233 № 233/6010/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участі секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костянтинівки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Костянтинівської міської області, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; скасування рішення суду № 233/3656/14-ц від 14 серпня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх відомих доходів щомісяця до повноліття дитини від дня подання позову до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

30 березня 2017 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, просив суд передати на виховання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батькові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем мешкання Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бульварна, буд.8; п.2 та п.3 первісної позовної заяви залишено без змін.

Представником позивача ОСОБА_3 17 травня 2017 року надано заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог п.2 та п.3 первісної позовної заяви щодо скасування рішення суду № 233/3656/14-ц від 14 серпня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх відомих доходів щомісяця до повноліття дитини від дня подання позову до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Ухвалою суду від 17 травня 2017 року позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду відповідно до ст.207 п.5 ЦПК України.

У судове засідання 24 травня 2017 року сторони не зявились, просили закінчити розгляд справи за їх відсутності. При цьому відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання її малолітнього сина ОСОБА_4 разом із його батьком - позивачем по справі, не заперечувала (а.с.80).

Представник третьої особи у судовому засіданні проти визначення місця проживання дитини разом із батьком не заперечував.

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2007 року (а.с.8). Від цього шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО, №126328, виданим 12 травня 2007 року відділом РАЦС по м. Костянтинівці (а.с. 16). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 06 квітня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-НО, №178621 від 07 липня 2010 року (а.с.9-10). З 2010 року сторони проживають окремо. Відповідачка мешкає із новою сімєю в Харківській області.

Відповідно до частини 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» (Згідно Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п.24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матірю.

ОСОБА_1 працює, має стабільний заробіток. Відповідно до висновку про можливість проживання ОСОБА_4 разом із бак тьом Орану опіки та піклування Костянтинівської міської ради № 208/26 від 13.03.2017 року, за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бульварна, буд. 8, де проживає позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, є необхідні умови для проживання, розвитку та виховання (а.с.19-23, 49).

Дослідивши в сукупності надані суду докази, суд враховує позицію матері дитини ОСОБА_2, яка не заперечувала проти визначення місця проживання малолітнього сина разом із батьком, те, що позивачем створено належні умови для виховання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на час розгляду справи дитина проживає разом із батьком ОСОБА_1, відвідує навчально-виховний комплекс із загальноосвітньою школою м. Костянтинівка, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини разом з її батьком буде відповідати її інтересам, а тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 161 ст. ст. 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, разом із батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бульварна, буд. 8.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 24 травня 2017 року, в повному обсязі рішення виготовлене до 29 травня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя