АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/934/17 Справа № 209/1330/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Байбара Г. А. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: - Пищиди М.М.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі: - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_6 до Адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент ХХI" про визнання права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі ордеру № 1574 від 24 травня 1973 року ОСОБА_7 була надана на родину із трьох чоловік трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

На теперішній час вона є наймачем двох кімнат у вказаній квартирі, і разом з нею у цих кімнатах зареєстровані та проживають її діти: дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Наймачем третьої кімнати є її батько - ОСОБА_10.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 грудня 2015 року ОСОБА_10 був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, і за рішенням суду знятий з реєстраційного обліку по квартирі.

Вона вирішила приватизувати спірну квартиру, але позбавлена такої можливості через те, що на квартиру відкриті два особових рахунки.

17 березня 2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про об'єднання двох особових рахунків в один, але відповідач відмовив їй у об'єднанні особових рахунків. Вона все життя була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі, самостійно займалася обслуговуванням квартири, сплачувала рахунки та комунальні платежі, докладала зусилля для підтримання помешкання у житловому стані.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати право користування житловим приміщенням.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент ХХІ" про визнання права користування житловим приміщенням - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_6 та двоє її дітей: дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с. 5).

Позивачці та членам її сім'ї виділено в користування у вказаній квартирі дві жилі кімнати, житловою площею 29,3 кв.м., квартиронаймачем яких є ОСОБА_6 та на ці дві кімнати відкрито окремий особовий рахунок № НОМЕР_1, що підтверджується копією особового рахунку (а.с. 6).

Також у квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_11, який був наймачем кімнати, житловою площею 7,7 кв.м. у вказаній квартирі, на ім'я якого був відкритий окремий особовий рахунок, що підтверджується копією особового рахунку (а.с. 7).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 грудня 2015 року бкло задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_11 та він був визнаний таким, що втратив право користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно п.1 ч.1 ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Згідно ч.2 ст. 34 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЖК України визначено, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 54 Житлового Кодексу України, якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається у встановленому порядку;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров'я;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках і квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Постановою виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 грудня 1984 року № 711 рівень забезпечення жилою площею для визнання потреби у поліпшенні житлових умов по Дніпропетровській області становить 6,7 кв.м. на кожного члена сім'ї.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову, враховуючи те, що ОСОБА_6 та члени її сім'ї не є особами, які потребують поліпшення житлових умов, а тому відсутні підстави для надання ОСОБА_6 у користування ізольованої жилої кімнати, площею 7,7 кв.м., що звільнилася в квартирі АДРЕСА_1, і відповідно відсутні підстави для об'єднання окремих особових рахунків в один особовий рахунок.

Доводів, які спростовують висновки суду чи вказували на порушення вимог матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: