УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпровський районний відділ державної міграційної служби головного управління ДМС у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпровський районний відділ державної міграційної служби головного управління ДМС у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

18 січня 2017 року (вх. №2801) ОСОБА_1 звернулась до судуіз заявою про повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 510,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява про повернення судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпровський районний відділ державної міграційної служби головного управління ДМС у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №13 в будинку № 9 по Дарницькому бульвару в місті Києві.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 368 Цивільного процесуального кодексу України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Виконавчі документи про стягнення судового збору надсилаються судом до органів державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення заяви про повернення судових витрат по сплаті судового збору, яка подана позивачем ОСОБА_1, оскільки ухвалення судового рішення по справі, якщо в ньому було вирішено питання про розподіл судових витрат, дає право позивачу звернутися до суду з заявою про видачу виконавчого листа для подальшого його пред'явлення до примусового стягнення до органів державної виконавчої служби, крім того, звернення з заявою до суду про повернення судового збору після ухвалення судового рішення не передбачено Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 88, 209-210, 368 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я :