Справа №278/219/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Дубовік О.М.

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття доньки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів (заробітку) на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох років.

У судове засідання позивач та її представник не з'явилися; останньою через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 19).

Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов про стягнення аліментів визнав повністю (а.с. 17).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2510 (а.с. 4).

Від шлюбу мають спільних доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 5).

З копії довідки №137, виданої 20.02.2017 року Будинкоуправління №3, вбачається, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було.

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, має регулярний дохід; також враховуючи стан здоров'я дитини, суд вважає необхідним призначити стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.01.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини ОСОБА_1 до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років, в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, тобто до 12.12.2018 року.

У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, ч. 4 ст. 169, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 84, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку не відомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податку не відомий, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, до повноліття її, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2017 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку не відомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податку не відомий, аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів (заробітку), на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, починаючи з 31.01.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку не відомий, судовій збір у спеціальний фонд Державного бюджету України у розмірі 640 грн.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дубовік