РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору № 13664 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.04.1996 р., зареєстрованого на Одеській товарній біржі, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 18.04.1996 р. під № 889 на стор. 160 в книзі 84доп., відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_5 купив 1/25 ч. житлової домобудівлі з надвірними спорудами загальною площею 721,00 кв.м. та житловою площею 251,4 кв.м., що в цілому складаються (1/25 ч.) з літ. «Е»:І.9.1» - житлової кімнати площею 11,1 кв.м., «І.9.2» - кухні, «І.9.3, І.9.4» - коридорів, «Е» - житлове», «Х»- сарай, розташовані на загальній земельній ділянці площею 1075 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Вегера, буд. № 6, а також про визнання за ним права власності на вказаний обєкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_5

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що сторони за вищевказаним договором купівлі-продажу досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально, а станом на цей час нотаріальне посвідчення цього договору є неможливим, оскільки покупець ОСОБА_5 помер 15.01.2016 р., що в свою чергу позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, якій є його батьком.

Позивач веде дану справу в суді через свого представника адвоката ОСОБА_6, яка просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_3 також просила розглянути справу за її відсутності, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що позовні вимоги ОСОБА_4 визнає у повному обсязі (а.с.86).

Відповідач ОСОБА_2 не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання нею судової повістки.

Направлена судом судова повістка відповідачу ОСОБА_4, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що він не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязаний прийняти майно і сплатити за нього визначену суму грошей.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 24 березня 1998 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом установлено, що 11 квітня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір № 13664 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 18.04.1996 р. під № 889 на стор. 160 в книзі 84доп., відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_5 купив 1/25 ч. житлової домобудівлі з надвірними спорудами загальною площею 721,00 кв.м. та житловою площею 251,4 кв.м., що в цілому складаються (1/25 ч.) з літ. «Е»:І.9.1» - житлової кімнати площею 11,1 кв.м., «І.9.2» - кухні, «І.9.3, І.9.4» - коридорів, «Е» - житлове», «Х»- сарай, розташовані на загальній земельній ділянці площею 1075 кв.м., за адресою : м.Одеса, вул. Вегера, буд. № 6.

Відповідно до п. 5 цього договору, вищевказане нерухоме майно було відчужене за 354643000,00 крб., які отримані продавцями до підписання цього договору.

В тексті цього біржового договору також зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому сторони за цим договором не оформили його нотаріально, як цього вимагає закон.

Судом не встановлено факту існування між сторонами за цим договором будь-яких спорів щодо цього договору та/або нерухомого майна, яке є предметом купівлі-продажу за цим договором.

Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за згаданим біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально.

Водночас суд бере до уваги, що покупець ОСОБА_5 помер 15 січня 2016 року, що в свою чергу унеможливлює на даний час нотаріальне посвідчення біржового договору № 13664 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.04.1996 р.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Також судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що спадкоємцями за законом першої черги померлого ОСОБА_5 є його діти - позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до ст.ст. 1269, 1270, 1272, 1297, 1298 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини..

Як слідує з листа державного нотаріуса Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 05.08.2016 р. за вих. № 1587/02-31 та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43088416 від 26.02.2016 р., по-перше, за відповідною заявою позивача ОСОБА_1, Першою одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 61/2016 до майна померлого 1501.2016 р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; і, по-друге, за даними цієї спадкової справи станом на 05.08.2016 року заяв, крім заяви позивача, про прийняття спадщини, від інших спадкоємців не поступало.

Крім того, вказаним листом державний нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що біржовий договір № 13664 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.04.1996 р. не був нотаріально посвідчений, а також розяснив позивачу право звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5, який помер 15.01.2016 р.

Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці 3 п. 23 потанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.208 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини до майна померлого 15.01.2016 р. ОСОБА_5, отже вважаються такими, що не прийняли цю спадщину, а отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину не уявляється можливим в звязку з відсутністю нотаріального посвідчення біржового договору № 13664 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.04.1996 р. та на теперішній час нотаріальне посвідчення цього договору неможливе, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір № 13664 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 квітня 1996 року, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 18.04.1996 р. під № 889 на стор. 160 в книзі 84доп., відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_5 купив 1/25 ч. житлової домобудівлі з надвірними спорудами загальною площею 721,00 кв.м. та житловою площею 251,4 кв.м., що в цілому складаються (1/25 ч.) з літ. «Е»:І.9.1» - житлової кімнати площею 11,1 кв.м., «І.9.2» - кухні, «І.9.3, І.9.4» - коридорів, «Е» - житлове», «Х»- сарай, розташовані на загальній земельній ділянці площею 1075 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Скісна (колишня вул. Вегера), буд. № 6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН : НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 23.05.1997 р., що зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/25 ч. житлової домобудівлі з надвірними спорудами загальною площею 721,00 кв.м. та житловою площею 251,4 кв.м., що в цілому складаються (1/25 ч.) з літ. «Е»:І.9.1» - житлової кімнати площею 11,1 кв.м., «І.9.2» - кухні, «І.9.3, І.9.4» - коридорів, «Е» - житлове», «Х»- сарай, розташовані на загальній земельній ділянці площею 1075 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Скісна (колишня вул.Вегера), буд. № 6, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_5, який помер 15 січня 2016 року у віці 87 років в м. Одесі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко