Справа № 2-191/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-Кабель" про порушення немайнових прав, зобов"язання спростувати поширену недостовірну інформацію, захист прав споживача послуг кабельного телебачення, визнання правочинів дійсними, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2012 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про порушення немайнових прав, зобов'язання спростувати поширену недостовірну інформацію, захист прав споживача послуг кабельного телебачення, визнання правочинів дійсними, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди, визнано достовірною інформацію, що ОСОБА_1 був споживачем послуг кабельного телемовлення від ЗАТ «Воля-Кабель» станом на 28.03.2006 року та сплатив на рахунок ЗАТ «Воля-Кабель» кошти - 412 грн. 20 коп. за послуги кабельного телемовлення в термін по 28.03.2006 року, а також, що позивач не був абонентом ЗАТ «Воля-Кабель» за Договором про надання послуг кабельного телемовлення в 2002 році. Крім того, визнано за ОСОБА_1 право на отримання від ТОВ «Воля-Кабель» повної та достовірної інформації про надання телекомунікаційних послуг ТОВ «Воля-Кабель», а в іншій частині відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2012 року апеляційну скаргу ТОВ "Воля-Кабель" було задоволено, рішення суду першої інстанції від 21.02.2012 року в частині задоволення позовних вимог про визнання достовірною інформації, що ОСОБА_1 був споживачем послуг кабельного телемовлення від ЗАТ "Воля-Кабель" станом на березня 2006 року та сплатив на рахунок ЗАТ "Воля-Кабель" кошти - 412 грн. 20 коп. за послуги кабельного телемовлення в термін по 28.03.2006 року скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09.07.2012 року скаржнику (заявнику) ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2012 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2013 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.02.2014 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

29.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про постановлення по даній справі додаткового рішення, яка була уточнена, мотивуючи це тим, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2012 року, яке було змінене рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2012 року, діє, але воно до теперішнього часу не виконане, оскільки не містить порядку і строку виконання рішення суду в частині забезпечення реалізації права позивача на отримання від ТОВ «Воля-Кабель» повної та достовірної інформації про надання телекомунікаційних послуг Товариства. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даною заявою та просить отримати від ТОВ "Воля-Кабель" відповідну повну та достовірну письмову інформацію про надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення за адресою АДРЕСА_1 в термін по 28.03.2006 року, а саме надати відповідь на наступні шість питань:

1)про письмовий документ (по формі і змісту) як договір (зразок) про надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення для невизначеного (необмеженого) кола споживачів (телеглядачів), який відповідає основним вимогам до договору про надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення і який зобов'язані були обрати і укладати (фізичні особи як споживачі) із провайдером програмної послуги і провайдером телекомунікацій ТОВ "Воля- Кабель" в термін по 28.03.2006;

2)про письмовий документ (по формі і змісту) як договір (зразок) про надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення, який відповідає основним вимогам до договору про надання телекомунікаційних послуг і який зобов'язаний був обрати і укласти ОСОБА_1 за адресою (фізична особа як споживач) із провайдером програмної послуги і провайдером телекомунікацій ТОВ "Воля-Кабель" в термін по 28.03.2006;

3)про письмовий документ (по формі і змісту) як договір про надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення, який не відповідає основним вимогам до договору про надання телекомунікаційних послуг і який не зобов'язаний був обирати і укладати ОСОБА_1 за адресою (фізична особа як споживач) із провайдером програмної послуги і провайдером телекомунікацій ТОВ "Воля-Кабель" в термін по 28.03.2006;

4)про назву пакету телерадіопрограм, що надавався ТОВ "Воля-Кабель" за адресою АДРЕСА_1 протягом 51 місяця (01.01.2002 - 28.03.2006);

5)про перелік телерадіопрограм в пакеті, що надавався ТОВ "Воля-Кабель" за адресою АДРЕСА_1 протягом 51 місяця (01.01.2002 - 28.03.2006);

6)про суму коштів, що має бути сплачена за перелік телерадіопрограм в пакеті, що надавався ТОВ "Воля-Кабель" за адресою АДРЕСА_1 протягом 51 місяця (01.01.2002 - 28.03.2006).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав заяву, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_1 та надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки заява є безпідставною та необґрунтованою.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо:

1)стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4)судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що суди при вирішенні справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-Кабель" про порушення немайнових прав, зобов'язання спростувати поширену недостовірну інформацію, захист прав споживача послуг кабельного телебачення, визнання правочинів дійсними, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди, розглянули всі вимоги позову позивача та вирішили позов по суті, сформулювавши резолютивну частину рішення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, а саме в рішенні міститься висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково, висновок суду по суті позовних вимог; зазначено про розподіл судових витрат; вказано строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі, особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Додаткове рішення, яке просить винести позивач, фактично змінить суть основного рішення та вирішить вимоги, не досліджені в судовому засіданні, що призведе і до зміни резолютивної частини рішення, оскільки позовна заява ОСОБА_1 не містить позовних вимог щодо надання конкретних відповідей на поставлені позивачем питання.

Разом з тим, деякі питання, а саме: «про письмовий документ (по формі і змісту) як договір про надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення, який не відповідає основним вимогам до договору про надання телекомунікаційних послуг і який не зобов'язаний був обирати і укладати ОСОБА_1 за адресою (фізична особа як споживач) із провайдером програмної послуги і провайдером телекомунікацій ТОВ "Воля-Кабель" в термін по 28.03.2006»; «про суму коштів, що має бути сплачена за перелік телерадіопрограм в пакеті, що надавався ТОВ "Воля-Кабель" за адресою протягом 51 місяця (01.01.2002 - 28.03.2006)» опосередковано були досліджені судами першої та апеляційної інстанції при винесенні основного рішення.

Крім того, враховуючи ст. 215 ЦПК України, яка встановлює вимоги до змісту рішення суду, суд констатує, що рішення не повинно встановлювати порядок і строк його виконання, оскільки відповідна вимога позивача відноситься до стадії виконання рішення, а не його постановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦПК заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції на час вступу основного рішення в силу) строк звернення виконавчого листа до виконання становить 1рік.

Разом з тим, основне рішення вступило в законну силу 14 червня 2012 року, а позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення 29.09.2017 року, тобто на даний час строк звернення його до виконання минув.

Враховуючи вищевикладене, відсутності законних підстав для поновлення строку звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення та те, що вимоги позивача ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення суперечать та не відповідають ст. 220 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заява позивача є безпідставною та необґрунтованою, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-Кабель" про порушення немайнових прав, зобов"язання спростувати поширену недостовірну інформацію, захист прав споживача послуг кабельного телебачення, визнання правочинів дійсними, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п"яти днів з моменту винесення.

Головуючий: