УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про вилучення та повернення транспортного засобу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно з актом приймання-передачі транспортного засобу від 25 червня 2007 року передав у користування інваліду війни І групи ОСОБА_5 на пільгових умовах автомобіль марки «ЗАЗ 110307-42» 2007 року випуску, вартістю 26 434 грн.

Право керування цим транспортним засобом було надано онуку ОСОБА_5 - ОСОБА_6, а в подальшому зятю - ОСОБА_4, який проживав разом із інвалідом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

12 грудня 2016 року відповідач звернувся до департаменту з заявою про переоформлення автомобіля, у задоволенні якої було відмовлено у зв'язку з тим, що термін експлуатації транспортного засобу становить менше 10 років і заяву подано зі спливом шестимісячного строку з дня смерті інваліда.

Ураховуючи наведене, просив витребувати у ОСОБА_4 вказаний автомобіль та повернути його департаменту.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18 квітня 2017 року, позов Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації задоволено.

Вилучено у ОСОБА_4 транспортний засіб «ЗАЗ 110307-42», 2007 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, виготовлений закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 26 434 грн, та передано його Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 387, 400 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 звернувся до позивача із заявою про переоформлення автомобіля майже через 7 років після смерті ОСОБА_5, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, для отримання дозволу на його перереєстрацію.

Колегія погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик