Справа № 638/8092/16-ц
Провадження № 2/638/1970/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

При секретарі: Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Уповноважений представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов договору, укладеного 18.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, третя особа за позовом отримав кредит у розмірі 14463,98 дол.США на термін до 16.09.2011 року зі сплатою відсотків в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання до Договором між ПАТ «КБ Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник та поручитель зобов'язався виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Свої зобов'язання ОСОБА_2 за договором кредиту не виконав, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 29.03.2016 року у розмірі 45 026, 83 дол.США, яка складається із заборгованості за кредитом - 7190,16 дол.США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 879,83 дол.США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 277,97 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 24678,87 дол.США. Письмову вимогу до поручителя за договором поруки позивачем було надіслано 20.04.2016 року, однак на даний час зобов'язання до Договором кредиту від 18.09.2006 року залишаються невиконаними, що порушує права позивача.

На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі у сумі 45026,83 дол.США, що за курсом НБУ складає 1183305,09 грн. та судовий збір у розмірі 17749,58 грн..

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутністю представника позивача на пiдставi наявнх в матерiалах справи доказiв. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові та у письмових поясненнях на заперечення відповідача,та ухвалити відповідне рішення. Додатково у письмових поясненнях зазначив, що відповідно до п.12 Договору поруки сторони дійшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права або інтересу за цим договором, встановлюється 5 років, тому позивачем подано до суду даний позов у межах строку позовної давності, встановленою за домовленістю сторін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, 22.08.2016 року у судовому засіданні надала суду письмові заперечення, згідно яких вважає позовні вимоги незаконним та безпідставним. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк вимоги до поручителя за Договором поруки, оскільки строк дії договору поруки не встановлено, а умовами Кредитного договору встановлено строк його дії до 16.09.2011 року. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В подальшому в судове засідання, призначене на 24.01.2017 року, 01.03.2017 року відповідач ОСОБА_1 не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 в судовому засіданні 22.09.2016 року проти позову заперечував

В подальшому третя особа ОСОБА_2 та його представник в судове засідання, призначене на 01.03.2017 року не з'явились, про розгляд справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 18 вересня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №НАЕDAU08950002, відповідно до умов якого Банком наданий Позичальникові кредит у розмірі 14 463,98 дол. США у вигляді не поновлюваною кредитної лінії на придбання автомобілю з терміном повернення 16.09.2011 року включно зі сплатою відсотків за користування у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,13% від суми виданого кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банком виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором НАЕDAU08950002 від 18.09.2006 року щодо видачі кредиту.

Умовами Договору визначено порядок виконання зобов'язання Позичальником, зокрема зазначено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця шляхом надання коштів у сумі 265,96 дол.США, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Згідно п.3.1, 1.1 Договору кредиту, за користування Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом.

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 29.03.2016 року утворилась заборгованість за Кредитним договором у розмірі 45 026, 83 дол.США, яка складається із заборгованості за кредитом - 7190,16 дол.США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 879,83 дол.США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 277,97 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 24678,87 дол.США., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Так, умовами Договору кредиту у п. 3.2 передбачено, що при порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 2,51% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються Позичальником щомісяця в Період сплати понад зазначену в п.1.1 суми щомісячного платежу за Кредитним договором.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1,00% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Крім того, судом встановлено, що 18 вересня 2006 року між Банком та Поручителем - ОСОБА_1 був укладений договір поруки №НАЕDAU08950002/1, згідно умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 4 Договору поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно.

Відповідно до пункту 5 Договору поруки у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов'язання, передбаченого п.1 цього Договору, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи на адресу відповідача по справі - Поручителя за Договором поруки від 18.09.2006 року, позивачем 20.04.2016 року надіслано письмову вимогу, що підтверджується копією реєстру відправлених претензій.

Станом на дату розгляду справи, суду не надано доказів виконання забезпеченого порукою зобов'язання за Договором №НАЕDAU08950002 від 18.09.2006 року.

Щодо доводів відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення з даним позовом до Поручителя за договором поруки, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Частина 1 ст. 258 ЦК України передбачає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Зокрема, ч.4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

При цьому положенням частини 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. При цьому договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Умовами Договору поруки у п.12 встановлено, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права або інтересу за цим договором, встановлюється 5 років. Вказаний договір укладено у письмовій формі у відповідності до вимог ст.259 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, у п.1.1 Кредитного договору зазначено, що кредит надається Позичальнику строком з 18 вересня 2006 року по 16 вересня 2011 року, з цього часу й слід відраховувати початок перебігу строку позовної давності.

З вимогою про стягнення заборгованості за кредитом (у тому числі й відсотків, комісії, пені) банк звернувся до суду 17.05.2016 року, тому строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено.

За таких обставин, беручи до уваги, що зобов'язання за кредитним договором боржником не виконується, а Поручитель - відповідач по справі несе перед кредитором солідарну відповідальність за невиконання боржником своїх зобов'язань, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.252-259, 261, 512, 514, 525, 526, 549, 551- 554, ч.4 ст.559, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 79, 88, 208, 213-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 т, п/р 3111, , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №НАЕDAU08950002 від 18.09.2006 року у сумі 45 026 (сорок п'ять тисяч двадцять шість), 86 дол.США, що за курсом НБУ станом на 29.03.2016 року складає 1 183 305 (один мільйон сто вісімдесят три тисячі триста п'ять) гривен 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 т, п/р 0001, , МФО 305299) судові витрати у розмірі 17 749 (сімнадцять тисяч сімсот сорок дев'ять) гривен 58 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий - суддя: О.В.Шишкін