РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.01.2017 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

при секретарі Камишенко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Херсоні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПАРТС" до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, в якій посилається на те, що 12.07.2013 р. між ТОВ «ОСОБА_3 ПАРТС» та гр. ОСОБА_2 було укладено усний договір поставки товарів. Відповідно до Договору Постачальник зобовязується поставляти Покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а Покупець зобовязується приймати товар та оплачувати його. Відповідно до Договору Погодження Сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни вару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках на оплату або накладних про відвантаження, що являються невідємними складовими даного договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи документ про відвантаження (накладна, товарно-транспортна накладна), виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із Постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару ій кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості із Постачальником. Уповноважуючи певну особу на прийняття товару від Постачальника Покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати відповідні товарно-супровідні документи на товар. Відповідно Договору товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або наумовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у накладній. У разі відстрочення платежу товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно. На виконання договору Позивачем за період з 03.06.2014 року по 31.10.2014 року було постановлено Відповідачу товар на суму 43055,46 грн. Після поставки виникли зобовязання щодо оплати товару. Відповідач на протязі вищевказаного періоду здійснив часткову оплату товару на суму 16081,74 грн. Решта суми, а саме 26973, 72 грн. Відповідачем сплачена не була. Отже, Відповідач прийняв поставлений йому товар, але не виконав свої договірні зобовязання о оплати товари, чим порушив умови Договору. Відповідача попереджено в письмовій формі, що вона зобовязується погасити заборгованість до 01.05.2015 року. Відповідач не сплатив суму поставленого товару у розмірі 26 973,72 грн. (сума основного боргу) та допустив прострочення строку його оплати. Отже, відповідно до умов Договору Відповідач повинен сплатити Позивачу 26973,72 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 157,41 грн, що разом становить 27 131, 13 грн., у звязку з чим просив стягнути з відповідача на користь Позивача ТОВ ОСОБА_3 ПАРТС суму основного боргу у розмірі 26973 грн. 72 коп., 3% річних в розмірі 157 грн. 41 коп., загальною сумою 27131 грн. 13 коп., а також судовий збір у розмірі 1378 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив. Заперечень з приводу заявленого позову до суду не надав.

В зв'язку з наведеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Правилами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежного виконання).

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ ОСОБА_3 ПАРТС за період з 03.06.2014 року по 31.10.2014 року було постановлено Відповідачу товар на суму 43055,46 грн. Після поставки виникли зобовязання щодо оплати товару. Відповідач на протязі вищевказаного періоду здійснив часткову оплату товару на суму 16081,74 грн. Решта суми, а саме - 26973,72 грн. Відповідачем сплачена не була. Отже, Відповідач прийняв поставлений йому товар, але не виконав свої договірні зобовязання з оплати товари, що підтверджується наданими до суду копіями накладних, актів виконаних робіт, рахунків та актом звірки взаємних розрахунків за період з 03.06.2014 р. по 08.09.2016 р. (а.с. 8-30)

Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина першастатті 638 ЦК України).

Відповідно дост. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що між сторонами був укладений усний договір поставки товару, можливість укладення якого передбачає ст. 205 ЦК України, відповідачу було поставлено товар, що вбачається із рахунків та накладних, який останній отримав, про що свідчить підпис у накладних та актах виконаних робіт, проте погасив заборгованість частково, що вбачається із меморіальних ордерів, а тому суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму основного боргу у розмірі 26973 (двадцять шість тисяч девятсот сімдесят три) 72 коп., 3% річних в розмірі 157 (сто пятдесят сім) грн. 41 коп., загальною сумою 27131 (двадцять тисяч сто тридцять одну гривню) 13 коп.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, так як вони є доведеними і такими, що підлягають повному задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення із відповідача судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПАРТС" до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Позивача ТОВ ОСОБА_3 ПАРТС суму основного боргу у розмірі 26973 (двадцять шість тисяч девятсот сімдесят три) 72 коп., 3% річних в розмірі 157 (сто пятдесят сім) грн. 41 коп., загальною сумою 27131 (двадцять тисяч сто тридцять одну гривню) 13 коп.

Стягнути з Відповідача ОСОБА_2 на користь Позивача ТОВ ОСОБА_3 ПАРТС судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги через Херсонській міський суд Херсонської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Єпішин Ю.М.