АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/584/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: скаржника ОСОБА_3

представника боржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на неправомірні дії Відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії Відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Скаргу обґрунтовував тим, що державний виконавець допустив не передбачене законами зменшення виплати аліментів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні скарги на неправомірні дії Відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу де ставив питання щодо її скасування. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Скаржник у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник боржника не визнав подану апеляційну скаргу заперечував проти її задоволення.

Інші учасники повідомлялися про розгляд справи у встановленому законом порядку, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2012 року було задоволено позовні вимоги заступника прокурора Печерського району м. Києва в інтересах ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти. Зазначене рішення суду набрало законної сили 25 квітня 2012 року, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва.

15 травня 2012 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-1961.

18 липня 2012 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що заявником не наведено якими саме діями державного виконавця порушено його права, не надано будь-яких доказів в обґрунтування вимог по скарзі. Крім того, вимоги за скаргою не відповідають положенням ст. 383 ЦПК України і вони фактично зводяться до обов'язків державного виконавця, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Вказуючи зазначені вище підстави відмови у задоволенні скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що за п. 13 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року - скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за змістом та формою не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції при надходженні від ОСОБА_3 скарги на дії державного виконавця не вважав її такою, що за своїм змістом та формою не відповідала б вимогам визначеним положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та розділу У11 ЦПК України.

Враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року за якими: у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових чи інших майнових прав. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші доводи, суд має свої дії мотивувати, колегія суддів вважає, що ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням зазначених вище норм діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року скасувати, питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: