Справа № 541/1529/16-ц
Провадження №2/541/30/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання - Лисенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ в натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилаючись на ту обставину, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11 червня 1992 року вона є власником 7/25 частин будинку по АДРЕСА_1. Рештою будинку у відповідних частинах володіють відповідачі. Вказаний будинок складається з 4-х квартир, кожна з яких має окремий вихід. У 1994 році було визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками. На даний час земельну ділянку площею 0,0248 га, на якій знаходиться квартира АДРЕСА_1, вона приватизувала. В зв'язку з тим, що вона не може в повному обсязі користуватися своєю власністю, оскільки відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється за згодою співвласників, позивач, посилаючись на ст.367 ЦК України просила розділити будинок АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на квартиру № 4 у вказаному будинку, а решту квартир залишити у власності відповідачів.

До початку розгляду справи по суті позивач подала до суду змінену та доповнену позовну заяву, в якій, посилаючись на ст.364 ЦК України, просила виділити їй в натурі її власність у будинку АДРЕСА_1, а саме визнати за нею право власності на частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., що складається з коридора 4-1 площею 9,6 кв.м., кімнати 4-2 площею 13,5 кв.м., кімнати 4-3 площею 13,5 кв.м., кухні 4-4 площею 7,8 кв.м., санвузла 4-5 площею 3,6 кв.м., коридора 4-6 площею 8,0 кв.м., кімнати 4-7 площею 11,7 кв.м., кімнати 4-8 площею 13,6 кв.м., а також сарай-гараж «Е», сарай «Л», сарай «М», вбиральню «Н» (а.с.79-80).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, до суду подала заяву, в якій змінені позовні вимоги підтримала і просила справу розглянути без її участі (а.с.99).

Відповідач ОСОБА_2 у направленій до суду заяві позов визнала, просила справу розглянути без її участі (а.с.100).

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності (а.с.38-39) направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов визнав (а.с.101).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов визнала (а.с.77).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 1992 року є власником 7/25 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. (а.с.5-6, 7, 8-9).

Згідно з технічним паспортом на вказаний житловий будинок, він складається з чотирьох квартир, які мають окремі виходи (а.с.83-87).

Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як вбачається з технічного паспорту на будинок, у володінні та користуванні позивача ОСОБА_1 перебуває квартира № 4 загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., що складається з коридора 4-1 площею 9,6 кв.м., кімнати 4-2 площею 13,5 кв.м., кімнати 4-3 площею 13,5 кв.м., кухні 4-4 площею 7,8 кв.м., санвузла 4-5 площею 3,6 кв.м., коридора 4-6 площею 8,0 кв.м., кімнати 4-7 площею 11,7 кв.м., кімнати 4-8 площею 13,6 кв.м. Інші квартири перебувають у володінні та користуванні інших співвласників будинку - відповідачів у справі, що визнається сторонами.

Позивач є власником земельної ділянки площею 0,0248 га, на якій розташована належна їй частина будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 13.03.2015 (а.с.10), копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2015 (а.с.11) та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12-14).

У відповідності з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (п.6, 7), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі з об'єкта нерухомого майна № 1027 від 19.12.2016 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, що належить позивачу, є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с.82).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.11 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України..

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.358, 364 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

В порядку виділу в натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності у будинковолодінні, розташованому в АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1 право власності:

- на частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м., що складається з коридора 4-1 площею 9,6 кв.м., кімнати 4-2 площею 13,5 кв.м., кімнати 4-3 площею 13,5 кв.м., кухні 4-4 площею 7,8 кв.м., санвузла 4-5 площею 3,6 кв.м., коридора 4-6 площею 8,0 кв.м., кімнати 4-7 площею 11,7 кв.м., кімнати 4-8 площею 13,6 кв.м.;

- сарай-гараж «Е», сарай «Л», сарай «М», вбиральню «Н».

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Сидоренко