Справа №472/21/17 27.06.2017 27.06.2017 27.06.2017
Справа № 472/21/17 Головуючий у 1-ї інстанції Чаричанський П.О.
Провадження №22-ц/784/1499/17 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Одеського державного університету внутрішніх справ

(далі університет)

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року за його позовом

до ОСОБА_3

про відшкодування витрат повязаних з навчанням,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат повязаних з навчанням в загальному розмірі 55 395 грн. 66 коп..

В обґрунтування позову посилався на те, що 22 вересня 2008 року між Університетом та ОСОБА_3 було укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Вказаним договором передбачено, що після закінчення відповідачем вищого навчального закладу, останній зобовязаний приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначений, і відпрацювати не менше трьох років.

У пункті 3.2 Договору зазначено, що у разі звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу, останній відшкодовує фактичні витрати, повязані з його підготовкою.

У 2008 році ОСОБА_3 був зарахований курсантом Університету, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 18 серпня 2008 року.

Отримавши диплом фахівця, відповідач був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України в Миколаївській області.

Проте, згідно наказу УМВС України в Миколаївській області № 111 о/с від 27 квітня 2015 року ОСОБА_3 звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням).

Відповідно до довідки, загальна сума коштів витрачених під час навчання відповідача складає 55 395 грн. 66 коп.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017року позов Одеського державного університету внутрішніх справ задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ 45 748 грн. 50 коп. витрат на навчання та 1 138 грн. 22 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Одеський державний університет внутрішніх справ, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду в частині розміру задоволених позовних вимог змінити, зазначивши суму, яка підлягає стягненню в розмірі 55395 грн. 66 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги Університету, суд першої інстанції, керуючись Порядком відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ № 419, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на його утримання за перші 12 місяців навчання у розмірі різниці між грошовим забезпеченням курсанта і грошовим окладом військовослужбовця строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю.

Проте, колегія суддів не може погодитися з даним висновком.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2008року між Одеським державним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Миколаївській області та ОСОБА_3 укладено письмовий договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, що відповідає положенням ч. 2 ст. 64 Закону України «Про вищу освіту», де визначена можливість укладення тристоронніх договорів про підготовку фахівців у Вищих навчальних закладах.

Відповідно до п. 1 договору, ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України, навчаючись за державним замовленням з 18 серпня 2008 року по 24 червня 2012 року, та підтверджується записом в послужному списку (а.с.7).

Відомостей щодо присвоєння ОСОБА_4 військово-облікової спеціальності в матеріалах справи відсутні.

Згідно наказу проректора університету від 23 червня 2012 року, № 64 о/с відповідач ОСОБА_3 закінчив навчальний заклад за спеціальністю «Правознавство», освітній рівень бакалавр та був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України в Миколаївській області.

Наказом УМВС України в Миколаївській області № 42 від 25 червня 2012 року ОСОБА_3 було призначено слідчим слідчого відділення Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області (а.с.8).

16 квітня 2015 року ОСОБА_3 було подано рапорт про звільнення за власним бажанням (а.с.18).

Наказом УМВС України в Миколаївській області № 111 о/с від 27 квітня 2015 року, відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням)(а.с.24).

Відповідно до п. 2.3.5 Договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, укладеного між сторонами 22 вересня 2008 року передбачено, що після закінчення навчання відповідач повинен прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначений Замовником і відпрацювати не менше трьох років.

Згідно п. 2.3.6 у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору, відповідач повинен відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

За умовами договору від 22 вересня 2008 року підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку, зазначеними в п. 3, є: дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Вказаний договір був погоджений між сторонами та законними представниками відповідача, що підтверджено підписом відповідача ОСОБА_3, який надав свою згоду з його умовами

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звільнення відповідача зі служби за власним бажанням є відмовою від подальшого проходження ним служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання.

Загальна сума коштів, витрачених на ОСОБА_3 під час його навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ склала 55 395 грн. 66 коп., із яких: грошове забезпечення 14 869 грн. 45 коп.; нарахування на заробітну плату 3 844 грн. 09 коп.; речове забезпечення 1 767 грн. 75 коп.; харчування 21 381 грн. 92 коп.; комунальні послуги 13 532 грн. 45 коп. (а.с.30).

За положеннями, викладеними у пунктах 1, 2, 3 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 1 березня 2007 року за №313 (в редакції станом на день укладання угоди та на день звільнення відповідача з роботи), передбачено механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС, у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Згідно з п. 2 Порядку, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі відмови особи від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

За п. 2.1 Порядку проводиться розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30 липня 2007 року № 863/14130, який складається з відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, та здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, що зазначено вище.

Таким чином, відповідач не виконав умов договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 22 вересня 2008 року, у зв'язку з чим виникли підстави для відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі за період навчання.

Правових підстав для зменшення понесених витрат з урахуванням різниці суми витрат з утримання осіб у навчальному закладі та утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю (підпункт 2 статті 5 Порядку) не має, так як відповідач ОСОБА_3 строкової служби не проходив, та навчаючись у вищому закладі не здобув військову-облікову спеціальність, а закінчив навчальний заклад за спеціальністю «юрист».

Тому висновки суду за цих обставин є необґрунтованими, а зменшення ним сум витрат з урахуванням сум витрат на утримання військовослужбовця за 1 тарифним розрядом є помилковими.

За такого, проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів, вважає за необхідне рішення суду в частині обсягу задоволених вимог та розміру витрат, що підлягають відшкодуванню, з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, змінити і предявлений Університетом позов задовольнити, стягнув з відповідача на його користь 55 395 грн. 66 коп.

Підстав для перерозподілу судових витрат за рішенням суду першої інстанції немає.

В той же час, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1 515 грн. 80 коп. у відповідності до статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року в частині обсягу задоволених вимог та розміру витрат, що підлягають відшкодуванню, змінити, задовольнив позов у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ 55 395 грн. 66 коп. витрат, повязаних з навчанням.

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ 1 515 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуюча О.О. Ямкова

Судді О.В. Локтіонова

ОСОБА_5