Справа № 539/3337/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Ануфрієвій Н.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Лубнах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що з 04.10.2008 року по 31.08.2011 року сторони перебували в шлюбі, в якому у них народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися з вересня 2009 року. З того часу відповідач життям дитини не цікавився, не телефонував, не приймав участь в її вихованні. За цей час двічі приїжджав до дитини, обіцяв їй телефонувати, однак потім зник, чим спричинив дочці психоемоційну травму. Наразі у позивача виникла необхідність влаштовувати дитину в різноманітні позакласні гуртки, однак кожного разу відповідні установи потребують дозволу батька, який від виконання своїх обов'язків ухиляється.

Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснити за його відсутністю. В письмових запереченнях на позов проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що доводи позивача є безпідставними. Він бажає відвідувати дитину, піклуватися про неї, проявляти турботу, брати участь в її вихованні. Підтвердив, що з вересня 2009 року 2 рази проводив час з дитиною, крім того ще 2 рази приїжджав до доньки, однак позивач не допускала його до дитини.

Третя особа в судове засідання не з'явилася. До початку розгляду справи надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснити за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п..15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд враховує позицію ЄСПЛ по справі «Савіни проти України», де також наголошено, що (п.49) хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

В п.50 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Судом встановлено, що з 04.10.2008 року по 31.08.2011 року сторони перебували в шлюбі, в якому у них народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вказує позивач та не заперечує відповідач фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися з вересня 2009 року.

З того часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_3, виданої директором спеціалізованої школи № 17 м.Києва, Подільського району, вона зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. Належну увагу вихованню дитини приділяє мама.

Згідно з довідкою ДНЗ № 348 від 05.08.2015 року № 32 ОСОБА_3 відвідувала дошкільний навчальний заклад з 2012 по 2015 рік. Протягом цього періоду дитину приводила та забирала мати, тато - жодного разу не з'являвся. На всі свята, дитячі ранки, батьківські збори приходила мати.

Відповідно до довідки спеціалізованої школи № 17 м.Києва, Подільського району № 152 від 14.09.2016 року протягом навчання ОСОБА_3 її тато жодного разу не з'являвся. Вихованням дитини займається мати - ОСОБА_1

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 02.09.2016 року ОСОБА_3 при захворюванні приходила на прийом з мамою.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30.11.2016 року дитини за адресою: АДРЕСА_1, дитині створено належні умови для проживання, повноцінного та всебічного розвитку.

10.01.2017 року службою у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім іншого службою було враховано те, що ОСОБА_2, не регулярно сплачує присуджені аліменти, добровільної допомоги на утримання дитини не надає.

На підставі викладеного, судом встановлено, що ОСОБА_2 не спілкується з ОСОБА_3, не цікавиться її життям, не піклується про її здоров'я, навчання, фізичний та духовний розвиток, не дбає про матеріальне забезпечення дитини. За таких обставин суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини.

Доводи відповідача про те, що він бажає відвідувати дитину, піклуватися про неї, проявляти турботу, брати участь в її вихованні суд відхиляє, оскільки вони не підкріплені жодним доказом, при цьому спростовуються доказами зібраними у справі. При цьому суд враховує те, що відповідач навіть не з'явився в суд для розгляду питання про позбавлення його батьківських прав.

Доводи відповідача відносного того, що він 2 рази приїжджав до доньки, однак позивач не допускала його до дитини, суд відхиляє, оскільки вони не підкріплені жодним доказом. Позивач в судовому засіданні категорично заперечила цей факт.

Керуючись ст.ст.57, 60, 61, 88, 212-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.