Справа № 237/2960/16-ц
Провадження № 2/237/85/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08.02.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі: Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулось до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборговані за кредитним договором у розмірі 90 115,02 грн., з яких: 44 213,88 грн. заборгованість за кредитом, 7 670,52 грн. заборгованість за відсотками, 3 121,59 грн. 3% річних, 35 109,03 грн. інфляційні втрати.

У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

17.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № R4В, відповідно до п. 1.1 якого банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі (наді - кредит), а позичальник зобовязується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором.

Відповідно до меморіального ордеру № 25714 від 17.09.2012 року ОСОБА_1 отримав від ПАТ «ВТБ Банк» грошові кошти у розмірі 60 210,00 грн., призначення платежу: надання кредиту.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, позичальник зобовязується повернути кредит у повному обсязі 17.09.2017 року або достроково у випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору, кредит та проценти повертаються щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і процентів та розрахунку вартості супутних послуг.

Починаючи з 19.07.2014 року відповідач почав злісно не виконувати кредитні зобовязання відповідно до умов кредитного договору, у звязку з чим утворилась кредитна заборгованість.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п. 4.10. Кредитного Договору, за наявності прострочення виконання зобовязань Позичальником (Відповідачем) за Договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, повязаних з неналежним виконанням Позичальником умов цього Договору.

Відповідно п. 7.1. і Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобовязань з повернення крелиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми построчених зобовязань за кожен день прострочки.

Згідно п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобоовязань за цим договором Банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним виобором здійсними будь-які дії, направлені на виконання зобовязань Позичальника за цим Договором, у тому числі звертути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договорів забезпечення.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобовязанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

21.06.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615, відповідно до п. 2.1. якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та строки, встановлені цим договором.

Відповідно до умов про відступлення права вимоги, позивачем було направлено на Відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та Вимогу про погашення кредитної заборгованості. Відповідач не вжив жодних заходів з метою урегулювання спору щодо існуючої кредитної заборгованості.

Відповідач письмової відповіді на вимогу не надав, дії направленні на погашення заборгованості не вчинив.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, позовні вимоги в частині заборгованості поо кредиту та процентів за його користування, нарахованих відповідно до умов договору є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Суд виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 1378,00грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» () заборгованість за кредитним договором № R4В від 17.09.2012 року, яка виникла перед Приватним акціонерним товариством «ВТБ Банк», у розмірі 90 115 (девяносто тисяч сто пятнадцять) гривень 02 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 08.02.17 року