Справа № 355/548/17
Провадження № 2/355/352/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування та структурного підрозділу територіального органу виконавчої влади при здійсненні ними своїх повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування та структурного підрозділу територіального органу виконавчої влади при здійсненні ними своїх повноважень.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07 травня 1996 року він придбав житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Морозівка. провул. Ленінський, 1. Даний будинок не був газифікований, не мав власного автомобільного під'їзду з провулку Ленінського і земельна ділянка, призначена для його обслуговування, не була оформлена у власність попереднім власником. Як згодом з'ясувалось, на проїжджій частині провулку Ленінського, 1 - 3, ОСОБА_4, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, у 1980 році самочинно побудувала літню кухню навпроти свого житлового будинку.

В період з квітня 2005 року до теперішнього часу ОСОБА_1 в досудовому та судовому порядку намагається усунути перешкоди в користуванні ним землями загального користування, можливості оформити право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування купленого ним будинку, в проведенні газової мережі та облаштуванні автомобільного під'їзду до його будинку по провулку Ленінському, 1.

Як зазначає в позові ОСОБА_1, йому умисно створені перешкоди в інтересах ОСОБА_4Г ОСОБА_2 сільською радою Баришівського району Київської області та Управлінням земельних ресурсів у Баришівському районі Київської області, правонаступником якого на сьогоднішній день є Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

У жовтні 2007 року, з метою вирішення питання щодо газифікації будинку та правомірності забудови ОСОБА_4 літньої кухні на проїжджій частині провулку Ленінського, 1 -3, він звернувся із заявою до відділу містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Баришівської РДА.

Розглянувши його звернення, відділ містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства Баришівської РДА своїм листом від 23 жовтня 2007 року № 789 на ім'я голови ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_5 повідомив, що побудована ОСОБА_4 літня кухня розташована на землях загального користування без виготовлення проектної документації та в порушення генерального плану забудови села Морозівка, що дана кухня є самочинним будівництвом. Голову ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_5 було зобов'язано усунути порушення генерального плану забудови села Морозівка та повідомити ОСОБА_1 і відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Баришівської РДА у встановлені законом строки.

18 червня 2009 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови ОСОБА_2 сільської ОСОБА_5 з проханням прийняти рішення щодо усунення перешкод у користуванні землею загального користування, проведення газової мережі та облаштування автомобільного під'їзду до будинку по провулку Ленінському, 1. ОСОБА_2 сільська рада прийняла рішення від 09.07.2009 року за № 58 про зверненням із клопотанням до інспекції архітектурно-будівельного контролю щодо перевірки факту самочинного будівництва літньої кухні громадянкою ОСОБА_4 на проїжджій частині провулку Ленінський та притягнення її до відповідальності за порушення генерального плану забудови с. Морозівка. 19.10.2009 року ОСОБА_1 знову звернувся із заявою до ОСОБА_5 з проханням розглянути це питання на сесії ОСОБА_2 сільської ради.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 03.12.2009 р. за № 364-30-05, підписаним новим сільським головою ОСОБА_6, йому рекомендовано звернутися до суду. 06 травня 2010 року з метою вирішення зазначених питань, ОСОБА_1 звернувся із листом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області. Інспекція своїм листом від 04.06.2010 року за № 7/10-1026 встановила, що кухня побудована ОСОБА_4 на власній земельній ділянці загальною плошею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії № 242165, кадастровий № :13:022:0001 від 26 грудня 2009 року. Державний акт був виготовлений на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради від квітня 2007 року за № 75-08-04 про передачу у власність ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки.

Голова ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_6 не скасувала рішення ОСОБА_2 сільради від 12.04.2007 р. за № 75-08-04 про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки загальною площею 0,25 га., а 26.12.2009 р. підписала ОСОБА_4 державний акт на спірну земельну ділянку, де бланк цього державного акту був виготовлений для підпису на ім'я колишнього сільського голови ОСОБА_5

Під час розгляду позовів в судах усіх інстанцій ОСОБА_2 сільська рада, не визнавала позовні вимоги ОСОБА_1 з відповідною правовою позицією.

В період з жовтня 2007 року по 2013 рік, ОСОБА_1 неодноразово звертався із скаргами за захистом своїх прав до Управління земельних ресурсів у Баришівському районі Київської ласті та ОСОБА_3 управління Держкомзему у Київській області, право наступником яких сьогоднішній день є Головне управління Держгеокадастру у Київській області. Однак обґрунтованої відповіді від Управління земельних ресурсів у Баришівському районі, ОСОБА_3 управління Держкомзему у Київській області він не отримав, а лише відписки.

Окрім цього, під час розгляду позовів ОСОБА_1 в судах усіх інстанцій Управління земельних ресурсів у Баришівському районі Київської області, також не визнавали його позовні вимоги.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 01.11.2016 справі № 355/1282/16-ц визнано незаконним та скасовано рішення ОСОБА_2 сільської ради від 12 квітня 2007 року за № 75-08-04 про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки по провулку Ленінському, З, села Морозівка загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яке набрало законної сили 12.11.2016 р.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 08.10.2015 р. у справі № 355/1242/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області 19.11.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2017 р., визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 242165 від 26 грудня 2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, виданий на ім'я ОСОБА_4 з цільовим призначенням для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий :13:022:0001, а також скасовано його державну реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 99 та в Поземельній книзі за № 99 електронній (цифровій) та в паперовій формі. Рішення набрало законної сили 19.11.2015 р.

ОСОБА_1 вважає, що умисними незаконними діями та рішеннями ОСОБА_2 сільської ради Баришівського Київської області та Управління земельних ресурсів у Баришівському районі Київської області в інтересах ОСОБА_4 з квітня 2005 року до теперішнього часу він змушений захищати свої права в досудовому та судовому порядку, що на сьогоднішній день призвело до загострення хронічних захворювань, стійкого порушення роботи нервової системи та душевних страждань, які він зазнав внаслідок протиправної поведінки та незаконних дій і рішень зазначених органів державної влади.

Загострення хронічних захворювань, стійке порушення роботи нервової системи та душевні страждання підтверджуються історією записів в медичній картці амбулаторного хворого.

У зв'язку з зазначеними проблемами і із станом здоров'ям, ОСОБА_1 вказує, що з 2007 року до теперішнього часу змушений постійно здійснювати грошові витрати на ліки та відвідування лікарів. Протиправна поведінка та незаконні дії і рішення зазначених органів державної влади, оскарження яких в досудовому та судовому порядку призводить до загострення у нього хронічних захворювань, стійкого порушення роботи нервової системи та душевних страждань, триває більше 10 років, а тому розмір моральної шкоди він оцінює в 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп.

Окрім того ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що заподіяння йому моральної шкоди у зв'язку із захистом його прав буде також тривати і надалі невідомо, який період часу, оскільки на розгляді у Баришівському районному суді Київської області знаходиться ще одна цивільна справа № 355/192/16-ц за його позовом до ОСОБА_7 (сина ОСОБА_4, яка померла) про знесення самочинно збудованого нерухомого майна (літньої кухні), рішення по якій невідомо коли буде ухвалено судом та невідомо коли буде виконано відповідачем ОСОБА_7

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 6000 тисяч гривень. ОСОБА_1 вважає, що з боку с/р та управління Геокадастру по відношенню до нього проявлялися ознаки цинізму, знущання з 2010 року. Відшкодування моральної шкоди на даний час на його переконання проявляється в великій кількості судових засідань у справах із земельних питань, де у нього погіршився стан здоров,я, відчутні нервові переживання.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні також підтримав заявлений до суду позов ОСОБА_1. Підкреслює умисність дій відповідачів та наявність в Баришівському відділенні поліції кримінального провадження щодо підробки документів за ч. 1 ст. 358 КК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області в.о. голови сільської ради ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та пояснила суду, що на даній посаді сільського голови вона працює з березня 2017 року. Позивач ОСОБА_1, коли купував будинок то бачив, де заїзд до домоволодіння і чому тоді не роздивився, а зараз скрізь піднімає це питання. ОСОБА_10 хоче 6000 тис. грн., але бюджетом села гроші на такі цілі не закладаються.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та пояснила суду, що вона працює в сільській раді інженером землевпорядником. ОСОБА_1 хоче стягнути кошти з платників податків. Таких коштів с/р не планувала відповідно до бюджету села.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_12 в судовому засіданні також заперечував проти заявленого позову та зазначив, що представник позивача у судовому засіданні застосовує психологічний тиск на відповідачів, і що такі його дії можуть привести до настання у них самих моральних страждань. Окрім того ОСОБА_12 зазначив, що з 01.01.2013 року Головне Управління Держгеокадастру у Київській області відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або користування для всіх потреб в межах області. В зв'язку з тим, що ліквідація юридичних осіб здійснюється без переходу прав і обов'язків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва. При ліквідації підприємства його права та обов'язки припиняються. Управління Держгеокадастру у Баришівської районі Київської області перебуває в стані ліквідації, як юридичної особи публічного права. Процесом ліквідації займається спеціально створена комісія з ліквідації, а тому Головне управління Держгеокадастру у Київській області не є правонаступником Держгеокадастру у Баришівському районі Київської області.

ОСОБА_12 зазначив, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 242165 від 26 грудня 2009 видавався на підставі рішення Органу місцевого самоврядування, а саме ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області.

Відповідно до п. 2 та 3 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Посилання позивача, що моральна шкода заподіяна неправомірними діями посадових осіб підлягають спростуванню, так як доводи не є обгрунтованими та не грунтуються на вимогах чинного законодавства України, а відтак не підлягають задоволенню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 року № 581 «Про реформування територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» постановлено ліквідувати, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком. Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 року № 581, а саме згідно з переліком територіальних органів Держгеокадастру і Держземагентства, що ліквідуються визначено і Управління Держгеокадастру у Баришівському районі Київської області.

ОСОБА_12 просить суд відмовити гр. ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечувала проти позову ОСОБА_1 та пояснила, що організація, інтереси якої вона представляє не є правонаступником Управління Геокадастру в Баришівському районі Київської області, а є окремим структурним підрозділом Держгеокадастру і тому не можуть нести відповідальність в плані відшкодування моральної шкоди. На сьогодні відділ Держгеокадастру у Баришівському районі не є юридичною особою. Якогось злого умислу з боку сільської ради ОСОБА_13 не вбачає.

ОСОБА_13 не погоджується з позивачем, так як відповідачами зазначені ОСОБА_2 сільська рада Баришівського району Київської області та Головне управління Держгеокадастру у Київській області, а матеріали, на підставі яких видавався нині покійній ОСОБА_4 державний акт є інші органи. Окрім того ОСОБА_2 сільська рада не мала права скасовувати свої попередні рішення, або вносити зміни, як того хоче позивач. Щодо Генерального плану земель сільської ради, то він не затверджений ще з 1976 року. Позивач не надав суду висновки судово-медичної та психіатричної експертиз його захворювань та настання наслідкових причин і відповідно звідси настання моральної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Так, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь заподіяної йому моральної шкоди з ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області та ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області Однак в судовому засіданні він не довів суду наявність спричинення йому моральної шкоди. Кримінальне провадження за №0000010 від 16.06.2015 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України, яке по його заяві знаходиться в відділенні поліції Баришівського СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області по нині до суду, як говорить сам позивач не направлене відносно до осіб, яким би була висунута підозра, в тому числі щодо представників відповідачів вказаних ним установ.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який в позовній заяві зазначає, що він є жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, 07.05.1996 року в с. Морозівка, провул. Ленінський, 1, Баришівського району, Київської області придбав у власність житловий будинок і вважає, що 10 останніх років порушуються вказаними вище відповідачами його Конституційні права. Він також надав суду ксерокопії медичних документів про наявні у нього захворювання, і не довів суду причинний зв,язок із судовими тяжбами та існуючими захворюваннями. ОСОБА_1 не надав суду висновки відповідних медичних установ, відповідні призначення лікарями щодо лікування, а ні чеки на придбані ним медикаменти.

Позивач ОСОБА_1 також зазначив, що на даний час в Баришівському районом суді продовжується розгляд ще однієї справи з приводу спірних земельних питань вже до сина нині покійної ОСОБА_4

А тому суд піддає сумніву наявність заподіяної ОСОБА_1 такої моральної шкоди та не вважає, що позивач довів позовні вимоги, так як розгляд чергової цивільної справи не завершений, кримінальне провадження до суду не направлене відносно посадових осіб, сторін відповідачів та судом не засудженні винні особи за ч. 1 ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток штампів).

Суд не погоджується з думкою позивача щодо незаконних дій та рішень ОСОБА_2 сільської ради Баришівського Київської області та Управління земельних ресурсів у Баришівському районі Київської області, де їх дії начебто були взаємопов'язані єдиним спільним наміром та вчинені умисно в інтересах ОСОБА_4, і що мовляв їхня відповідальність за заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди є солідарною. Суд звертає увагу і на те, що за час розгляду в судах цивільних справ, в селі Морозівка змінилось три сільських голови, а тому довести, як вказує позивач «умисність» їх дій і кожного окремо, (де один з них помер), чи вину депутатів, які голосували за відповідні рішення, які оскаржувались позивачем в судах, на даний час органами досудового розслідування не вирішено.

Дійсно, на осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно покладається солідарна відповідальність по відшкодуванню, однак суд наголошує, що не вбачає на даний час заподіяння позивачу моральної шкоди і вважає, що позов заявлений передчасно та не містить у собі належного обґрунтування вимог з боку ОСОБА_1.

Таким чином ОСОБА_1 не надав суду доказів, які підтверджували б його позовні вимоги стосовно заподіяної йому моральної шкоди.

Встановленє судом підтверджується :

- ксерокопією паспорта ОСОБА_10, серія МЕ №137678, виданого 12.07.2002 року;

- ксерокопією витягу з ЄРДР №0000010 від 16.06.2015 року;

- ксерокопіями рішень місцевого суду, Апеляційного суду Київської обл., Вищого спеціалізованого суду України;

- ксерокопіями рішень ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району, Київської обл.;

- ксерокопіями листів Держкомзему, Державної інспекції сільського господарства в Київській обл., адресованими ОСОБА_1;

- актами обстеження;

-іншими матеріалами справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи в'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 122 Земельного кодексу України Сільські, селищні, ські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Положенням ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала незалежно від їх вини.

Зазначений перелік випадків не є вичерпним, так як п. 3 ч. 3 ст. 1167 ЦК України передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я

потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до положення абз. 2 п. 5 зазначеної постанови Пленуму ВС України відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіяння, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та в,язок останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджуєте факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрата немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зазначений висновок також підтверджується правовою позицією, висловленою в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року.

Таким чином в судовому засіданні не доведені обставини зазначені в ст. 22 та ст. 1166 ЦК України та доведеність вини посадових осіб ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області та ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області, а тому підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 19, 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування та структурного підрозділу територіального органу виконавчої влади при здійсненні ними своїх повноважень відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_14