Справа № 712/3776/17
Провадження № 2/712/1302/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого/судді Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центра адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради, Черкаської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центра адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради, Черкаської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що наказом від 01.12.2012 року № 01/1212-к2 його було прийнято на роботу до КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» на посаду начальника відділу з питань пайової участі у інженерно-транспортній та соціальній інфраструктурі міста Черкаси.

01.12.2012 року між ним та відповідачем було укладено трудовий договір, відповідно до п. 2.1. якого на нього було покладено обовязок щодо захисту інтересів Черкаської міської ради з питань аналізу та реалізації заходів щодо порушення стану надходження коштів до міського бюджету.

Відповідно до п. 1.2 трудового договору, трудовий договір є безстроковим і укладається на невизначений термін.

Відповідно до п. 3 наказу та п. 4.1 трудового договору йому було встановлено щомісячну плату у розмірі 2800 грн.

Факт перебування його у трудових відносинах з відповідачем підтверджується також листом № 17834/06 від 17.11.2016 року УПФ України в м. Черкасах Черкаської області в якому зазначено, що відповідач згідно поданої звітності у 2012 та 2013 роках здійснював нарахування єдиного соціального внеску на заробітну плату позивача.

Позивач сумлінно виконував свої зобовязання як перед КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради так і перед Черкаською міською радою, що є засновником (власником) вказаного підприємства.

Наказом від 31.01.2013 року № 03/01/13-к ОСОБА_1 було звільнено з 01.02.2013 року у КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради за власним бажанням.

Після звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату за період з 01.12.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 5600 грн. що є порушенням с. 1 ст.115 КЗпП України.

Просить суд стягнути солідарно з КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» та з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 5600 грн.

Стягнути КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» та з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку при звільненні за період з 01.02.2013 року по 27.03.2017 року в сумі 72799,62 грн..

Стягнути з КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» та з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати за період з 01.02.2013 року по 27.03.2017 року в сумі 39962,99 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу,дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що наказом від 01.12.2012 року № 01/1212-к2 ОСОБА_1 було прийнято на роботу до КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» на посаду начальника відділу з питань пайової участі у інженерно-транспортній та соціальній інфраструктурі міста Черкаси.

01.12.2012 року між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено трудовий договір, відповідно до п. 2.1. якого на нього було покладено обовязок щодо захисту інтересів Черкаської міської ради з питань аналізу та реалізації заходів щодо порушення стану надходження коштів до міського бюджету.

Відповідно до п. 1.2 трудового договору, трудовий договір є безстроковим і укладається на невизначений термін. На підставі даного договору виникають трудові відносини між фахівцем та підприємством, які з боку останнього реалізуються директором підприємства. Термін «сторони» у договорі визначає підприємство (в особі директора) і фахівець.

Відповідно до п. 3 наказу та п. 4.1 трудового договору ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату у розмірі 2800 грн.

Наказом КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» від 31.01.2013 року № 03/01/13-к ОСОБА_1 було звільнено з 01.02.2013 року за власним бажанням.

В позовній заяві позивач стверджує, що після звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату за період з 01.12.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 5600 грн. що є порушенням с. 1 ст. 115 КЗпП України.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05 січня 2017 року при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні та компенсації по заробітній платі у звязку із затримкою її виплати встановлено: «рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2015 року стягнуто із Центру адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 81 006 грн. 46 коп., компенсація по заборгованій заробітній платі у зв'язку із затримкою її виплати в сумі 27 437 грн. 38 коп., а всього 108 443 грн. 84 коп.

Рішенням Черкаської міської ради від 20.08.2015 року № 2-1471 припинено комунальне підприємство «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» шляхом ліквідації.

Відповідно до п. 3 вказаного рішення строк заявлення кредиторами своїх вимог становить два місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради».

24 вересня 2015 року позивач звернувся із заявою про визнання його кредитором.

Листом від 02.10.2015 року голови ліквідаційної комісії не було визнано його кредитором в зв'язку із відсутністю майна та коштів.

28 листопада 2015 року позивач повторно звернувся із заявою про визнання його кредитором.

Листом від 03.12.2015 року голови ліквідаційної комісії позивачу повторно було відмовлено у визнанні його вимог в зв'язку із відсутністю майна та коштів.

21 грудня 2015 року позивач звернувся із заявою до Черкаського міського голови з проханням втрутитися у вказану ситуацію.

Листом першого заступника міського голови від 22.01.2016 року йому було відмовлено в задоволенні звернення.»

Відповідно до ч. 3 ст. 112 ЦК України в разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця дня, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

Відповідно до ч. 5 ст. 112 ЦК України вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звернувся до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважається погашеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

В судовому засіданні позивачем не надано суду трудової книжки або її копії, яка б підтверджувала факт прийняття його на роботу до КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» та звільнення.

Посилання позивача на те, що факт перебування його у трудових відносинах з відповідачем підтверджується листом № 17834/06 від 17.11.2016 року УПФ України в м. Черкасах Черкаської області в якому зазначено, що відповідач згідно поданої звітності у 2012 та 2013 роках здійснював нарахування єдиного соціального внеску на заробітну плату позивача, суд оцінює критично,оскільки в даному листі зазначено, що КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради « згідно поданої звітності здійснювало нарахування єдиного соціального внеску на заробітну плату ОСОБА_1 за період з грудня 2012 року по січень 2013 року. Оскільки нараховані суми підприємством не були сплачені на рахунки управління Фонду, станом на 11.11.2016 року за підприємством рахується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску і вищезазначені періоди не зараховуються до страхового стажу ОСОБА_1 Зарахування до страхового стажу можливе лише після сплати заборгованості в повному обсязі (нарахування та утримання їх заробітної плати), згідно нормами діючого законодавства.

Таким чином, позивачем в судовому засіданні не підтверджено факту перебування в трудових відносинах з КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради».

Крім того, в судовому засіданні зясовано, що ОСОБА_1 працював за даною посадою за сумісництвом, що встановлено рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05.01.2017 року, а саме: «Наказом від 14.06.2012 року позивач був прийнятий на роботу на посаду начальника управління з моніторингу надходжень з пайової участі у інженерно-транспортній та соціальній інфраструктурі м. Черкаси в КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» (за сумісництвом директора КП «Комбінат громадського харчування».).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05 січня 2017 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні та компенсації по заборгованій заробітній платі у зв'язку із затримкою її виплати - відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, та той факт, що відповідно до закону вимоги кредитора по виплаті заробітної плати і компенсації за затримку розрахунку по раніше постановленому рішенню суду визнані погашеними, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що заявлені без підстав, що як наслідок є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст. 115, 116, 117 Кодексом Законів про працю України, ст.ст. 3, 10, 27, 31, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Центра адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради, Черкаської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: