ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 6/753/753/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ДАНИЛЕНКА В.В.

при секретарі ПАСЬКО І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Києві заяву ОСОБА_1 про приведення виконавчого листа у відповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про внесення ідентифікаційного коду до виконавчих листів, виданих 01 вересня 2017 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди.

В судове засідання заявник та зацікавлені особи не з'явились, про день, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд питання у їх відсутність до суду не надходило. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає не задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 23 201 грн., стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 суму витрат на проведення експертизи у сумі 800 грн., а також розподілено судові витрати. На виконання зазначеного рішення видано виконавчі листи.

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Частиною 2 ст. 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

А відповідно до п. 3 частини 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому листі зазначаються зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і вказаного Законом.

Повноваження державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження передбачені ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно п. 3 вказаної норми державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, зокрема і відомості щодо ідентифікаційного номера боржника.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

Водночас, за змістом частини 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». В свою чергу, частиною другою цієї статті встановлено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Аналізуючи норми наведеної статті, суд зазначає, що помилка - це описка, зумовлена неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка, помилки у написанні складених чисел тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, а саме: написання прізвищ та імен, адреси, найменування спірного майна, зазначення дати і строків тощо.

Обставини на які посилається заявник як на підставу для внесення виправлень у виконавчі листи, яку начебто було допущено судом при видачі виконавчих листів в частині зазначення ідентифікаційного номеру боржника, не є помилкою, оскільки при їх видачі такі вимоги не ставились і не мають істотного характеру та не можуть вплинути на суть прийнятого судом рішення.

Серед іншого слід зазначити, що 23 листопада 2017 року Дарницьким районним судом міста Києва на виконання ч. 4 Наказу Міністерства юстиції України №30/44 від 26.02.2013 року було направлено запит Державній фіскальній служби України з проханням повідомити реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2, на що 27 листопада 2017 року отримано довідку про неможливість надання реєстраційного номеру облікової картки вказаної фізичної особи в зв'язку з тим, що дану фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

Таким чином, за вказаних обставин заява про приведення виконавчого документа у відповідність до закону (шляхом внесення ідентифікаційного номеру) є необґрунтованою та безпідставною, а отже такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись стст. 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДАНИЛЕНКО В.В.