Справа № 489/5238/16-ц
Номер провадження 2/489/341/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

встановив

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після розлучення з відповідачем сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного автомобілю, який вони придбали за спільні кошти, перебуваючи у шлюбі.

Позивач просив суд поділити між сторонами майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме автомобіль CHEVROLET AVEO, д/н №ВЕ4481ВК та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку спірного автомобілю.

12.01.2017 до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява. Просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя та виділити частки у праві власності на житловий будинок і земельну ділянку, легковий автомобіль; виділити відповідачу у власність частину перерахованого рухомого майна в натурі, а саме: комп'ютер, принтер, пральну машину, холодильник, мороженицю, 1 люстру, 1 стіл-трюмо, 2 пуфики, комп'ютерний стіл, 1 обідній стіл, пилосос, кімнатні квіти (усі), 2 настільні лампи, 1 офісне крісло, 3 комплекти завіс з гардинами, 5 табуреток, килимне покриття, дошку для прасування, ліжко односпальне, стіл-стінку.

Ухвалою суду від 23.01.2017 вимоги за первісним позовом об'єднано в одне провадження з вимогами за зустрічним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив задовольнити позов. Проти задоволення вимог за зустрічним позовом заперечував.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив їх задовольнити.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №333663 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.05.1993.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ФП №081793 шлюб між сторонами розірвано.

Позивач посилається на те, що за період шлюбу сторонами було придбано автомобіль CHEVROLET AVEO, д/н №ВЕ4481ВК.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 486083 вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем.

Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 19.08.2009 ОСОБА_1 придбав житловий будинок №84 по вул. Железнодорожна (нов. Залізнична) в м. Миколаєві.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 23-25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до п. 22 цієї ж Постанови Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна, належними і допустимими доказами, довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль та житловий будинок було придбано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Окрім того, позивач дає двоякі пояснення з приводу спірного автомобілю CHEVROLET AVEO, оскільки в первісній позовній заяві вказує, що він є річчю, що придбано сторонами за час шлюбу та має належати їм у рівних частинах, а в заяві від 10.02.2017 вже стверджує, що такий автомобіль є його приватною власністю, оскільки купувався за його особисті кошти.

Посилання позивача на те що будинок придбано за особисті кошти отримані від батьків не підтверджується належними і допустимими доказами.

Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірні автомобіль та житловий будинок є об'єктами права спільної сумісної власності, а тому вимоги позивача в частині поділу автомобілю CHEVROLET AVEO та вимоги відповідача щодо поділу житлового будинку №84 по вул. Залізнична в м. Миколаєві є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач за первісним позовом просив суд поділити з поміж іншого двухконтурний газовий котел, кухонні меблі, дошку гладильну. Позивач же стверджує, що ці речі було придбано разом з будинком, а тому не є такими, що набутті в період шлюбу.

Оскільки в судовому засіданні суд прийшов до висновку, що спірний житловий будинок є об'єктом права спільної сумісної власності та частки у праві власності на нього у сторін є рівними, тому і речі, які були придбані разом з цим будинком є відповідно також об'єктами спільної сумісної власності та мають бути поділені між сторонами у справі.

Крім того, позивач вказує, що частина речей, щодо яких відповідач просить здійснити поділ є його особистою власністю. Вказав, що комп'ютер, принтер, системний блок, люстра, обідній стіл, офісне крісло, ліжко односпальне, шафа, матрац, стіл-трюмо, меблева стінка, супутникова антена, картини, обігрівач, тумбочки було придбано ним за власні кошти. Подушки, картини, обігрівач, посуд, килим та килимове покриття є подарунками позивачу від батьків та брата.

Посилаючись на це, позивач не надає суду жодного доказу, який би підтверджував викладене. Натомість вказує, що всі чеки, гарантійні талони, які були на техніку та меблі відповідачем були забрані з будинку.

Суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. В даному випадку враховуючи те, що майно існувало на час розірвання шлюбу, посилання позивача що майно є його особистою власністю повинно доводитись саме ним.

Окрім того, суд враховує, що позивач за зустрічним позовом визнав, що холодильну вітрину та ліжко було продано за згодою колишнього чоловіка за 5000 грн. та 2000 грн. відповідно.

Враховуючи те, що вимоги про поділ рухомого майна (побутової техніки та предметів вжитку) заявлені тільки відповідачем у зустрічному позові та сторони відмовилися від призначення експертизи з метою оцінки майна суд виходить з вартості майна, яка узгоджена сторонами, в іншому випадку з вартості, яка вказана відповідачем з урахуванням заперечень позивача.

З метою дотримання рівності часток та враховуючи рівномірність забезпечення сторін речами побутового вжитку, суд приходить до висновку, що позивачу слід виділити телевізор Лібертон вартістю 600 грн., холодильник вартістю 3000 грн., кухонну плиту вартістю 2000 грн., чайник електричний вартістю 100 грн., килим вартістю 600 грн., лампа настільна вартістю 100 грн., штори та гардини (4комплекти) загальною вартістю 3200 грн., обігрівач вартістю 300 грн., супутникова антена вартістю 800 грн., картини (2 шт.) вартістю 200 грн., меблі для передпокою вартістю 1500 грн., тумбочка вартістю 300 грн., 2 люстри загальною вартістю 1000 грн., шафа вартістю 1000 грн., стіл - трюмо (2 шт) загальною вартістю 1500 грн., 2 пуфики вартістю 1000 грн., , диван вартістю 1000 грн., крісло вартістю 500 грн., офісне крісло вартістю 500 грн., матрац вартістю 200 грн., 4 табуретки вартістю 600 грн., подушки (три шт.) загальною вартістю 300 грн., покривало вартістю 200 грн., кухонні меблі вартістю 4000 грн., авторемонтні інструменти та прилади вартістю 500 грн.

- відповідачу - плазменний телевізор вартістю 2000 грн., комп'ютер та принтер загальною вартістю 3500 грн., пральна машинка вартістю 3000 грн., морожениця вартістю 200 грн., хлібопічка вартістю 1000 грн., кімнатні квіти вартістю 200 грн., килимне покриття вартістю 600 грн., набір постільної білизни вартістю 450 грн., лампа настільна (2 шт.) загальною вартістю 200 грн., штори та гардини (3 комплекти) вартістю 2400 грн., обігрівач (2 шт.) вартістю 600 грн., картина вартістю 100 грн., шафа двустулкова вартістю 2000 грн., тумбочка вартістю 300 грн., дві люстри вартістю 1000 грн., ліжко з дитячої кімнати вартістю 1000 грн., меблева стінка - стіл вартістю 3000 грн., стіл - трюмо вартістю 750 грн., 2 пуфики вартістю 1000 грн., комп'ютерний стіл вартістю 1000 грн., пилосос вартістю 800 грн., крісло вартістю 500 грн., офісне крісло вартістю 500 грн., дошка для прасування вартістю 50 грн., 4 табуретки вартістю 600 грн., посуд вартістю 1000 грн., подушки (дві) вартістю 200 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., покривало вартістю 200 грн., кухонний стіл вартістю 500 грн.

Таким чином, загальна вартість майна, яке передається позивачу складає - 25000,00 грн. Вартість майна, що передається відповідачу складає - 29650,00 грн.

Враховуючи те, що здійснити поділ майна в рівних частинах не можливо, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація перевищення частки в сумі 2325,00 грн. (29650-25000)/2).

Що стосується предметів, на які вказує позивач, що належать йому на праві приватної власності, то позивачем не доведено належними і допустимими доказами їх придбання за його особисті кошти, чи підтвердження їх дарування особисто позивачеві, а тому суд не може прийняти до уваги ці обставини як не доведені.

Щодо вимог заявлених позивачем в уточненій позовній заяві, то суд також відмовляє в їх задоволенні, оскільки позивач не ставить перед судом питання поділу спільного сумісного майна, а просить лише присудити на його користь компенсацію вартості майна, забраного відповідачем, що суперечить положенням ст. 69 Сімейного кодексу України, п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Щодо вимог позивача щодо повернення авто ОСОБА_3 для поділу між колишнім подружжям, то суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності автомобіль НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 971846.

Відтак, автомобіль, на який посилається позивач не належить жодному з подружжю та відповідно не може бути об'єктом права спільної сумісної власності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач може звернутися до суду з окремим позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним. І в такому випадку, потім просити застосувати наслідки реституції або переведення прав покупця.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом слід задовольнити частково та поділити між сторонами спірний автомобіль CHEVROLET AVEO, визначивши, що частки сторін у праві власності на нього є рівними, оскільки на час розгляду справи не доведено іншого.

Вимоги за зустрічним позовом необхідно задовольнити також частково, поділивши між сторонами житловий будинок №84 по вул. Залізнична в м. Миколаєві та речей, перелічених в зустрічній позовній заяві між сторонами з виплатою грошової компенсації позивачу у зв'язку з відступом від рівності часток подружжя.

Оскільки позивачем при пред'явленні позову не доплачено судовий збір та враховуючи часткове задоволення і первісного і зустрічного позову , суд приходить до висновку, що з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1221,82 грн., та з відповідача на користь держави в сумі 123,8 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 57, 158, 169, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 63, 66, 68, 70, 72 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Поділити майно набуте за час шлюбу шляхом визнання за:

- ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку № 84 по вул. Залізнична у м. Миколаєві та 1/2 частку автомобіля марки CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, червоного кольору, д/н №ВЕ4481ВК;

- ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку № 84 по вул. Залізнична у м. Миколаєві та 1/2 частку автомобіля марки CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, червоного кольору, д/н №ВЕ4481ВК.

Поділити майно нажите за час шлюбу виділивши:

у особисту приватну власність ОСОБА_1 телевізор Лібертон, холодильник LG, кухонну плиту, чайник електричний, килим, лампа настільна (1 шт.), штори та гардини (4 комплекти), обігрівач (1 шт.), супутникова антена, картини (2 шт.), меблі для передпокою, тумбочка (1 шт.), 2 люстри, шафа, стіл - трюмо (2 шт.), 2 пуфики, , диван, крісло (1 шт.), офісне крісло (1 шт.), матрац, 4 табуретки, подушки (три шт.), покривало (1 шт.), кухонні меблі, авторемонтні інструменти та прилади;

у особисту приватну власність ОСОБА_2 плазменний телевізор, комп'ютер, принтер, пральна машинка, морожениці, хлібопічка, кімнатні квіти, килимне покриття, набір постільної білизни, лампа настільна (2 шт.), штори та гардини (3 комплекти), обігрівач (2 шт.), картина (1 шт.), шафа двустулкова, тумбочка (1 шт.), дві люстри, ліжко з дитячої кімнати, меблева стінка - стіл, стіл - трюмо (1 шт.), 2 пуфики, комп'ютерний стіл, пилосос, крісло (1 шт.), офісне крісло (1 шт.), дошка для прасування, 4 табуретки, посуд, подушки (дві шт.), кухонний комбайн, покривало (1 шт.), кухонний стіл.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості перевищення частки в сумі 2325,00 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1221,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 123,8 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв