Провадження № 2/369/924/17
19.05.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Пилипець А.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Приватного нотаріуса ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-
У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 10.03.2016 року померла ОСОБА_4, яка являлася бабусею позивача. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 І-ТП № 275334 виданого 10.03.2016 року ВК Дивинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. 07.03.2009 року спадкодавцем було складено заповіт, відповідно до якого здійснила розпорядження, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла сину ОСОБА_3 та онуку ОСОБА_1 в рівних долях. Заповіт було посвідчено секретарем Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 17.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_6 05.12.2016 року позивач звернувся до приватного готаріуса Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_6 із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за заповітом на ? частину квартии, що знаходиться за адресою: Київськаобласть, Києво-Святошинський р-н., АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н., с. Бузова. 05.12.2016 року Постановою приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно померлої та не надав оригіналузаповіту.
Із відповіді № 440 від 11.04.2016 року КП»БТІ КСРРКО» вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року, виданого органом приватизації радгоспу «Бузівський», згідно розпорядження (наказу) від 25.07.1994 за № 4 (зареєстрованого в БТІ 02.09.1994 за реєстровим № 2/6 в реєстровій книзі № 1).
У судове засідання позивач не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
У судове засідання Приватний нотаріус ОСОБА_2 не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд спарви у її відсутність.
Прежставник Бузівської сільської ради та ОСОБА_3 до судового засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
При розгляді справи судом встановлено, що 10 березня 2016 року померла ОСОБА_4, що підтверджуєтся свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 275334.
7 березня 2009 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено заповіт відповідно до якого заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усе своє майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право за законом.
17 березня 2016 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини за заповітом.
17 березня 2016 року приватний нотаріус ОСОБА_6 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно та оригіналу заповіту.
З відповіді наявної у матеріалах справи КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 11.04.2016 року, право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994, виданого органом приватизації радгоспу «Бузівський» згідно розпорядження (наказу) від 25.07.1994 за № 4 (зареєстровано в БТІ 02.09.1994 за реєстровим № 2/6, вреєстровій книзі № 1. За резултатами первинної технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа квартири становить 44, 2 кв.м., житлова 29, 10 кв.м.
Частиною статті 1233 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За правилами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежності від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Статею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.
Згідно зі статтею 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Судом встановлено, що спадковий будинок належав померлій, що підтверджується матеріалами інвентраизаційної справи № 555 на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_5.
Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільсько-господарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.
За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
ОСОБА_1 спадкове майно прийняв так як, протягом шестимісячного строку подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.
Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру та земельну ділянку він не може через відсутність оригіналів правовстановлючих документів на квартиру та земельну ділянку.
За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за ОСОБА_1 Миколайвичем необхідно визнати право власності на ? частину квартири та ? частину земельної ділянки (паю).
Керуючись ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270, 1223, 1261-1265 ЦК України та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Приватного нотаріуса ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порялку спадкування за заповітом задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський р-н., АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті його бабусі ОСОБА_4.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич