АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/167/17 Справа № 201/2187/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди і витрат,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 грудня 2014 року близько 12 години 45 хвилин ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Ніссан» порушила правила дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого трапилось ДТП, в результаті якого ОСОБА_3 постраждала, їй завдана матеріальна шкода та пошкоджені автомобілі. На відповідача було складено адміністративний протокол, визнано ОСОБА_4 винною в ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

У звязку з чим, враховуючи всі уточнення до позовної заяви, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_4 матеріальні збитки у розмірі 285891,37 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що висновки №2570 і 2570/1 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 19 січня 2015 року та 06 березня 2015 року не відповідають фактичним обставинам справи і не можуть бути прийняті до уваги як належні докази в обґрунтування позовних вимог, а самі вимоги щодо стягнення матеріальних збитків повинні бути предявлені до Страхового ТзДВ «Гарантія», так як відповідно до полісу №АЕ/1770292 вказане товариство є старховиком цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2014 року близько 12 години 45 хвилин ОСОБА_4 керуючи належним їй автомобілем «Ніссан Ноте», державний номер НОМЕР_1, рухаючись на перехресті вулиці Шевченко та вулиці Карла Лібкнехта в м. Дніпропетровськ порушила правила дорожнього руху: перед здійсненням маневру зміні напрямку руху (поворот ліворуч) або зменшення швидкості руху, не пересвідчилась у безпечності такого маневру, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни та не впоралась із керуванням транспортного засобу, внаслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем «Ніссан Інфініті», державний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку прямо, під керуванням водія ОСОБА_3В, належного на праві власності ОСОБА_2

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_2 отримав значні ушкодження.

На ОСОБА_4 працівниками ДАІ було складено протокол і направлено його до суду.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2015 року, адміністративний матеріал №199/10977/14-п, ОСОБА_4 було визнано винною у вказаному адміністративному правопорушенні на підставі ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності, шляхом накладення штрафних санкцій у розмірі 425,00 грн.

Дана постанова ніким не оскаржувалась, набрала законної сили та була виконана відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2015 року встановлено факт вчинення відповідачем на своєму автомобілі адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_3, факт завдання матеріальної шкоди, а також наявність причинно-слідчого звязку між винними діями ОСОБА_4 та завданої матеріальної шкоди позивачам.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого

Тобто, для настання деліктної відповідальності відповідно до вказаної ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Тож, оскільки вина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП доведена та підтверджена в порядку ст. 61 ЦПК України, то колегія суддів вважає обґрунтованим та законним факт предявлення вимог саме до відповідача, а не до Страхового ТзДВ «Гарантія» як страховика цивільно-правової відповідальності відповідача, як зазначив суд першої інстанції.

Водночас, судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до полісу №АЕ/1770292 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 02 березня 2014 року цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована Страховим ТзДВ «Гарантія» на суму 50000,00 грн..

03 березня 2014 року додатково до вказаного полюса обов'язкового страхування ОСОБА_4 добровільно застрахувала свою цивільну відповідальність ще на суму 200000,00 грн. (відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №95 від 03 березня 2014 року).

А тому, колегія суддів звертає увагу відповідача на її законне право щодо звернення до Страхового ТзДВ «Гарантія», в порядку регресу, із вимогами про відшкодування сплачених нею збитків в межах суми встановленої як полісом цивільно-страхової відповідальності №АЕ/1770292 від 02 березня 2014 року, так і договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 95 від 03 березня 2014 року.

Щодо розміру матеріальних збитків, які просять стягнути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляну на таке.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тож, необхідним для доведення в даному цивільно-правовому спорі необхідно довести: протиправну поведінку відповідача та причино-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою, що доведено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Також, необхідним для доведення є розмір спричинених матеріальних збитків, заподіяних позивачам внаслідок ДТП.

Вирішуючи про розмір збитків, завданих транспортному засобу, необхідно з'ясовувати дійсну вартість автомобіля, вартість його ремонту та обставини щодо економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу, що вимагає ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

Тож, в ході перегляду даної цивільної справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке було задоволено ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року та призначено у справі вказану експертизу.

Проведення автотоварознавчої експертизи було доручено Дніпропетровському НДІСЕ Міністерства юстиції України (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Леніна, 17).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №5123-16 від 09 лютого 2017 року, величина вартості матеріального збитку (шкоди), завданого(ї) власнику КТЗ ОСОБА_2 автомобіля марки Infiniti FX 35, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 грудня 2014 року, а саме на дату проведення експертного дослідження №2570/1 від 06 березня 2015 року (розрахунок проведено станом на 02 березня 2015 року) складає 263621,98 грн., в той час, як згідно уточнених позовних вимог позивачі просили стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 285891,37 грн.

Оскільки фактично підтвердженим розмір збитків за висновком судового експерта є сума в 263621,98 грн., то колегія суддів вважає обґрунтованою та належною до стягнення саме цю суму відшкодування.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції виходячи із вимог розумності та справедливості вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди, висунутої позивачами, з 10000,00 грн. до 1000,00 грн.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 5 Постанови №4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року розяснено, що згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачами не було надано належних доказів, обґрунтувань та обставин, якими вони керувались при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 10000,00 грн.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача матеріальних збитків, а також, відшкодування моральної шкоди спричиненої позивачам за ст. 124 КУпАП винними та установленими в законному порядку діями ОСОБА_4

Окрім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тож суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відшкодувати позивачам судові витрати по сплаті судового збору за рахунок відповідача.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди і витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 263621,98 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 15 грудня 2014 року на перехресті вулиці Шевченко і вулиці Карла Лібнехта у м. Дніпропетровську, за участі автомобілів «Nissan Note», державний номер НОМЕР_1 та «Infiniti FX 35», державний номер НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3254,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_5