Справа № 202/7652/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

02 березня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 10 квітня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 15000 доларів США та зобов'язався повернути борг до 31 грудня 2014 року. В подальшому термін повернення позики було пролонговано до 31 грудня 2015 року. 1 червня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 2000 доларів США та зобовязався повернути борг до 31 липня 2014 року. В подальшому термін повернення позики було пролонговано до 31 грудня 2015 року. 2 грудня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 3000 доларів США на строк до 2 січня 2015 року. 04 грудня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 3000 доларів США на строк до 10 січня 2015 року. 25 грудня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 2000 доларів США на строк до 28 лютого 2015 року. До теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, суму боргу за договорами позики не повернув.

За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики з урахуванням трьох процентів річних, а саме: за договором від 10.04.2014 року в розмірі 393446 грн., з яких 383850 грн. основна заборгованість та 9596,25 грн. - три проценти річних; за договором від 01.06.2014 року в розмірі 52459,50 грн., з яких: 51180 грн. основна заборгованість та 1279,50 грн. три проценти річних; за договором від 02.12.2014 року в розмірі 80979,76 грн., з яких 76770 грн. основна заборгованість та 4209,76 грн. три проценти річних; за договором від 04.12.2014 року в розмірі 80929,42 грн., з яких 76770 грн. основна заборгованість та 4159,42 грн. три проценти річних; за договором від 25.12.2014 року в розмірі 53747,39 грн., з яких 51180 грн. основна заборгованість та 2567,39 грн. три проценти річних, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за своїм зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки суд не повідомив, хоча з матеріалів справи вбачається, що йому відомо про існування даного судового спору, заперечень проти позову не надав, тому суд вирішує справу на підставі наявних даний і доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 10 квітня 2014 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 15000 доларів США, які зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року. В подальшому строк повернення даної позики було продовжено по 31 грудня 2015 року.

01 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які зобовязався повернути 31 липня 2014 року. В подальшому строк повернення даної позики було продовжено до 31 грудня 2015 року.

02 грудня 2014 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які зобовязався повернути до 02.01.2015 року включно.

4 грудня 2014 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які зобовязався повернути до 10.01.2015 року включно.

25 грудня 2014 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які зобовязався повернути до 28.02.2015 року.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Позивачем на підтвердження укладення між ним і відповідачем договорів позики та отримання відповідачем грошових коштів у борг представлені розписки відповідача від 10 квітня 2014 року, 1 червня 2014 року, 2 грудня 2014 року, 4 грудня 2014 року, 25 грудня 2014 року, які відповідачем у судовому порядку не спростовані, а тому в суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, суми позики позивачу не повернув, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договорами позики та три проценти річних від простроченої суми станом на 01.11.2016 року в національній валюті відповідно до курсу гривні до долара США (в межах заявлених позовних вимог), а саме: заборгованість за договором позики від 10.04.2014 року в розмірі 383850 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 9596,25 грн. (за 305 днів); за договором позики від 01.06.2014 року в розмірі 51180 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1279,50 грн. (за 305 днів); за договором позики від 02.12.2014 року в розмірі 76770 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4209,76 грн. (за 669 днів); за договором позики від 04.12.2014 року в розмірі 76770 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4159,42 грн. (за 661 день); за договором позики від 25.12.2014 року в розмірі 51180 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2567,39 грн. (за 612 днів), а всього 661562 грн. 32 коп.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 6615,62 грн.

Оскільки позов задоволено, суд присуджує стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики:

- від 10.04.2014 року в розмірі 383850 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 9596,25 грн.;

- від 01.06.2014 року в розмірі 51180 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1279,50 грн.;

- від 02.12.2014 року в розмірі 76770 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4209,76 грн.;

- від 04.12.2014 року в розмірі 76770 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4159,42 грн.;

- від 25.12.2014 року в розмірі 51180 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2567,39 грн.,

а всього 661562 (шістсот шістдесят одна тисяча п'ятсот шістдесят дві) грн. 32 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 6615 (шість тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 62 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко