Справа 303/2893/17-ц
У Х В А Л А

02 серпня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

за участю: представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом відокремленого підроздіділу громадської органцізації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» в Закарпатській області до ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває позов відокремленого підроздіділу громадської органцізації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» в Закарпатській області до ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

В ході судового розгляду представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно Мукачівського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

В судовому засіданні представники позивача заяву про забезпечення позову підтримали з наведених в заяві мотиві. Додатково пояснили, що існує ймовірність відчуження відповідачем належної її частки в майні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечив, при цьому пояснив, що сторона позивача не навела жодних обставин, що підтверджують наявність підстав для забезпечення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-кого з осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. При цьому згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» також зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що позивач просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.04.2014 року недійсним. При цьому, відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідач ОСОБА_4 успадкувала 75 % статутного капіталу Мукачівського об?єднаного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України.

Як визначено в ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно Мукачівського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України. Поряд з цим, жодними доказами не підтверджено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку не застосування заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за цими вимогами є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Отже, необхідною умовою застосування заходів забезпечення позову є існування реальної загрози невиконання чи утруднення невиконання судового рішення по справі, підтверджена належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи представлені суду докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на те, що жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_4 має намір чи вчиняє будь-які дії з приводу успадкованого нею майна, суду не представлено.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви відокремленого підроздіділу громадської органцізації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» в Закарпатській області про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.М.Заболотний