АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми вкладу та процентів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22 липня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Стандарт», відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти у сумі 200000,00 грн. 22 липня 2015 року позивач направила на адресу відповідача заяву про повернення грошових коштів в сумі 200000,00 грн. з нарахованими відсотками. Листом від 24 липня 2015 року відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів, мотивуючи відмову припиненням своєї діяльності в Криму. Тому позивач просила стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь грошові кошти за договором вкладу №SAMDN1178 «Стандарт» від 22 липня 2013 року у розмірі 278480,00 грн.

Справа слухалась судами неодноразово. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором депозитного вкладу №SAMDN1178 «Стандарт» від 22 липня 2013 року у розмірі 27848,00 грн., стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3727,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходи із того, що наявні докази укладення сторонами договору банківського вкладу у простій письмовій формі, а також докази на підтвердження факту внесення позивачем коштів в ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку виконання умов договору банківського вкладу, але з такими висновками погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до положення ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження позовних вимогпозивачем надано суду оригінал заявки на оформлення вкладу №SAMDN1178 від 22 липня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_2М, просить оформить у ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на суму 2000000,00 у валюті гривня на 366 днів по 22.07.2014 року включно з відсотковою ставкою 18% річних. Заявка має розчерки підписів клієнта та працівника банку, а також завірена відтиском печатки банку (а.с. 161).

Також позивачем надано оригінал договору вкладу (Вклад «Стандарт на 12 міс.») №SAMDN1178 від 22 липня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на суму 200000,00 грн. на 366 днів по 22.07.2014 року включно з нарахуванням на суму вкладу відсотків у розмірі 18% річних (а.с. 159).

У договорі зазначено також, що банк відкриває для зарахування вкладу особовий рахунок №9311, а нарахування відсотків відбувається на рахунок/картку №9311; період нарахування відсотків 1 місяць.

Пунктом 6 договору №SAMDN1178 від 22 липня 2013 року передбачено, зокрема, що якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний у розділі «ОСОБА_3 по вкладу». Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

Також, у пункті 18 договору вкладу визначено, що договір оформлюється у двох екземплярах. Один екземпляр договору видається клієнту, а інший зберігається у банку. При укладенні договору банком використовується факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворюється відбиток печатки банку технічними печатними приладами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаний договір містить інформацію про його оформлення у відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк", що розташоване по вул. Багликовій, 21 у м. Алушта, АР Крим.

Представлений оригінал договору вкладу містить розчерк підпису співробітника банку, який оформив договір ОСОБА_3, а також розчерк підпису, завірений відтиском печатки відділення банк, де вказано, що документ дійсний тільки за підписом ОСОБА_4 Крім того, під текстом договору наявний розчерк підпису клієнта та факсимільне відтворення підпису голови правління банку і відбитку печатки банку технічними печатними засобами (а.с.159 зворот).

На підтвердження позовних вимог позивачем також надано оригінал квитанції №3 «внесення на рахунок» філіалу «Кримське РУ» відділення №34 від 20.07.2013 року, де зазначено платником ОСОБА_2, сума - 200000,00 грн.; призначення платежу - до вкладу, договір №SAMDN1178. На квитанції наявний розчерк підпису без зазначення прізвища, імені та по-батькові особи, що його здійснила, а також без відбитку печатки чи штампу банку; наявний також комплекс цифр та літер із зазначенням абревіатури «ЭЦП» (а.с. 160).

Колегія наголошує, що вказаний вище оригінал квитанції №3 не містить відбитку печатки або штампу банку. Згідно письмової відповіді банку, наданої в прядку виконання ухвали суду про витребування доказів від 31.01.2017 року, та письмових пояснень представника банку,вказана вище квитанція не містить електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ.

22 липня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" отримано письмове звернення ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_2 від 06.07.2015 року з вимогою про розірвання депозитного договору та повернення суми вкладу разом із нарахованими за відсотками (а.с. 11, 12), які залишені банком без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" з відповідними змінами та доповненнями).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представлениму справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що позивачем не представлено доказів на підтвердження факту внесення ним коштів в ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку виконання умов договору банківського вкладу від 22 липня 2013 року №SAMDN1178 (Вклад «Стандарт на 12 міс.); встановивши факт недодержання письмової форми вищевказаного договору банківського вкладу, колегія дійшла висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що відсутність підстав для стягнення на користь позивача суми депозитного вкладу зумовлює необхідність відмови у задоволенні похідної позовної вимоги про стягнення відсотків за депозитним договором в розмірі 78480,00 грн.

Колегія наголошує, що позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, ощадна книжка, картка/рахунок або інший документ, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту суду не надані.

Колегія звертає увагу, що відповідач позов не визнає у звязку з недотриманням належної простої письмової форми депозитного договору від 22 липня 2013 року №SAMDN1178 (Вклад «Стандарт на 12 міс.), а також посилається на відсутність доступу до електронних та інших носіїв інформації банку у звязку з анексією АРК.

Клопотань про надання інших доказів чи витребування їх судом, зокрема про призначення відповідної судової експертизи, позивачем чи його представником не заявлено.

Колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми вкладу та процентів відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді