АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2542/17 Головуючий 1 інст. Куст Н.М.
Справа № 624/732/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства імені Щорса про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив розірвати договір оренди землі №0007, укладений 1 липня 2008 року та зареєстрований 31 березня 2009 року у Кегичівському відділі Харківської філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 07 між ОСОБА_3 і приватним сільськогосподарським підприємством ім. Щорса; зобовязати приватне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса негайно передати ОСОБА_3 земельну ділянку площею 3,0556 га, кадастровий номер 100010040, що розташована на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, в стані придатному для цільового використання; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позову посилався на те, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 №769335 позивачу належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0556 га, кадастровий №100010040, що розташована на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області.

Згідно з договором оренди землі № 0007 укладеного 01 липня 2008 року та зареєстрованого відділом 31 березня 2009 року у Кегичівському відділі Харківської філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №07 вказану земельну ділянку позивач передала в оренду строком на пятнадцять років відповідачу.

Відповідно до договору оренди землі відповідач зобовязався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою надавати позивачеві матеріальні блага. Однак він порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою за останні три роки та нехтує терміном та кількістю розрахунків зазначеними умовами договору оренди землі, що є істотною умовою вказаного договору.

Станом на 01 лютого 2017 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2014-2016 роках належною позивачеві земельною ділянкою невидано жодних матеріальних цінностей. На неодноразові її звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди останній відповідав відмовою.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає ті ж самі обставини, які були викладені у позовній заяві.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідач систематично ухиляється від виконання договірних зобовязань щодо виплати орендної плати на протязі 2014-2016 років та навмисно не надає докази щодо сплати орендної плати за період з 2009 року по 2013 рік включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт ухилення відповідача від виконання договірних зобовязань не доведено, доказів спричинення позивачеві шкоди у вигляді позбавлення його того, на що він розраховував при укладені договору, надано не було, підстави для застосування правил ст.141 ЗК України та ст.32 ЗУ "Про оренду землі" як наслідків систематичного ухилення відповідача від виконання договірних зобовязань щодо своєчасної виплати орендної плати відсутні.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що 01 липня 2008 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,0556 га розташованої на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області строком на 15 років зі сплатою орендної плати у натуральній формі, а саме: 800 кг зерна, 75 кг соняшнику, 50 кг цукру.

Відповідно до п.п 9,10 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем в натуральній формі в розмірі 3 % від грошової оцінки та на рік складає 800 кг зерна, 75 кг соняшнику, 50 кг цукру. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється автоматизовано (без додаткової угоди) та індексується відповідно до офіційно встановленого індексу індексації. До розміру орендної плати також включається сума прибуткового податку, яка не виплачується Орендодавцеві, а перераховується Орендарем до бюджету, згідно «Інструкції про прибутковий податок з громадян». Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня. Передача продукції в рахунок орендної плати оформлюється відповідними документами. (а.с. 49-51).

Пунктом 27 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та цього договору.

Державна реєстрація договору відбулася 31 березня 2009 року.

Відповідно до подожень ст. 792 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

У відповідності до ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше.

Згідно ст. 96 ЗК України, встановлено обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею.

Відповідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

У відповідності до вимог ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін, договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а також на підставах визначених Земельним кодексом України.

Доводи, викладені представником позивача ОСОБА_4 у позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог про те, що станом на 1 лютого 2017 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2014-2016 роках належною позивачу земельною ділянкою не видано жодних матеріальних благ спростовуються наданими представником відповідача відомостями про виплату орендної плати за 2014- 2016 роки, згідно яких позивач отримав:

у 2014 році 800 кг зерна (згідно з умовами договору), 50 кг соняшника (на 25 кг менше, ніж це передбачено договором), 25 кг цукру (на 25 кг менше, ніж це передбачено договором); 3 тюки соломи вагою 100 кг кожен, вартістю 0,20 грн. за 1 кг на загальну суму 60 грн. та 1000 кг силосу вартістю 400 грн., отримання яких договором не передбачено, всього видано з врахуванням податків на суму -2370,59 грн;

у 2015 році 800 кг зерна (згідно з умовами договору), 50 кг соняшника (на 25 кг менше, ніж це передбачено договором), 25 кг цукру (на 25 кг менше, ніж це передбачено договором) та грошові кошти в сумі 875 грн. (готівкою, за заявою та під підпис позивача), виплата яких договором не передбачена, всього видано з врахуванням податків на суму 3122,74 грн.

у 2016 році 200 кг зерна (на 600 кг менше, ніж це передбачено договором), 25 кг цукру (на 25 кг менше, ніж це передбачено договором), 50 кг соняшника (на 25 кг менше, ніж це передбачено договором).

Згідно відомостей про виплату грошей за 2016 рік (а.с. 72-79) ОСОБА_3 виплачено 2300 грн., а всього з врахуванням податків на суму 4476,71 грн (а.с.179-183).

Відповідно до п. 9, 10 Договору оренди землі відповідач зобовязався вносити орендну плату в натуральній формі в розмірі 3% від грошової оцінки і до розміру орендної плати також включається сума прибуткового податку.

Нормативна грошова оцінка земельного паю позивача в 2014 році складала 76673,28 грн, в 2015 році 95769,72 грн і в 2016 році 114914,54 грн (а.с.119).

Отже, орендна плата складає:

за 2014 рік - 76673,28 грн х 3 % =2300,20 грн;

за 2015 рік- 95769,72 грн х 3% =2873,09 грн;

за 2016 рік - 114914,54 грн х 3 % =3447,44 грн.

Відповідачем виплачено позивачу:

у 2014 році на суму 2370,59 грн;

у 2015 році на суму - 3122,74 грн.;

у 2016 році на суму - 4476,71 грн .

Отже, судовим розглядом достовірно встановлено, що відповідачем в повному обсязі виплачена орендна плата, тоді як в позовній заяві позивач зазначав, що взагалі відповідач не виплачує орендну плату.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобов'язань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Судовим розглядом не встановлено факту заподіяння позивачу шкоди діями відповідача внаслідок якої позивач значною мірою позбавлений був того, на що розраховував при укладенні договору оренди.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання позивача на те, що у 2016 році виплата орендної плати відбулася тільки у грошовій формі, а зернових, соняшнику та цукру взагалі не видавалося спростовується наданими відповідачем відомостями № 61/2, 62/2, 64/2 за 2016 рік, в яких містяться підписи ОСОБА_3 про отримання нею 200 кг зерна, 25 кг цукру, 50 кг соняшника.

Що стосується посилання на те, що суд неправомірно прийняв до розрахунку орендної плати натурооплату у вигляді силоса і соломи, а також грошові кошти, що не було передбачено договором оренди, то судова колегія не вважає це істотним порушенням умов договору оренди, оскільки в грошовому еквіваленті позивач отримала ті блага на які вона розраховувала.

При цьому, матеріали справи містять заяву позивача в якій вона просила виплатити їй орендну плату грошима (а.с.69).

Доводи апеляційної скарги, щодо незаконного нарахування в рахунок орендної плати військового збору, не заслуговує на увагу колегії суддів з огляду на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року, яким встановлено військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

Ю.А ОСОБА_1