АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1243/17 Головуючий 1 інст. - Полєхін А.Ю.
Справа № 635/3132/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» березня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частку земельної ділянки та витребування ? частки земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що вона та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без укладення шлюбу з травня 2011 року до червня 2014 року, що встановлено рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2014 року та залишено без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року.

Зазначила, що під час проживання з відповідачем за спільні кошти ними придбано земельну ділянку № НОМЕР_2, площею 0,1199 га надану для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка», отже зазначена земельна ділянка є їхньою спільною сумісною власністю.

Вказала, що спільне життя з ОСОБА_2 не склалося, і вона вирішила поставити питання про розподіл майна.

Зазначила, що ОСОБА_2 під час спору продав спірну земельну ділянку, розпорядившись її часткою без її згоди, чим порушив її права. На теперішній час її ? частина спірної земельної ділянки незаконно перейшла у власність ОСОБА_3

Просила визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки № НОМЕР_2, площею 0,119 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка»; витребувати ? частини земельної ділянки № НОМЕР_2, площею 0,119 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» із володіння ОСОБА_3

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

При цьому зазначила, що суд не звернув уваги на те, що рішенням суду від 04 березня 2015 року визнано спірну земельну ділянку спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набутим під час спільного проживання з квітня 2011 року до червня 2014 року, тому за рішенням суду та за законом вона є власником частини спільного майна придбаного під час спільного проживання; що без її згоди та всупереч її волі ОСОБА_2 потайки перепродав спірну земельну ділянку, оформивши договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26 листопада 2014 року на користь ОСОБА_4, після чого ОСОБА_4 11 травня 2015 року переоформив земельну ділянку за договором купівлі-продажу на ОСОБА_3

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з того, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є передчасними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій встановлено юридичний факт сумісного проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01 квітня 2011 року по 15 червня 2014 року включно та відмовлено ОСОБА_1 в частині визнання за нею право особистої приватної власності на ? частину спірної земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,1199 га, наданої для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка». Рішення є чинними.

Із матеріалів справи вбачається, що під час сумісного проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 придбав спірну земельну ділянку. В свою чергу ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбала спірну земельну ділянку.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 з позовом до суду щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним не зверталася.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 статті 318 ЦК України передбачено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 статті 312 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Із змісту статей 387, 388 ЦК України вбачається, що витребувати майно власник може, якщо будуть такі підстави, зокрема правочини, на підставі яких набуто право власності іншою особою, будуть визнані недійсними.

Враховуючи, що жоден правочин, за яким набувалося право власності, не визнано недійсним, підстав витребувати спірне майно від ОСОБА_3 та визнавати за ОСОБА_1 право власності на ? частину спірної земельної ділянки, не вбачається.

За таких обставин судова колегія вважає, що висновок суду відповідає зазначеним вище обставинам справи, наявним у справі доказам та зроблений відповідно до норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії