Справа №442/482/17
Провадження №2/442/742/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про реальний розподіл домоволодіння та припинення права спільної часткової власності на нього та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про реальний розподіл домоволодіння та припинення права спільної часткової власності на нього, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить здійснити реальний розподіл квартири, виділити у їй власність право власності у квартирі АДРЕСА_1, загальною площею - 30 кв.м., з них житлової - 11,3 кв.м. та допоміжної - 18,7 кв.м., а саме: 2 коридор - площею 6,6 кв.м., 5 житлова кімната - 11,2 кв.м., 6 кухня - площею 7,9 кв.м., 7 санвузол - 4,2 кв.м.; припинити право спільної сумісної власності на площу - 30 кв.м., з них житлової - 11,3 кв.м. та допоміжної - 18,7 кв.м., а саме: 2 коридор - площею 6,6 кв.м., 5 житлова кімната - 11,3 кв.м., 6 кухня - площею 7,9 кв.м., 7 санвузол - 4,2 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1, а також визнати за нею право власності на частину вищевказаної житлової квартири загальною площею - 30 кв.м., з них житлової - 11,3 кв.м. та допоміжної - 18,7 кв.м., а саме: 2 коридор - площею 6,6 кв.м., 5 житлова кімната - 11,2 кв.м., 6 кухня - площею 7,9 кв.м., 7 санвузол - 4,2 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.09.1985 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2. 15.05.1996 року вони отримали свідоцтво про право власності на квартиру, виданого Дрогобицьким бюро з приватизації державного житлового фонду 15.05.1996 року згідно з розпорядженням від 15.05.1996 року №130-р, у відповідності до якого вона, ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1. На даний час вона змушена ставити питання про реальний розподіл спірного будинковолодіння зважаючи на те, що у неї з відповідачами виникають конфлікти з приводу користування вказаною квартирою. В добровільному порядку здійснити розподіл вони не можуть. Вважає, що запропонований нею розподіл є раціональним, не суперечить чинному законодавству, дозволяє виділити в натурі три повноцінних ізольованих одна від одної квартири при прийнятті відповідного рішення.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поділивши належну їм вищевказану квартиру, після поділу домоволодіння визнати за ним право власності на частину житлової квартири АДРЕСА_1, загальною площею -24,9 кв.м., з них житлової - 10,9 кв.м. та допоміжної - 14 кв.м., а саме: 4 житлову кімнату - 10,9 кв.м. та 1 веранду площею 14,0 кв.м.

Свій позов обґрунтовує тим, що у них з відповідачами виникають спори щодо користування спірним майном, в добровільному порядку здійснити розподіл вони не можуть, а тому змушений звертатись до суду з даним позовом.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить первісний позов задоволити, зустрічний - визнає, не заперечує проти його задоволення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов визнав, а зустрічний підтримав, просить такий задоволити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності є власниками квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 73,6 кв.м., житлова- 40,9 кв.м., допоміжна - 32,7 кв.м.

У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісно власністю.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, о є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як сторонами визнано і не заперечується, між ними існують спори щодо користування вищевказаною квартирою, в добровільному порядку здійснити її розподіл вони не можуть.

Статтею 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.16 ЦК України одним із способів захист цивільних прав та інтересів є визнання права.

У ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Вищенаведені норми закону, свідчать про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном чи його розподілу між співвласниками, такий порядок користування чи розподіл може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позови слід задоволити та здійснити поділ квартири між власниками, із врахуванням варіантів розподілу, запропонованих позивачами за первісним та зустрічними позовами, оскільки судом встановлено, що на даний час саме такими частинами квартири вони користуються. Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Здійснити реальний розподіл квартири, виділити у власність ОСОБА_1 право власності у квартирі АДРЕСА_1, загальною площею - 30 кв.м., з них житлової - 11,3 кв.м. та допоміжної - 18,7 кв.м., а саме: 2 коридор - площею 6,6 кв.м., 5 житлова кімната - 11,2 кв.м., 6 кухня - площею 7,9 кв.м., 7 санвузол - 4,2 кв.м.

Припинити право спільної сумісної власності на площу - 30 кв.м., з них житлової - 11,3 кв.м. та допоміжної - 18,7 кв.м., а саме: 2 коридор - площею 6,6 кв.м., 5 житлова кімната - 11,3 кв.м., 6 кухня - площею 7,9 кв.м., 7 санвузол - 4,2 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею - 30 кв.м., з них житлової - 11,3 кв.м. та допоміжної - 18,7 кв.м., а саме: 2 коридор - площею 6,6 кв.м., 5 житлова кімната - 11,2 кв.м., 6 кухня - площею 7,9 кв.м., 7 санвузол - 4,2 кв.м.

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, поділивши належну їм квартиру АДРЕСА_1.

Після поділу домоволодіння визнати за ОСОБА_3 право власності на частину житлової квартири АДРЕСА_1, загальною площею -24,9 кв.м., з них житлової - 10,9 кв.м. та допоміжної - 14 кв.м., а саме: 4 житлову кімнату - 10,9 кв.м. та 1 веранду площею 14,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Крамар