Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/480/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

15.03.2017 Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Черненко В.В., Франко В.А.

секретар - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та ОСОБА_2 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року, за заявою представника ОСОБА_3 - директора ТОВ «КК «Вілліам Інвест Експерт» Медвідя Віктора Вікторовича про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних,-

ВСТАНОВИЛА:

29.06.2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних. 09.12.2016 року в порядку забезпечення позову подав заяву, якою просив накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, в тому числі на грошові кошти, що на правах приватної власності належать ОСОБА_2 у межах позовних вимог на суму 1 732 290,02грн.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти в сумі 853 443,00 грн., які перераховані на одержувача - Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області та рухоме майно, що на правах приватної власності належать ОСОБА_2 у межах позовних вимог на суму 1 732 290,02 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, яке не є стороною у справі та його представник не брав участь у розгляді справі, проте оскаржуваною ухвалою суд вирішив питання про їх права та обов'язки, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. ОСОБА_2 у апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши виділені матеріали справи, колегія суддів вважає , що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вважаючи, що незастосування заходів забезпечення позову, само по собі може потягти неможливість або ускладнення виконання судового рішення, зазначив, що достатньо забезпечити позов шляхом накладання арешту на рухоме майно та грошові кошти на суму 853 443 грн., які перераховані на одержувача - Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, що на правах приватної власності належать ОСОБА_2.

Про те, погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся з вимогою про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних на суму заборгованості, яка стягнута з відповідача за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.07.2014 року, за виконавчим листом відкрито виконавче провадження , проводяться виконавчі дії.

З листа управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від № 5128 вбачається, що борг за виконавчим листом (справа №398/9478/13-ц) складає 2 918 595,00 грн., а початкова вартість арештованого майна - 3 777 038,00 грн., тому різниця між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 складає 858 443,00 грн., яку і було запропоновано ОСОБА_3 перерахувати на рахунок даного управління (а.с.48)

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавств при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтовані, оскільки у виділених матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказана різниця в сумі 853 443,00 грн., була перерахована стягувачем на рахунок управління.

Під час розгляду заяви суд повинен був перевірити дійсну наявність коштів на рахунку управління.

Тому висновок суду про накладення арешту на кошти, які не знаходяться на рахунку скаржника, передчасний.

Крім цього, при розгляді заяви суд першої інстанції вийшов за межі вимог заявлених позивачем. У заяві позивач просив накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, в тому числі на грошові кошти, що на правах приватної власності належать ОСОБА_2 у межах позовних вимог на суму 1 732 290,02 грн., а саме на нежитлові приміщення «в цілому будівлі та споруди», які розташовані за адресою: вул. Коваленка, № 35-а м. Олександрія, на суму 858 443грн. та на рухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 на суму 873 847,02 грн.,

Також накладаючи арешт на рухоме майно , яке належить ОСОБА_2 на праві власності , суд першої інстанції в ухвалі не навів конкретного переліку такого майна і докази наявності будь-якого рухомого майна матеріали справи не містять. Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів дійшла висновку , що судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову порушено порядок , встановлений для її розгляду, що є підставою для скасування ухвали і передачі питання про розгляд заяви ОСОБА_3 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ст. 312, ст.ст. 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року скасувати і передати питання про розгляд заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя:

Судді: