Єдиний унікальний номер (справа №) 216/4301/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/459/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю

секретаря судового засідання Павленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, згідно якого просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,95 кв.м, житловою площею 32,1 кв.м., після смерті матері ОСОБА_3, померлої 17.02.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими 17.02.2016 померла мати позивачки ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_2, загальною площею 59,95 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу.

Так як заповіт ОСОБА_3 не складався, у встановлений законом строк позивачка, як дочка та єдиний спадкоємець після смерті матері, звернулася до нотаріальної контори із письмовою заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори від 30.08.2016 позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як надані нею документи, а саме: кожен аркуш оригіналу договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, з метою його довгого збереження, був заламінований після його посвідчення, що суперечить ст. 47 Закону України «Про нотаріат» та слугувало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

З метою отримання дубліката правовстановлюючого документа на вказану вище квартиру, вона, в усній формі, звернулась до нотаріальної контори за місцем посвідчення договору купівлі-продажу. Однак, їй було повідомлено, що вказаний договір в архіві нотаріальної контори не зберігся, тому визнавати своє право власності на майно після смерті матері їй необхідно в судовому порядку.

У судове засідання, призначене на 19 січня 2017 року, позивач не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

13 січня 2017 року від представника відповідача надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що виконком проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 30 березня 2014 року померла мати позивача ОСОБА_3, запис про смерть № 235 (а.с.10). Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження, запис № 4856 (а.с.6), в якому зазначено ОСОБА_3 матірю позивачки, та свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 84 (а.с.7), згідно якого вбачається, що позивач при укладенні шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3, загальною площею 59,95 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна (а.с.13-15), станом на 01 вересня 2016 року ринкова вартість вказаної квартири становить 125080,00 грн.

З листа в.о. завідувача Першої криворізької державної нотаріальної контори від 30.11.2016 за № 3681/02-14 (а.с. 31) та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру №45984585 (а.с. 32) та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру №45984621 (а.с. 33) вбачається, що після смерті 17.02.2016 ОСОБА_3 в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої ОСОБА_2. Більше з заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до контори ніхто не звертався. Було заведено спадкову справу №216-2016. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Заповіт від імені померлої не посвідчувався.

Відповідно до довідки Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №151535 від 30.11.2016 (а.с. 34) встановлено, що станом на 31.12.2012 квартира, розташована в АДРЕСА_4, зареєстрована на праві приватної власності в реєстровій книзі 62П-311-311 на імя ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.04.1995 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1385 (а.с.36-37).

Таким чином встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира, розташована в АДРЕСА_4.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори від 30.08.2016 (а.с.12), ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 17 лютого 2016 року ОСОБА_3 у звязку з тим, що договір купівлі-продажу, посвідчений 05.04.1995 нотаріусом Криворізького нотаріального округу за реєстром №1385, - знаходиться в неналежному стані, а саме: аркуші договору розєднані та заламіновані, що суперечить ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

ОСОБА_2 вважаючи, що її право на спадщину не може бути здійснено іншим шляхом, оскільки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 30.08.2016, звернулась до суду з вимогами про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивач звернулась до суду у звязку з неможливістю оформлення нею права на спадщину через неналежність стану оригіналу правовстановлюючого документу, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання захисту права власності, а також спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення.

Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до положення ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 328 ЦК України та п.п. 5, 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України).

Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Крім того згідно розяснень, викладених у п.п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанови ПВСУ №7), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Більш того відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ст. 392 ЦК.

А за приписами п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N296/5 (в редакції станом на момент прийняття рішення) якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст. 47 Закону України «Про нотаріат», документи, викладені на двох і більше аркушах, що подаються для вчинення нотаріальної дії, повинні бути прошиті у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, а аркуші пронумеровані (крім випадків, коли такі документи видані (отримані) за допомогою єдиних та державних реєстрів, відомості яких обовязково використовуються нотаріусом під час вчинення нотаріальної дії).

Таким чином, у звязку з тим, що договір купівлі-продажу, посвідчений 05.04.1995 нотаріусом Криворізького нотаріального округу за реєстром № 1385, - знаходиться в неналежному стані, а саме: аркуші договору розєднані та заламіновані, що суперечить ст. 47 Закону України «Про нотаріат», позивачка реалізувати свої права як власника нерухомого майна не в має можливості.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, з урахуванням викладеного, беручи до уваги, що позов визнано представником відповідача в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлої 17.02.2016 року, яке складається з квартири АДРЕСА_2, загальною площею 59,95 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 174, 209, 213, 215-218 ЦПК України, ст.ст.15,328, 392,1216-1218, 1221, 1261-1263, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, 20 листопада1960 року народження, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 59,95 кв.м, житловою площею 32,1 кв.м, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 17 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов