У Х В А Л А

про забезпечення позову

№ 384/414/17

№пр. 2-з/384/4/2017

26 липня 2017 року

Суддя Вільшанського районного суду Кіровоградської області Сорокіна О.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 26.02.2016 року в сумі 181041 грн. 05 коп. 25 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль КІА RIO, 2013 року випуску, з обємом двигуна 1591 см. куб., який належить ОСОБА_2. Зазначена заява обґрунтована тим, що після закінчення встановленого строку повернення грошових коштів, відповідач на неодноразові звернення та телефонні дзвінки з приводу повернення коштів за договором позики не реагує. Враховуючи викладене та значну суму заборгованості позивач вважає, що відповідач може не виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а тому його, як позивача, права не будуть реально поновлені. 26 липня 2017 року ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з п. 1 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Пленум Верховного суду України у п.1 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз"яснив, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України в Кіровоградській області від 26 липня 2017 року №31/11-2857, згідно бази даних Єдиного державного реєстру МВС України на території Кіровоградської області за громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 26.07.2017 року на праві власності на обліку значиться автомобіль марки КІА RIO, 2013 року випуску, синього кольору, обєм двигуна 1591 см. куб., номер кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію СХО398852 від 22.07.2016 року. У клопотанні позивачем зазначені причини, у зв"язку з якими він вважає потрібним забезпечити позов, а також види забезпечення позову. Зокрема, позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, враховуючи ціну позову та наявність обставин, які дають підстави вважати, що невжиття заходів із забезпечення позовних вимог по даній цивільній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає необхідним для забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики накласти арешт на майно, що належить відповідачу в межах суми ціни позову, оскільки даний спосіб забезпечення позову відповідає заявленим вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення. Вжиті судом заходи забезпечення позову відповідатимуть вимогам ч. 1 ст. 152 ЦПК України та є співмірними з пред"явленими позовними вимогами. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», ухвали судів у цивільних справах є виконавчими документами та відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії ЕА №947107, виданий Вільшанським РВ УМВС України в Кіровоградській області 27 червня 2002 року, який зареєстрований за адресою: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Добровольського, 10А, кімн. 489, проживає за адресою: 25006, АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити. Накласти арешт на автомобіль марки КІА RIO, 2013 року випуску, синього кольору, обєм двигуна 1591 см. куб., номер кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію СХО398852 від 22.07.2016 року, який належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Ухвала є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню. Строк пред'явлення ухвали до виконання становить три роки. Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.О. Сорокіна