АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/369/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

представників позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради третя особа - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення ради недійсним, скасування державного акту на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, третя особа - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі про визнання недійсним рішення Черкаської міської ради та державного акта на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8, Черкаської міської ради третя особа - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення ради недійсним, скасування державного акту на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги ти, що відповідно до рішення виконкому Черкаської міської ради № 1334 від 05.10.1957 року «Про затвердження детальної планіровки кварталу № 94 для розміщення відомчого житлового будівництва» Черкаській обласній лікарні для будівництва восьмиквартирного житлового будинку збірної конструкції виділено 3564 кв.м., згідно планіровки кварталу по АДРЕСА_1), відповідно до генерального плану. З даної земельної ділянки під дорогу виділено 203 кв.м., а на площі 1361 кв.м. побудовано двоповерховий восьмиквартирний житловий будинок загальною площею 405 кв.м. з прибудинковою територією 956 кв.м. і 25 листопада 1962 року Державною інспекцією будівельного контролю, відповідно до акту державної прийомки, затвердженого постановою Черкаського міськвиконкому від 27 грудня 1962 року № 751 передано в експлуатацію та 01 лютого 1963 року зареєстровано у Черкаському міжміському бюро технічної інвентаризації за Черкаською обласною лікарнею. 25 вересня 1967 року дане домоволодіння Черкаським міжміським бюро технічної інвентаризації було перереєстровано від № АДРЕСА_2 за домоуправлінням № 1 яке прийняло до обслуговування згаданий будинок та прибудинкову територію.

В подальшому на прибудинковій території було споруджено 2 господарські споруди загальною площею 77 кв.м. (в генеральному плані літ. «Б», «В») з відповідним зменшенням прибудинкової території 879 кв.м. В 1990 році даний будинок з прибудинковою територією переданий на обслуговування виробничому житлово-ремонтно експлуатаційному управлінню № 5. З моменту вселення в будинок його жильці користуються прибудинковою територією і сплачують відповідні податки.

Відповідно до рішення IV сесії Черкаської міської ради від 16.07.2009 року № 4-1343 «Про припинення комунальних підприємств житлово-комунального господарства міста» комунальне підприємство «ВЖ РЕУ - 5» з 01.11.2009 року припинено шляхом злиття (реорганізації) та створено комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків», яка являється правонаступником вищезгаданого РЕУ, яка, згідно рішення виконкому Черкаської міської ради № 1662 від 22.12.2009 року передала будинок № АДРЕСА_2 разом з прибудинковою територією 1361 кв.м. на баланс обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського - НОМЕР_2».

06 травня 2004 року власниця частини будинку № 180/1 по вул. Котовського - ОСОБА_8, завівши в оману інженера ТОВ «Геоземпроект» ОСОБА_15, неправильно визначила межу земельної ділянки, що їй належить, згідно генерального плану між нею та користувачами прибудинкової території будинку № НОМЕР_2. приєднавши від прибудинкової території будинку № НОМЕР_2 - 74 кв.м.. як територію, якою вона ніби вже користується.

Не провівши належної перевірки, а довірившись посадовій особі «Геоземпроекту», РЕУ № 5 також помилково підписало акт визначення та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_16, на підставі чого, після оформлення відповідних подальших документів ОСОБА_16 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.08.2005року, згідно якого незаконно приватизувала 74 кв.м. прибудинкової території сусіднього будинку № НОМЕР_2, яка на законних підставах була передана на баланс в ОСББ «Котовського - НОМЕР_2».

Відповідно до рішення Черкаського міськвиконкому від 19.09.1995 року № 488 за домоволодінням № АДРЕСА_3 була закріплена земельна ділянка площею 669 кв.м., яка передана в користування власникам двох квартир, тобто по 334,5 кв.м. на кожну із квартир, а ОСОБА_16 отримала державний акт на передачу у приватну власність земельної ділянки площею 360 кв.м., що явно утискає інтереси жильців будинку № НОМЕР_2 в використанні виділеної їм прибудинкової території, зменшуючи її розмір.

Тому вважають, що наявний у ОСОБА_16 державний акт на право власності на земельну ділянку порушує право землекористувачів прибудинкової території будинку № АДРЕСА_2 і підлягає визнанню його недійсним.

Позивачі остаточно уточнюючи свої позовні вимоги просили суд визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року про передачу у власність ОСОБА_8 земельної ділянки. Визнати незаконним та скасувати державний акт НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 360 кв. м. по АДРЕСА_3. Встановити межу між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3.

05.09.2014 року комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» звернулось до суду як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору із позовною заявою про визнання рішення Черкаської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визначення меж земельних ділянок.

Ухвалою суду від 30 вересня 2014 року позов третьої особи прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

В подальшому, ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог ОСББ «Котовського-НОМЕР_2» до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, треті особи: міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси Черкаського району про визнання рішення Черкаської міської ради недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 8 грудня 2016 року позов ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, третя особа - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення ради недійсним, скасування державного акту на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки задоволено частково. Визнано недійсним рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_8 Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.08.2005 року виданий на ім'я ОСОБА_8 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_8 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстаннції прийняте з порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області 8 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, третя особа - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення ради недійсним, скасування державного акту на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування або розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 5 жовтня 1957 року № 1334 під будівництво будинку по АДРЕСА_2 виділено земельну ділянку площею 1 564 кв. м

Згідно генерального плану та інвентаризаційної справи за будинком по АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка площею ( в рішенні написано1 361 кв. м.) 1 362 кв. м.

Позивачі у справі є власниками квартир у вказаному будинку, а саме: ОСОБА_14 (дошлюбне прізвище ОСОБА_13) та ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1999р. та свідоцтва про право на спадщину за законом є власниками квартири № 1 ); ОСОБА_12 власник квартири № 4 (свідоцтво про право на спадщину від 01.06.1994 р., свідоцтво про право власності на житло від 12.05.1993); ОСОБА_11- власник квартири № 5 (на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1997 р.); ОСОБА_17 - квартира № 6 (на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.04.2005 року), ОСОБА_9 співвласник квартири № 8 (свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1997 року).

ОСОБА_8 відповідно до договору дарування від 17 березня 2003 року є власником 49/100 частин суміжного житлового будинку по АДРЕСА_3.

У відповідності з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 488 від 19.09.1995 року за попередніми власниками будинку по АДРЕСА_3 була закріплена і постійне користування земельна ділянка площею 669 кв.м. для обслуговування існуючого житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте, розробляючи технічну документацію для приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_3, а саме проведенні обмірів спеціалістами ТОВ «Геоземпроект» було визначено площу земельної 746 кв.м., що дало можливість ОСОБА_8 приватизувати земельну ділянку більшої площі за рахунок прибудинкової території будинку по АДРЕСА_2.

11 серпня 2005 року ОСОБА_8 на підставі рішення Черкаської міської ради від 12 травня 2005 року № 8-149 про передачу у власність земельної ділянки отримала державний акт серії НОМЕР_3 про право власності на земельну ділянку площею 360 кв. м за вказаною адресою.

Вважаючи своє право порушеним позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_8, Черкаської міської ради третя особа - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення ради недійсним, скасування державного акту на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки.

В частині позовних вимог про визначення меж земельної ділянки в позові відмовлено і рішення в цій частині позивачами не оскаржується.

Частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування.

Згідно пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому статтею 152 Земельного Кодексу з урахуванням обов'язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами частини другої статті 55 Конституції України і частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ст. 42 ЗК України (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення ради та видачі державного акта) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Тому апелянт вважає, що на момент винесення спірного рішення Черкаською міською радою 12 травня 2005 року земельна ділянка могла бути передана лише у власність або користування об'єднанню співвласників, а на той момент ОСББ «Котовського-НОМЕР_2» не існувало.

Проте багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 та його прибудинкова територія перебувала у власності територіальної громади м Черкаси та передана в користування комунальному підприємству ВЖРЕ РЕУ-5.

Начальник КП ВЖРЕ РЕУ-5 безпідставно погодив межі спірної ділянки, за рахунок зменшення прибудинкової території багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2, оскільки порушив права власників квартир у даному будинку.

Але апелянт вважає, що права власників приватизованих квартир порушено не було, так як вони не були власниками прибудинкової території.

Таке твердження апелянта є безпідставним, так як позивачка ОСОБА_14 (дошлюбне прізвище ОСОБА_13) та ОСОБА_13, власники кв. №1, набули право власності на квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1999р. та свідоцтва про право на спадщину за законом; ОСОБА_12, власник квартири № 4, набула право власності (свідоцтво про право на спадщину від 01.06.1994 р., свідоцтво про право власності на житло від 12.05.1993); ОСОБА_11, власник квартири № 5, набула право власності (на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1997 р.); ОСОБА_17, квартира № 6, набула право власності (на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.04.2005 року), ОСОБА_9 співвласник квартири № 8, набув право власності (свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1997 року). Таким чином, всі позивачі набули право власності на квартири до 2005 року і таким чином вони стали землекористувачами і частини прибудинкової території. Зазначені позивачі, як землекористувачі частини прибудинкової території, не уповноважували РЕУ 5 на погодження від їх імені меж суміжного землекористування з відповідачкою ОСОБА_8

Крім того, ОСОБА_18 у встановленому законом порядку встановив металевий гараж, частина якого після приватизації земельної ділянки ОСОБА_8 разом з частиною прибудинкової території відійшов до ОСОБА_8, внаслідок чого виник спір про знесення гаража.

Зав висновками Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 92, п. 6 розділу Х «Перехідні положення Земельного Кодексу України» ( справа про постійне використання земельної ділянки), громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1662 від 22.12.2009 року утворено комісію для передачі житлового будинку по АДРЕСА_2 з балансу комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» (створеного на базі комунального підприємства ВЖРЕ РЕУ-5 відповідно до рішення Черкаської міської ради № №4-1343 від 16.07.2009 року) на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського-НОМЕР_2» і відповідно з актом прийому-передачі від 18.02.2010 року будинок переданий на баланс об'єднання співвласників. В даному акті площа прибудинкової території зазначена 1361 кв.м. До моменту передачі будинку об'єднанню співвласників комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» виконувала обов'язки із утримання та благоустрою прибудинкової території даного багатоквартирного житлового будинку відповідно до статті 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Таким чином, судом першої інстанції достовірно встановлено, що при передачі ОСОБА_19 в приватну власність земельної ділянки було необґрунтовано приєднано до її земельної ділянки і частину прибудинкової земельної ділянки будинку АДРЕСА_2, чим порушено права позивачів на їх землекористування та право власності ОСОБА_18 на гараж. Зазначені обставини визнані представником РЕУ 5, Черкаської міської ради, представником ТОВ «Геоземпроект» та підтверджено висновком судової земельно-технічної експертизи (а.с.69-71 т. 3).

Встановивши наявність порушеного права, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та визнання недійсним рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_8 та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.08.2005 року виданий на ім'я ОСОБА_8

На порушення прав позивачів при приватизації земельної ділянки ОСОБА_8 звернув свою увагу і суд касаційної інстанції в своїй ухвалі від 30 березня 2016 року, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції по даній справі. Відповідно до частини 4 статті 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

.Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачами строку позовної давності є безпідставними.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Про порушення свого права землекористування позивачі дізнались в серпні 2008 року, після залишення в силі апеляційним судом рішення Соснівського районного суду від 12.05.2008 року та звернулись до суду в межах трирічного строку позовної давності.

Крім того станом на час звернення позивачів до суду в 2010 році положеннями ст. 268 ЦК України було передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширювалась, зокрема у п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Отже положення п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України за своєю суттю було направлено на захист прав власників та інших осіб від держави і тому доводи апелянта в цій частині не є обґрунтованими на законі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення. Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2016 року - відхилити, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :