Справа № 355/875/17
Провадження № 2/355/505/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в селищі Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Свою заяву обґрунтовує тим, що 02 серпня 2016 року помер його дід, ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 9, с. Веселинівка, Баришівський район, Київська область, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1987 року. Позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за правом представлення звернувся до Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 9, с. Веселинівка, Баришівський район, Київська область, через відсутність проведення реєстрації прав згідно норм чинного законодавства на день посвідчення договору та рекомендовано звернутися до суду. Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок «А», веранда «а», погріб «Б», погрібник «б», сарай «В», вбиральня «Г», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», свердловина «К»), що знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 9, с. Веселинівка, Баришівський район, Київська область, та належав ОСОБА_2, який помер 02 серпня 2016 року.

В судове засідання на розгляд справи позивач ОСОБА_1 не зявився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від сільського голови Веселинівської сільської ради надійшов лист про те, що проти позовної заяви не заперечують, з рішенням суду будуть згодні.

Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України.

Судом встановлено, що 02 серпня 2016 року помер дід позивача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК №376414 від 02 серпня 2016 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 9, с. Веселинівка, Баришівський район, Київська область, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1987 року.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ОСОБА_2 ніякого розпорядження (заповіту) стосовно свого спадкового майна за життя не зробив.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок №9 по вул. Лесі Українки в с. Веселинівка, Баришівського району, Київської області, будинок побудований у 1970 році та згідно ксерокопії довідки Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 09 лютого 2017 року будинок дійсно належить ОСОБА_2.

Із матеріалів дослідженої судом копії спадкової справи №1736/2016 до майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що 15 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за законом за правом представлення звернувся до Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого діда ОСОБА_2, позивач отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, яке належить померлому ОСОБА_2 через відсутність проведення реєстрації прав, згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого Веселинівською сільською радою Баришівського району Київської області 12 жовтня 1987 року за реєстровим №24, згідно норм чинного законодавства на день посвідчення договору.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, мати позивача ОСОБА_3, яка померла 27 березня 2011 року у разі якби була жива на час відкриття спадщини ОСОБА_2 відносилася би до кола спадкоємців першої черги за законом, як дитина спадкодавця.

Матеріали спадкової справи не містять даних, що протягом шести місяців після відкриття спадщини позивач подав заяву про відмову від прийняття спадщини, як передбачено ст. 1273 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину померлого діда ОСОБА_2, відповідно має право на спадкове майно останнього.

Таким чином, підсумовуючи викладене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлене судом підтверджується:

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1, серії СН №291357 від 17 вересня 1996 року;

- ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії ІІІ-БК №347995 від 19 вересня 1979 року;

- ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії І-ЯР №209437 від 23 січня 1957 року;

- ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1), серії ІІ-БК №293059 від 08 грудня 1978 року;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_2, серії І-БК №376414 від 02 серпня 2016 року;

- ксерокопією договору купівлі продажу від 12 жовтня 1987 року;

- ксерокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

- ксерокопією довідки Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 09 лютого 2017 року про те, що згідно запису погосподарської книги №3 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 9 в с. Веселинівка, Баришівського району, Київської області, належить гр. ОСОБА_2. Житловий будинок побудований у 1970 році. Згідно запису земельно шнурової книги житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці 0,31 га. Земельна ділянка неприватизована;

- ксерокопією постанови державного нотаріуса Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 27 червня 2017 року;

- ксерокопією спадкової справи №1736/2016 заведеної до майна померлого 02 серпня 2016 року ОСОБА_2;

- іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 197, 208, 209, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1274, 1275 ЦК України, ст.ст. 120, 125, 126 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованим та проживаючим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок «А», веранда «а», погріб «Б», погрібник «б», сарай «В», вбиральня «Г», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», свердловина «К»), що знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 9, с. Веселинівка, Баришівський район, Київська область, та належав ОСОБА_2, який помер 02 серпня 2016 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_6