АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/123/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : скарга на ухвалу Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівБабенка В. М., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із скаргою на постанови та бездіяльність державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, посилаючись в обґрунтування своєї скарги на те, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС знаходилось зведене виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_6 на його користь грошових коштів на загальну суму 161516,07 грн.

Скаржник вказує, що державним виконавцем було зроблено запити до ДПС, АІПС «ДАІ-2000» та «НАІС», де за боржником ОСОБА_6 транспортних засобів не зареєстровано. Згідно довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 лютого 2016 року, нерухоме майно за боржником також не зареєстровано.

ОСОБА_5 зазначає, що як йому стало відомо з актів державного виконавця від 30 березня 2016 року та 31 березня 2016 року, у вказаний час виконавцем здійснювались виходи за місцем проживання боржника для з»ясування майнового стану ОСОБА_6, при цьому, двері ніхто державному виконавцю не відкрив. Тобто останні дії державного виконавця були здійснені в березні 2016 року.

Скаржник вказує, що 16 вересня 2016 року державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції були винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві в зв'язку з відсутністю майна у боржника.

Вважаючи дані постанови винесеними незаконно, ОСОБА_5 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із даною скаргою та просив постановити ухвалу, якою визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 16 вересня 2016 року про повернення стягувачеві виконавчих документів за № 47753308 та № 49992312.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року скаргу ОСОБА_5 - задоволено частково.

Скасовано постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 16 вересня 2016 року про повернення виконавчих документів стягувачеві ОСОБА_5 за № 47753308 та № 49992312, як винесені передчасно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 16 вересня 2016 року про повернення стягувачеві виконавчих документів № 47753308 та № 49992312, з підстав їх незаконності, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали формулювання підстав: «як винесені передчасно».

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу із додержанням вимог закону.

Задовольняючи частково вимоги скаржника ОСОБА_5, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішень суду не вбачається, однак встановлено порушення державним виконавцем вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останній вихід державного виконавця за місцем реєстрації боржника ОСОБА_6 з метою перевірки його майнового стану було здійснено в березні 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим чином поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні Придніпровського відділу ДВС в період з 29 січня 2016 року по 16 вересня 2016 року перебувало зведене виконавче провадження № 47907371, об'єднане 17 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 107 921,76 грн. та 53 594,31 грн.

З метою отримання відомостей про належне боржнику майно, про отримані доходи та відкриті рахунки у банківських установах, державним виконавцем надіслані відповідні запити до реєструючих право власності установ.

Згідно відомостей, які надійшли до державної виконавчої служби, будь яке майно у боржника ОСОБА_6 відсутнє, транспортні засоби за вказаною особою не зареєстровані, нарахованих сум на користь платника податку та утриманого податку відсутні, боржник не отримує пенсії, не працює за трудовими договорами та цивільно-правовими угодами, відомості про останнє місце роботи відсутні.

Державним виконавцем здійснювались виходи за місцем проживання боржника для встановлення його майнового стану по АДРЕСА_1. Останній вихід було здійснено 31 березня 2016 року.

16 вересня 2016 року державним виконавцем винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві в зв'язку з відсутністю майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчі документи повернуті стягувачеві.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

За п.2 ч.1 ст.47 зазначеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було вжито заходів щодо виявлення майна боржника ОСОБА_6 , на яке можна звернути стягнення, проте, державним виконавцем не в повній мірі було здійснено покладений на нього законом обов'язок щодо регулярної перевірки, в подальшому, майнового стану боржника.

У матеріалах справи відсутні об'єктивні докази того, що державний виконавець перевіряв наявність чи відсутність у боржника ОСОБА_6 майна, змін його майнового стану у продовж часу з моменту проведення державним виконавцем останньої перевірки 31 березня 2016 року, до винесення ним постанови від 16 вересня 2016 року про повернення виконавчих документів стягувачеві, у зв'язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що державним виконавцем було порушено вимоги ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо регулярної перевірки майнового стану боржника ОСОБА_6, що призвело до передчасного винесення державним виконавцем постанов від 16 вересня 2016 року про повернення виконавчих документів стягувачеві ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при дослідженні судом матеріалів справи, відсутні підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції - відхилити, зазначену ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :