Справа № 461/5819/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

"17" березня 2017 р. Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,

в с т а н о в и в :

06 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання дій незаконними.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Позивач неодноразово не зявлявся в судові засідання, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце слухання справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а також не подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалось, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки сторони у судове засідання не зявились.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився у судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Тому, у зв'язку з наведеним положенням п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду повторно після усунення обставин, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на наведене та враховуючи повторну неявку позивача без поважних причин, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить залишити без розгляду.

Керуючись ч.2 ст.197, п.3 ч.1 ст.207, ст.ст.208-210 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання дій незаконними залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.О. Котельва