділянки 0.1199 га, яка належала попередньому власнику - батькові ОСОБА_9, ширина земельної ділянки, позначена на план-схемі літ. А до Б на стику з земельною ділянкою площею 0.0832 га (Державний акт серії ЯН № 407667), становить 22.7 м, а на містку-заїзді, позначених на план-схемі літ. Б до В довжина вказана 9.10м., проте в новому акті відповідача серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р. на площу земельної ділянки 0.1000 га ширина земельної ділянки на стику з земельною ділянкою ОСОБА_8 вже становить 23.43 м, тобто ширина земельної ділянки збільшена на 73 см., а на містку-заїзді літ. Б до В довжина вказана 9.59 м, замість 9.10 м, що на 49 см більше. Таким чином між попереднім Державним актом серії НОМЕР_2 від 29.10.2000р. та оформленим на підставі нього новим Державним актом серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р. є істотна різниця відносно ширини земельної ділянки, яка вплинула на зміну межі між земельними ділянками ОСОБА_8 та ОСОБА_9.. Одночасно з плану-схеми проекту земельної ділянки ОСОБА_9 вбачається, що станом на 2009 рік погодження меж позначених літ. Б до В відбулося з попереднім власником ОСОБА_14, а не з дійсним власником ОСОБА_8. Зміна пролягання межі між земельним ділянками позивача та відповідача ОСОБА_9 стали їй відомі лише після надходження в суд технічної документації, на підставі якої ОСОБА_9 були видані Державні акти, а відтак термін позовної давності нею пропущений не був. З приводу незаконності видачі Городоцькою міською радою Львівської області Державного акта серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р., зазначає, що в самому акті не вказано цілі виділеної земельної ділянки, також допущена помилка в зазначенні номеру сесії міської ради, на якій приймалося рішення. На стику земельної ділянки площею 0.0832 га, належної ОСОБА_9, з площею земельної ділянки 0.01199 га, яка належала його батькові - ОСОБА_12 згідно Державного акта серії НОМЕР_6 від 29.10.2000р. в плані-схемі (літ. А до Б) вказана ширина цієї земельної ділянки 22.7 м, тепер же ширина належної відповідачу земельної ділянки стала ширшою, оскільки в Державному акті серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р. вже вказано ширину (від літ. В до Г) 23.4 м. Отже цілком очевидно, що із зміною ширини земельної ділянки площею 0.0832 га, належної ОСОБА_15, змінилася лінія пролягання межі та збільшилася площа земельної ділянки. При цьому з нею як із суміжним землекористувачем не була погоджена межа земельної ділянки ОСОБА_9 та землевпорядною організацією не були встановлені межові знаки, як це передбачено Інструкцією Держкомзему України від 18.05.2010р., що суперечить ст.55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003р. та ст.184 ЗК України. Викладені в попередній позовній заяві доводи (обґрунтування) відносно порушення відповідачами її законних прав власника земельної ділянки площею 0.0273 га підтримує, але зменшує позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акта серії НОМЕР_3 від 08.10.2010р..

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позову в повному обсязі. ОСОБА_4 вказує, що при приватизації земельних ділянок ОСОБА_9 були порушені права усіх суміжних землекористувачів, що підтверджується документами. Площа тієї земельної ділянки, яка перебувала у власності батька відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_12, після оформлення договору дарування не відповідає тій площі, яка тепер належить відповідачу згідно Державних актів на право приватної власності на землю. Відповідно під час приватизації своїх земельних ділянок ОСОБА_9 площа земельних ділянок суміжних землекористувачів зменшилася, що відображено в Акті обстеження від 30.09.2015р.. Крім того, під час приватизації земельних ділянок ОСОБА_9 ОСОБА_8 свого підпису в акті узгодження меж не ставила, як і суміжний землекористувач ОСОБА_10, їхньої думки взагалі не з'ясовували. Згідно наданих письмових заперечень представника позивача строк позовної давності на вимоги про визнання недійсним правових актів органу місцевого самоврядування не поширюються згідно п.4 ст.268 ЦК України, а в іншій частині позовна давність переривалася. Крім того, під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_9 було порушено норми закону, так як межі земельних ділянок не були узгоджені із суміжними землекористувачами, зокрема і позивачем, а відтак документація складена з явними порушеннями. Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні доповнив, що термін позовної давності при зверненні до суду пропущений не був, оскільки другий спірний Державний акт на право власності на землю був виданий відповідачу ОСОБА_9 в грудні 2012р., при цьому не зважаючи на те, що акти видані в різний період, йдеться фактично про одну земельну ділянку, єдиний земельний масив. Окрім того, цивільна справа, яка розглядалася в Городоцькому районному суді Львівської області і на яку посилається представник відповідача, стосувалася заїзду до земельної ділянки, а не накладки земельних ділянок. Про зміщення своєї земельної ділянки в сторону меліоративної канави внаслідок необгрунтованого збільшення площі земельних ділянок ОСОБА_9 ОСОБА_8 дізналася з акту земельної комісії Городоцької міської ради Львівської області від 30.09.2015р., внаслідок такої накладки земельних ділянок ОСОБА_8 не може належним чином перереєструвати своє право власності на земельну ділянку, відтак порушення є триваючим і постійно чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном. В продовження, під час встановлення меж земельних ділянок ОСОБА_9, які виступають предметом спору, було грубо порушено вимоги земельного законодавства, оскільки не було враховано думки суміжного землекористувача ОСОБА_8 при узгодженні меж земельних ділянок відповідача ОСОБА_9, позивач не відмовлялася погодити такі, вона просто не була запрошена при проведенні обмірів таких земельних ділянок. Відтак Городоцька міська рада не вправі була видавати акт узгодження меж земельних ділянок, що було визнано як порушення самим представником Городоцької міської ради в судовому засіданні. Внаслідок помилок у спірних Державних актах ОСОБА_9 ОСОБА_8 відмовлено державним кадастровим реєстротором у внесенні відомостей про її земельну ділянку в Єдиний державний земельний кадастр, що ще раз підтверджує триваючий характер порушень зі сторони ОСОБА_9.

Відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив повністю, пояснивши, що ніякого захоплення земельної ділянки суміжних землекористувачів не було. Технічну документацію на землю робила відповідна ліцензійна організація, про будь-які порушення він не знав. Визнає, що сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не погодили межі земельних ділянок, що передавалися йому у власність, інших троє сусідів акт узгодження меж підписали. Попередній власник земельної ділянки позивача - ОСОБА_14, та його батько - ОСОБА_12, добровільно здійснили обмін частин земельної ділянки, щоб надати його батьку можливість приватизувати заїзд до свого господарства. Після оформлення належних його батьку земельних ділянок на себе він приватизовував землю згідно фактичних меж користування, а тому не знає, чому міська рада визнає позов і склала такий акт від 30.09.2015р.. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно письмових заперечень проти позову представника відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_6, позивач пропустила строк позовної давності, оскільки у провадженні Городоцького районного суду Львівської області знаходилася цивільна справа (№2-207) за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 та Городоцької міської ради про визнання частково недійсним державного акта на право приватної власності на землю, яка була подана ще 07.09.2005р.. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.11.2009р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.02.2010р., у задоволенні позовних вимог відмовлено. 17.09.2012р. позивачкою в межах вищевказаного провадження було подано заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Дана заява була обґрунтована в тому числі і тим, що їй стало відомо про рішення Городоцької міської ради Львівської області № 541 від 27.12.2011р., яким ОСОБА_9 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0.0832 га на АДРЕСА_1, яка по периметру межує з ділянкою ОСОБА_8, проте її межі не погоджувалися із власниками суміжних земельних ділянок та накладаються на земельну ділянку, що була успадкована. Аналогічне обґрунтування міститься і в позовній заяві у даній цивільній справі, відтак позивачу було відомо про такі обставини ще 31.08.2012р., отже до вимог про визнання недійсними Державного акта пройшов трьохрічний термін позовної давності. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Таким чином, саме технічна документація із землеустрою може вважатися належним доказом відповідності чи невідповідності меж земельної ділянки на місцевості. Комісія, яка складала акт від 30.09.2015р., не досліджувала жодних топографо-геодезичних та картографічних матеріалів, не досліджувала технічної документації із землеустрою позивача та відповідача ОСОБА_9, відтак такий акт не може вважатися належним доказом порушення прав ОСОБА_8. З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що факт накладення (перетину) земельних ділянок будь-яких осіб можливо встановити виключно шляхом візуального обстеження та співставлення межових знаків їх земельних ділянок в натурі на місцевості або шляхом експертного дослідження затверджених проектів відведення земельних ділянок щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості. Проте позивачем не надано суду жодних належних доказів (висновок експерта, технічна документація) на підтвердження такого накладення ділянок. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівської області, ОСОБА_16 в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що після приватизації земельних ділянок ОСОБА_9 постійно виникають конфлікти між ним та суміжними землекористувачами, оскільки дійсно під час приватизації всупереч чинному законодавству не були погоджені межі земельних ділянок з усіма суміжними землекористувачами. Комісія із представників міської ради визнала факт порушення прав суміжних землекористувачів при приватизації земельних ділянок ОСОБА_9. Крім цього, при приватизації земельної ділянки ОСОБА_9 не дотримано також ДБН, оскільки межа земельної ділянки проходить по межі будівлі сусідів. З метою недопущення подальшого порушення прав суміжних землекористувачів, у зв'язку з тим, що іншим способом окрім як скасування спірних державних актів та рішень міської ради усунути вищевказані порушення неможливо, просить позов задоволити.

Третя особа - ОСОБА_10, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задоволити, оскільки при оформленні технічної документації на земельні ділянки ОСОБА_9 були також порушені її права як суміжного землекористувача, оскільки площа земельної ділянки, якою вона користується, зменшилася і не відповідає тій, яка фактично перебувала у користуванні її батька. Вона не може належним чином оформити свої права на землю через такі дії відповідача.

Представник відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області - Греділь В.І., в судовому засіданні пояснив, що за місцем проживання заявника вони не виїжджали, а тільки робили документи на підставі технічної документації, яка виготовлялася ліцензованою організацією. В базу даних вносили відомості на підставі рішень міської ради. Тобто первинний облік площ земельних ділянок веде міська рада, а безпосередньо заміри проводить ліцензована організація. Вирішення спору покладає на розсуд суду. Допитаний в якості спеціаліста Греділь В.І. пояснив, що рішення державного кадастрового реєстратора № НОМЕР_9 від 31.08.2016р. про відмову ОСОБА_8 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру тлумачиться тим, що на підставі розроблених ліцензійною організацією документів вбачається накладення земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_7 та НОМЕР_8, тобто земельними ділянками ОСОБА_9, на земельну ділянку замовника ОСОБА_8, що унеможливлює внесення відповідних відомостей про реєстрацію її земельної ділянки у Державний земельний кадастр. Погоджується, що при встановленні меж земельних ділянок ОСОБА_9 мав погодити такі із усіма суміжними землекористувачами, в тому числі і з ОСОБА_8. Акт міської ради про затвердження меж складається у випадках, коли хтось із суміжних землекористувачів відмовляється погодити такі межі, проте у даному випадку в матеріалах технічної документації відсутня інформація про те, що ОСОБА_8 відмовлялася узгоджувати такі.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердила, що між її сином - ОСОБА_9, та сусідами постійно виникають конфлікти через межі земельних ділянок. Батько позивача - ОСОБА_14, добровільно обміняв частину своєї земельної ділянки на частину земельної ділянки, належної її чоловіку - ОСОБА_12, яка тепер належить позивачу, а тому даний спір вважає безпідставним.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та їх представників, третіх осіб, свідка та спеціаліста, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст.126 ЗК України в редакції, що діяла станом на момент видачі ОСОБА_9 державних актів на право приватної власності на землю (08.10.2010р., 27.12.2012р.), право власності на земельну ділянку посвідчується в тому числі державним актом.

Частиною 1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За положенням ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить в т.ч. розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.10.2001р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори ОСОБА_18, стала власником половини земельної ділянки площею 0.1753 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території Городоцької міської ради (а.с.12). Право власності ОСОБА_8 на вищевказану земельну ділянку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 28.10.2001р. (а.с.8). Як вбачається із опису меж земельної ділянки ОСОБА_8, її земельна ділянка в точках "Г-Д" та "Г-Є" межує з земельною ділянкою ОСОБА_12 (а.с.8).

Батькові відповідача ОСОБА_15 - ОСОБА_19, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 24.10.2000р. належала земельна ділянка площею 0.1200 га на території Городоцької міської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.10).

Рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою, уточнених площі, меж і розміру земельної ділянки ОСОБА_9 по АДРЕСА_1" технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства затверджено, а також затверджено уточнені площу земельної ділянки 0.1278 га, розміри та межі земельної ділянки ОСОБА_9 по АДРЕСА_1, з яких 0.1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0.0278 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.29).

На підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки ВКА № 687188 реєстр. № 2127 від 02.11.2007р. та рішення Городоцької міської ради ХХІХ сесії V скликання № 2204 від 19.05.2010р. ОСОБА_9 став власником земельної ділянки площею 0.1000 га в м. Городок, АДРЕСА_1 Львівської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р. (а.с.9), та земельної ділянки площею 0.0278 га в м. Городок на АДРЕСА_1 Львівської області для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 08.10.2010р. (а.с.11).

Рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 541 від 27.12.2011р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатну у власність гр. ОСОБА_9 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність гр. ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, передано безоплатно у власність гр. ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0.0832 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та зобов'язано ОСОБА_9 використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, суворо дотримуватися вимог Земельного кодексу України (а.с.32). На підставі цього рішення ОСОБА_9 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р. (а.с.99-100). При цьому, як вбачається із матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з передачі її у власність ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства, в акті про встановлення межі земельної ділянки в натурі ОСОБА_9 відсутні підписи суміжних землекористувачів ОСОБА_20 та ОСОБА_8, відсутня також інформація про те, що вони відмовилися від підписання акту (а.с.171).

Згідно Акту від 30.09.2015р., складеного представниками Городоцької міської ради Львівської області, ОСОБА_9 на праві власності належать земельні ділянки на АДРЕСА_1, з яких - 0.1000 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 08.10.2010р., 0.0278 га для ведення ОСГ згідно державного акту серії НОМЕР_3 від 08.10.2010р., виданих на підставі договору дарування від 02.11.2007р., площею 0.0832 га для ведення ОСГ згідно державного акту серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р., виданого на підставі рішення Городоцької міської ради № 541 від 27.12.2011р.. При обстеженні на місці меж земельних ділянок виявлено, що згідно державних актів межа земельної ділянки ОСОБА_15 з ОСОБА_21 проходить по будівлі ОСОБА_21, межа між ОСОБА_15 та ОСОБА_22 також проходить по будівлі, тобто при видачі державних актів суміжним землекористувачам не залишено згідно ДБН прилеглої ділянки шириною хоча б 1 метр для обслуговування будівель, чим порушено їхні права. ОСОБА_14 (батько ОСОБА_4) надав частину своєї земельної ділянки під заїзд до будинку ОСОБА_15. Взамін мав одержати ділянку рівноцінною площею, однак ОСОБА_15, не компенсувавши ОСОБА_4 частини забраної ділянки, приватизував всю площу на себе. Межі земельних ділянок при видачі державних актів не погоджувались суміжними землекористувачами, а були погоджені депутатською комісією попереднього скликання. При цьому погодженні не були враховані інтереси суміжних землекористувачів, зокрема ОСОБА_21, ОСОБА_22 та ОСОБА_4. Після переоформлення права власності згідно договору дарування з ОСОБА_19 на ОСОБА_15 площа земельної ділянки необґрунтовано збільшилася з 0.1199 га на 0.1278 га, відповідно сусідів зменшилася, а конфігурація та розміри земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_21, ОСОБА_8 внаслідок переоформлених документів ОСОБА_15 зміщені в сторону меліоративної канави (а.с.7).

Як вбачається із плану топографічного знімання території в м. Городок Львівської області, виконаного ФОП ОСОБА_23 станом на 10.12.2009р., земельна ділянка батька відповідача - ОСОБА_19, по межах фактичного землекористування не збігається із земельною ділянкою згідно державного акта на право приватної власності на землю і частково накладається на земельну ділянку, якою фактично користувався ОСОБА_4, батько позивача, і яка тепер перебуває у власності ОСОБА_8 (а.с.61).

Оскільки під час розгляду справи в суді не вдалося віднайти технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_14, частину якої успадкувала позивач у справі, на замовлення ОСОБА_8 сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_24 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж належної їй земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.226-238), проте 31.08.2016р. державним кадастровим реєстратором було прийняте рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру № НОМЕР_9, оскільки в межах земельної ділянки, яку передбачається реєструвати, знаходяться інші земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_7 та НОМЕР_8 (а.с.224).

У відповідності до п.2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року (далі-Інструкція), чинної на момент видачі ОСОБА_9 державних актів на право приватної власності на землю, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі земельної ділянки закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості (п.2.3 Інструкції).

Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

При цьому ст.155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Оскільки земельні ділянки ОСОБА_15 були подаровані у 2007р., а державні акти на підставі договору дарування видавалися у 2010р., державний акт серії НОМЕР_4 видавався у 2012р., тобто задовго після видачі ОСОБА_8 державного акту на право приватної власності на землю (2001р.), надання ОСОБА_9 земельних ділянок за рахунок частини земельних ділянок суміжних землекористувачів без попереднього їх вилучення, є незаконним, оскільки суперечить ч.5 ст.116 ЗК України, якою передбачено, що надання земельної ділянки у користування, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після її вилучення.

Оскільки Городоцькою міською радою рішення про вилучення частини земельних ділянок, успадкованих ОСОБА_8 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, не приймалося, включення частини площі цих земельних ділянок до площі земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства та будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд суперечить чинному законодавству. З огляду на наведене підлягає задоволенню вимога позивача про відновлення стану її земельної ділянки, який існував до порушення прав відповідно до Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_5 від 28.10.2001р..

Крім того, як вбачається із вищевказаного акта обстеження, при видачі державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_9 не були дотримані вимоги ДБН та безпідставно не узгоджено меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами, що суперечить вимогам чинного законодавства України. За наведеного, видача ОСОБА_9 спірних державних актів на право власності на земельні ділянки є неправомірною, а тому суд, враховуючи вищенаведене, визнає такі недійсними.

При цьому суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання представника відповідача на те, що акт обстеження, складений представниками Городоцької міської ради, є неналежним доказом у справі, оскільки факт накладення земельних ділянок може бути встановлений лише шляхом візуального обстеження та співставлення межових знаків суміжних землекористувачів в натурі (на місцевості), чого не було в даному випадку, оскільки це виключно припущення представника. ОСОБА_4 та представник Городоцької міської ради Львівської області в судовому засіданні підтвердили неодноразові виходи земельної комісії за місцем розташування земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_9, законодавством України саме на органи місцевого самоврядування покладено в тому числі і питання про вирішення земельних спорів між землекористувачами, складення відповідних висновків та актів за результатами обстежень, відтак в суду немає підстав недовіряти чи ставити під сумнів вищевказаний акт земельної комісії.

Відсутність у матеріалах справи експертного висновку про накладення земельних ділянок, наданого за наслідками дослідження затверджених проектів відведення земельних ділянок щодо встановлення меж земельних ділянок на місцевості, не може слугувати підставою для одностайного висновку про відсутність порушень прав позивача, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні і слугувало підставою для неможливості призначення судової земельно-технічної експертизи, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивача було втрачено, при оформленні нової технічної документації було встановлено перетин земельних ділянок (накладення частин земельних ділянок) ОСОБА_9 із земельною ділянкою позивача, що унеможливило внесення відповідних відомостей про межі, площу та конфігурацію земельної ділянки позивача у Єдиний державний земельний кадастр, що є самостійною підставою для висновку про порушення прав ОСОБА_8 внаслідок видачі спірних державних актів ОСОБА_9. В інший спосіб окрім скасування спірних державних актів ОСОБА_25, на думку суду, не можливо відновити порушені права ОСОБА_8.

Оскільки рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. та № 541 від 27.12.2011р. прийняті з порушенням вимог законодавства та при недотриманні балансу інтересів інших осіб, що визнається представником міської ради в судовому засіданні, такі підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

При цьому не підлягає задоволенню позовна вимога позивача в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на земельні ділянки, оскільки згідно ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004р. з наступними змінами та доповненнями у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, яким буде скасовано Державні акти на право власності на земельні ділянки, до Державного реєстру прав буде внесено відповідний запис про скасування державної реєстрації права. Станом на момент розгляду справи в суді така вимога є передчасною, так як жодні права позивача в цій частині порушені не були.

З приводу клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позовна давність за статтею 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист порушеного права судом. Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України встановлює, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатись про порушення свого права. Таким чином для визначення моменту виникнення права на позов є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про такі порушення) моменти. За змістом ст.261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її права.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 29.10.2014р. у справі № 6-152цс14, яка згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами.

З огляду на наведене, суд вважає, що об'єктивно про факт порушення своїх прав позивач довідалася після належного обстеження земельних ділянок комісією Городоцької міської ради у 2015р.. Сам факт видачі державних актів ОСОБА_9 в 2008 та 2012 роках не може свідчити про обізнаність позивача про порушення її прав такими документами. Посилання представника на те, що у своїй заяві про перегляд рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23.11.2009р. за нововиявленими обставинами позивач вказувала про накладення земельних ділянок, не є достатнім свідченням належної обізнаності про обставини порушення її прав внаслідок видачі державних актів ОСОБА_9. Більше того, рішення у цивільній справі № 2-207/09 стосувалося приватизації заїзду ОСОБА_9, а не порушення ним норм законодавства при приватизації його земельних ділянок. Окрім того, суд погоджується з представником позивача ОСОБА_5, що допущені порушення носять триваючий характер, оскільки саме під час розгляду справи в суді, після того, як було встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_14, (теперішній власник ОСОБА_8) втрачена, позивач звернулася в ліцензовану організацію для виготовлення нової технічної документації, проте їй було відмовлено у внесенні відомостей в Єдиний державний земельний кадастр через накладення земельних ділянок.

Окрім того, як було встановлено в судовому засіданні, спірні земельні ділянки становлять єдиний земельний масив, що підтверджується матеріалами технічних документацій та визнається сторонами, один із спірних Державних актів був виданий ОСОБА_9 21.12.2012р., позивач звернулася до суду 20.11.2015р., відтак в цій частині позовна давність нею пропущена не була.

З урахуванням положень ст.88 ЦПК України та враховуючи те, що позов в частині заявлених вимог до відповідачів ОСОБА_9 а Городоцької міської ради Львівської області задоволено повністю, а позовна вимога про скасування державної реєстрації, у задоволенні якої відмовлено, є похідною від них, суд вважає за справедливе стягнути суму понесених позивачем судових витрат в рівних частинах з відповідачів.

Керуючись ст.328 ЦК України, ст.ст.12, 116, 126, 152, 155 ЗК України, ст.ст.10, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст.10, 174, 179, 208, 212, 214-215 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Відновити стан належної ОСОБА_8 земельної ділянки, який існував до порушення прав, відповідно до державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_5 від 28.10.2001р..

Рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19 травня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою, уточнених площі, меж і розміру земельної ділянки гр. ОСОБА_9 по АДРЕСА_1» скасувати.

Рішення Городоцької міської ради Львівської області № 541 від 27 грудня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у власність гр. ОСОБА_9 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства» скасувати.

Визнати недійсними державний акт серії НОМЕР_1 від 08.10.2008р. на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7, та державний акт серії НОМЕР_4 від 21.12.2012р. на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9, Городоцької міської ради Львівської області в користь ОСОБА_8 3176 (три тисячі сто сімдесят шість) грн. 80 коп. понесених судових витрат, тобто по 1588 (одній тисячі п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 40 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.І. Ференц