АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Белоконна І.В.
№22-ц/796/742/2017 Доповідач Вербова І.М.
Справа №756/2509/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу зa заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: реєстраційна служба головного управління юстиції у місті Києві, приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Міхірьова Олена Анатоліївна, Авдієнко Віталій Вікторович, Сень-СилкаІрина Валеріївна, Боднар Наталія Володимирівна, про визнання договорів недійсними та витребування нерухомого майна з володіння у добросовісного набувача, за апеляційною скаргою ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_6 та за апеляційною скаргою ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 рокупозивач ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати недійсними договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_2, витребувати їх від добросовісних набувачів.

09.06.2016 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_2.

Мотивував заяву тим, що заявлений позов носить майновий характер, та стосується його майнових прав та інтересів, зокрема на витребування об'єктів нерухомого майна з володіння добросовісних набувачів, a саме: нежитлових приміщень №ХІ та №ІХ загальною площею 189,4 кв.м., які розташовані на 22 поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 які вибули з його володіння поза його волею внаслідок вчинення відносно нього кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190 КК України.

Вказав на те, що відповідач ОСОБА_4, достовірно знаючи про те, що вказані спірні приміщення вибули з його володіння поза його волею, протиправно перереєстрував спірні приміщення у квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та відчужив їх на користь відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Факт протиправної перереєстрації спірних приміщень підтверджується Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у адміністративній справі №826/13104/15 від 22.12.2015, яка набрала законної сили.

Зазначив, що існують всі підстави вважати, що кінцеві власники відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, під час розгляду цієї справи по суті, вчинять дії, спрямовані на подальше відчуження цих об'єктів нерухомого майна, що в подальшому утруднить та зробить неможливим, у разі задоволення поданого позову, виконання рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року - заяву задоволено.

Накладено арешт на a квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1 заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати цю квартиру та заборонено відповідним уповноваженим особам, у тому числі будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов'язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу тощо) права власності на цю квартиру.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1 заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб відчужувати цю квартиру та заборонено відповідним уповноваженим особам, у тому числі будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов'язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу тощо) права власності на цю квартиру.

Допущено негайне виконання ухвали суду.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Вказує на те, що всупереч ст. 76 ЦПК, ОСОБА_6 не повідомлялась належним чином про розгляд справи № 756/2509/15-ц. Зокрема, всупереч частини 7 ст. 153 ЦПК суд не надіслав їй ухвалу про забезпечення доказів від 10 червня 2016 року № 756/2509/15-ц. Докази направлення та вручення даної ухвали ОСОБА_6 у матеріалах справи № 756/2509/15-ц - відсутні.

Судом не було враховано, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем. З часу придбання квартири вона проживала у даній квартирі, здійснила там ремонт, та не вчиняла жодних дій, які б свідчили про наявність загрози, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Також не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Зазначила, що суд абсолютно безпідставно, за відсутності належних доказів, не дослідивши матеріали справи, проігнорувавши інтереси інших учасників сторін, виніс ухвалу про забезпечення позову.

В судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свої апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_14 проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Вербової І.М., обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з її доведеності та обґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все це повинно бути мотивовано, а не шаблонний перепис диспозиції норми права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективневиконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, і крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що квартири АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 в будинку АДРЕСА_2 є предметом спору, а тому заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами і їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Доводи апелянтів про те, що вимоги позивача про порушення його прав є недоведеними не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції на даному етапі, оскільки ці обставини підлягають з'ясуванню під час розгляду справи по суті.

Таким чином, посилання апелянтів на порушення норм процесуального права при розгляді заяви не знайшли свого підтвердження.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді