Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронна-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ "Українська охоронна-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказує, що 20 серпня 2014 року приблизно о 16 год. 40 хв., на автодорозі Р-26 "Остріг-Кременець- Почаїв-Радивилів" на відстані 300 метрів від дорожнього знаку 5.45 населений пункт "Куликівка" напрямку м.Кременець, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій автомобіля "Мерседес-бенц", д.н.з. 624 53 КК, ОСОБА_3 допустив лобове зіткнення із автомобілем "ОСОБА_4 Спенік", д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, в результаті чого два водія та пасажир автомобіля "Мерседес Бенц 210" ОСОБА_6 із отриманими тілесними ушкодженнями були доставлені до Кременецької ЦРЛ, а автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Автомобіль "ОСОБА_4 Спенік", д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу на праві власності. ОСОБА_5 є сином позивача, має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а тому на законних підставах керував належним ОСОБА_2 на праві власності вищевказаним автомобілем.Згідно Постанови Костопільського районного суду Рівненської області від "09" грудня 2014 року в діях ОСОБА_3 визнано наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак справу закрито у зв"язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.4 ст.38 КУпАП. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована АТ «УОСК»-Поліс обовязкового страхування №АІ/1573256. На підтвердження факту ДТП ОСОБА_3 на адресу Страховика направлялася Заява (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду яка може стати підставою для здійснення страхового відшкодування, а також 29 січня 2015 року надавалася Заява про страхове відшкодування. Тобто, позивачем страховику за вих.№1112 від 31 січня 2015 року були надані усі необхідні документи, для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Проте, з порушенням визначеного Законом строку розгляду заяви та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування за вих.№6116 від 10.08.2015 року позивач був проінформований відповідачем про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., франшиза 0 грн. На даний момент виплату визначеного розміру страхового відшкодування відповідач не здійснив. Просить стягнути з ПАТ "Українська охоронна-страхова компанія" на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 17 512 грн.31 коп., три проценти річних за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 994 грн.52 коп., суму індексації в розмірі 2250 грн.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав повністю з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло.

Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до постанови Костопільського районного суду Рівненської області від "09" грудня 2014 року в діях ОСОБА_3 визнано наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак справу закрито у зв"язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.4 ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1573256 від 18.05.2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, на момент ДТП була застрахована у страховій компанії ПАТ "Українська охоронна-страхова компанія". Згідно зазначеного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 50 000 грн. Розмір франшизи 0 (нуль) гривень.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

29 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з заявою повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка може стати підставою для здійснення страхового відшкодування.

29 січня 2015 року позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до страхової компанії ПАТ "Українська охоронна-страхова компанія" та 10 серпня 2015 року отримав повідомлення про прийняття рішення по події щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» - при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Тобто, відповідно до вказаної статті Закону України № 1961-ІУ крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 01 травня 2015 року.

Відповідно до відповіді № 295/13-12 від 20 січня 2016 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг виявила ознаки порушення страховиком ПАТ "Українська охоронна-страхова компанія" законодавства у сфері фінансових послуг щодо нездійснення виплати страхового відшкодування у строк, передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

Відповідно до п.36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому необхідних документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається із матеріалів справи та наданих доказів, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, однак не відшкодував позивачу суму страхового відшкодування.

Згідно п. 36.5 ст. 36 ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно до ч. 21 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку суми заборгованості по позову пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування становить17512 грн.31 коп.,три проценти річних за несвоєчасне виконання зобовязань становить 994 грн.52 коп., сума індексації становить 2250 грн.

Розрухунок проведений відповідачем відповідно до вимоги цивільного законодавства та приймається судом як належний та допустимий доказ.

Вимоги позивача щодо стягнення пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 59, 61, 79, 88, 213, 215 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, ст. ст. 6, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронна-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронна-страхова компанія" на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 17 512 (сімнадцять тисяч пятсот дванадцять) грн.31 коп., три проценти річних за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 994 ( девятсот девяносто чотири) грн.52 коп., суму індексації в розмірі 2250 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронна-страхова компанія" на користь ОСОБА_2 737 грн.58 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -