Провадження №2/554/310/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Козельщенського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4; та позовом третіх осіб, які заявлять самостійні вимоги ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 сільської ради Козельщинського району Полтавської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю; треті особи: ОСОБА_3, Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Полтавське міське управління юстиції Головного управління юстиції у Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.07.2014 року звернулася до суду з позовом та в послідуючому з уточненими позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25.01.2005 року померла її тітка ОСОБА_7, яка на її імя залишила заповіт і вона є єдиною спадкоємицею на майно померлої. Позивач прийняла спадщину і Козельщинською держнотконторою 25.07.2005 року заведена спадкова справа №180/05 на майно померлої. 11.04.2014 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на 9/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в м.Полтаві по пров.Крилова,9 в порядку спадкування після померлої 27.01.2005 року ОСОБА_7 У звязку з розбіжностями в документах та неповнотою інформації про право власності ОСОБА_7 на частину вказаного житлового будинку, відсутності правовстановлюючих документів, нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. За рішенням суду від 05.02.1992 року частки кожного власника спірного будинку становлять: ОСОБА_8 (ОСОБА_9Г.) 11/25, ОСОБА_7 3/50, ОСОБА_3 1/2. Посилаючись на вказані обставини, на те, що вона вже частково оформила спадщину на земельний пай та грошові вклади ОСОБА_7, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті 27.01.2005 року ОСОБА_7 на 3/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: пров.Крилова,9 в м.Полтаві, а саме: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 149,4 кв.м, житловою площею 77,5 кв.м, житловий будинок літ.Б-2, загальною площею 121,4 кв.м, житловою площею 53,9 кв.м, господарські будівлі та споруди сарай літ.Д, вбиральня літ.Г, навіс літ.З.

Крім того, до провадження суду, відповідно ухвали суду від 20.04.2015 року, прийнято позовну заяву третіх осіб, які заявлять самостійні вимоги, згодом уточнену. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги, залучені до участі у справі відповідно ухвали суду від 19.04.2017 року, а саме: ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять у позові визнати за ОСОБА_5 право власності за набувальною давністю на 1/25 частку житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: пров.Крилова,9 в м.Полтава, що в цілому відповідають наступним характеристикам: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 149,4 кв.м, житловою площею 77,5 кв.м, житловий будинок літ.Б-2, загальною площею 121,4 кв.м, житловою площею 53,9 кв.м, господарські будівлі та споруди сарай літ.Д, вбиральня літ.Г, вбиральня літ. «Е», навіс літ.З; визнати за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на 1/100 частку житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: пров.Крилова,9 в м.Полтава, що в цілому відповідають наступним характеристикам: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 149,4 кв.м, житловою площею 77,5 кв.м, житловий будинок літ.Б-2, загальною площею 121,4 кв.м, житловою площею 53,9 кв.м, господарські будівлі та споруди сарай літ.Д, вбиральня літ.Г, вбиральня літ. «Е», навіс літ.З;визнати за ОСОБА_5 право власності за набувальною давністю на 1/100 частку житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: пров.Крилова,9 в м.Полтава, що в цілому відповідають наступним характеристикам: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 149,4 кв.м, житловою площею 77,5 кв.м, житловий будинок літ.Б-2, загальною площею 121,4 кв.м, житловою площею 53,9 кв.м, господарські будівлі та споруди сарай літ.Д, вбиральня літ.Г, вбиральня літ. «Е», навіс літ.З; відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання за нею права власності на 3/50 частини жилого будинку по пров.Крилова,9 в м.Полтава в порядку спадкування за заповітом після померлої 27.05.2005 року ОСОБА_7, в звязку зі спливом позовної давності. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що належною ОСОБА_7 частиною жилого будинку по пров.Крилова,9 в м.Полтава з моменту його придбання нею 15.04.1980 року і по теперішній час добросовісно, відкрито і безперервно володіє ОСОБА_5. Разом з ним цим нерухомим майном з 15.04.1980 року і до своєї смерті добросовісно, відкрито і безперервно володіло подружжя ОСОБА_8, яка померла 18.05.2013 року, та ОСОБА_10, який помер 18.01.2016 року. Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10 цією частиною жилого будинку добросовісно, відкрито і безперервно володіють позивачі їх спадкоємці. Заволодіння ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_5 цим нерухомим майном було добросовісним, відкритим і очевидним для всіх, вони експлуатували його і вживали всіх необхідних заходів для його збереження і утримання в належному стані, після смерті родичів цим майном продовжують добросовісно та відкрито володіти позивачі. Упродовж усього цього часу ні ОСОБА_7, ні її спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 не користувалися спірною частиною жилого будинку та не вчиняли ніяких дій по його збереженню і утриманню в належному стані, а також не заявляли позов про його витребування. За період з 17.04.2015 року по теперішній час, з метою запобігання повному руйнуванню успадкованої частини житлового будинку літ. «А-1», розташованого в садибі по пров.Крилова,9 в м.Полтава, позивачі зробили ремонт, що фактично призвело до зміни розміру загальної і житлової площі житлового будинку літ. «А-1», зросла вартість житлових будинків з господарськими будівлями. Посилаючись на те, що за набувальною давністю вони набули право власності на 3/50 частини жилого будинку по пров.Крилова,9 в м.Полтава, що належали померлій ОСОБА_7, позивачі просили позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 08.11.2017 року за заявою позивача позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Козельщинського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 позов підтримала, просила задовольнити повністю, враховуючи обставини, викладені у позовній заяві. Пояснила, що вони просять визнати право власності за набувальною давністю на спірну частину домоволодіння, а саме: 3/50, на яку ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку. ОСОБА_4 вказала, що її мати ніколи не жила в спірному будинку, але батько жив з моменту придбання з 1980 року, але не був в ньому зареєстрований.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позові та викладених в судовому засіданні ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що вимоги позивачів неправдиві; її не допускали і не допускають позивачі до будинку, забрали ключі, вирили котлован у дворі; батько не перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_7, він її залишив з хворим сином; 3/50 частку домоволодіння купила саме ОСОБА_7. Просила відмовити у застосуванні позовної давності, оскільки їй заважали користуватися своїм майном, вона вже тривалий час намагається відсудити своє майно у позивачів.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову третіх осіб, які заявили самостійні вимоги, надала до суду письмові заперечення. Пояснила, що за життя в березні 2013 року мати ОСОБА_8 вже зверталась до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на 3/50 частини та провадження у справі було закрите, у звязку з її смертю; померлий ОСОБА_11 взагалі не мав права на 3/50 частин спірного будинку; спірне майно, а саме: 3/50 частини будинку з господарськими будівлями мали свого власника ОСОБА_7 Вказала, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після померлого власника, але через судові тяжби, які тривають з 1986 року, не мала можливості його оформити. Фактично ОСОБА_1 позбавлена була права на успадковане майно, оскільки відбувся самозахват позивачами її нерухомого майна. Позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 в законному порядку вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке є предметом позову третіх осіб.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Козельщинського району Полтавської області до суду не зявився, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Треті особи: ОСОБА_3, Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Полтавське міське управління юстиції Головного управління юстиції у Полтавській області до суду не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Полтавське міське управління юстиції Головного управління юстиції у Полтавській області просило справу розглядати у відсутність представника, при вирішенні питання по суті поклалося на розсуд суду.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність вказаних осіб на підставі наявних у справі даних і доказів.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи за №2/554/2432/2013 суд вважає, що позов ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положень ст.ст. 59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, на підставі належних та допустимих доказів.

Згідно зі ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та в послідуючому з уточненими позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25.01.2005 року померла її тітка ОСОБА_7, яка на її імя залишила заповіт і вона є єдиною спадкоємицею на майно померлої (т.1 а.с.8 заповіт, а.с.21- свідоцтво про смерть).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (до свідоцтва про право на спадщину, виданого Козельщинською держнотконторою 19.08.2005 року) від 07.11.2017 року, державний нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_2 сільською радою Козельщинського району Полтавської області 04.01.2005 року, спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, яка померла 27.01.2005 року, є ОСОБА_1 Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 3/50 ідеальних часток двох житлових будинків з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в м.Полтаві по пров.Крилова,9, та в цілому складається з житлового будинку л.А-1, житловою площею 77,5 кв.м, загальною 149,4 кв.м, житлового будинку л.Б-2, житловою площею 53,9 кв.м, загальною 121,1 кв.м, сараю л.Д, вбиральні л.Е, вбиральні л.Г, навісу л.З (самовільно збудовано: літня кухня л.Ж,Ж1,Ж2, сарай л.К), розташованих на земельній ділянці комунальної власності, що належали померлій на підставі дубліката договору купівлі-продажу, посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою 15.04.1980 року та рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05.02.1992 року, право власності на які за ОСОБА_7 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване Козельщинською держнотконторою 07.11.2017 року (т.3 а.с.26; т.1 а.с.18 договір купівлі-продажу; т.1 а.с.10 - рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05.02.1992 року).

Враховуючи зміст вимог ст. 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно позовних вимог, належною ОСОБА_7 частиною жилого будинку по пров.Крилова,9 в м.Полтава з моменту його придбання нею 15.04.1980 року і по теперішній час добросовісно, відкрито і безперервно володіє ОСОБА_5. Разом з ним цим нерухомим майном з 15.04.1980 року і до своєї смерті добросовісно, відкрито і безперервно володіло подружжя ОСОБА_8, яка померла 18.05.2013 року , та ОСОБА_10, який помер 18.01.2016 року. Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10 цією частиною жилого будинку добросовісно, відкрито і безперервно володіють позивачі їх спадкоємці.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З огляду на положення статті 344 ЦК України та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а також обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

В судовому засіданні, зокрема із показів позивачів, було встановлено, що частина будинку у розмірі 3/50 частин належала ОСОБА_7, після смерті якої її успадкувала ОСОБА_1 Позивачі вказали, що власник та її спадкоємець не користувалися майном, не несли витрати на його ремонт, вони ж зробили добудови до домоволодіння, відкрито та добросовісно володіють цим майном з 1980 року.

Слід зазначити, що спірне домоволодіння по пров.Крилова,9 в м.Полтава належить співвласникам в частках, але будинок не було розділено в натурі на квартири. З приводу спірного нерухомого майна по пров.Крилова,9 тривалий час між сторонами розглядаються цивільні справи в судовому порядку.

Суд вважає, що позивачами ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при заволодінні чужим майном вони не знали і не могли знати про відсутність у них підстав для набуття права власності на спірну частину домоволодіння за набувальною давністю.

Тому, суд приходить до висновку, що при заволодінні нерухомим майном по пров.Крилова,9 в м.Полтава (3/50 часток), позивачам було достеменно відомо, що у них відсутні правові підстави для набуття права власності на цей будинок, оскільки померла співвласниця його та наявний спадкоємець померлої, яка на даний час вже отримала свідоцтво про право на спадщину на успадковане майно.

В даному випадку відсутні складові умови набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном, так і безперервне та відкрите володіння ним.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04.11.1950 року, що набрала чинності для України з 11.09.1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної Конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задоволенню не підлягають.

Пояснення та вимоги позивачів з приводу пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності, на яких вони наполягали дотепер, суд вважає безпідставними, необґрунтованими та юридично неспроможними, враховуючи вище викладені дані та докази.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.344,1235,1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову третіх осіб, які заявлять самостійні вимоги ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 сільської ради Козельщинського району Полтавської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю; треті особи: ОСОБА_3, Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Полтавське міське управління юстиції Головного управління юстиції у Полтавській області, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М.Чуванова