РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року Провадження №2/425/625/17

Справа №425/2540/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 10.01.2001 року. На теперішній час в зазначеній квартирі зареєстрована відповідач - його колишня дружина, яка добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, комунальні послуги не сплачує, чим перешкоджає йому як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного, просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 55 в будинку № 79 по вул. Б. Хмельницького в м. Рубіжному Луганської області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, однак суду пояснила, що вже три роки не проживає за адресою: Луганська область,

АДРЕСА_2.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

АДРЕСА_3(а.с. 3).

ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 10.01.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 58, належить квартира № 55 за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Б. Хмельницького, 79 (а. с. 5).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 29.09.2017 року № 1739 у квартирі № 55 в будинку № 79

по вул. Б. Хмельницького в м. Рубіжному Луганської області зареєстровані:

ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_4 (донька) (а.с. 7).

Актом щодо встановлення факту проживання за адресою: Луганська область,

АДРЕСА_4 встановлено, що ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає більше трьох років (а.с.6).

Згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.04.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 07.05.2013 року (а.с.8).

Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин.

У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири, в якій залишається зареєстрованою відповідач, яка в судовому засіданні підтвердила, що більше трьох років в квартирі позивача не проживає, чим позбавляє власника даної квартири права вільно користуватися та розпоряджатися належною йому власністю.

Після встановлення зазначених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Рубіжне,

АДРЕСА_3, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5-11, 57-60, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.О. Романовський