Справа № 525/1459/14-ц
Провадження №2-зз/525/1/17
У Х В А Л А

17.01.2017 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву позивача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову в обєднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації транспортного засобу та визнання права власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

23.12.2016 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла заява позивача ОСОБА_2 про скасування вжитих заходів забезпечення позову згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року, яка мотивована ним, що рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.06.2015 року в обєднаній цивільній справі №525/1459/14-ц набрало законної сили, тому відпали передбачені законом підстави для вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за її позовом згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року (т.2 а.с.а.с.56-57).

Розгляд заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову призначено на 17.01.2017 року.

В судове засідання 17.01.2017 року представник позивача адвокат ОСОБА_5 подала письмову заяву про підтримання заяви про скасування заходів забезпечення позову та про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача у справі (т.2 а.с.73). Сторони та треті особи у справі повідомлялися про день і час розгляду заяви позивача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року в обєднаній цивільній справі №525/1459/14-ц, однак в судове засідання 17.01.2017 року не зявились (т.2 а.с.а.с.62-67,69-72). Від Миргородського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника (т.2 а.с.68).

У звязку з неявкою сторін та третіх осіб справі, суд вирішив за можливе розглянути заяву про скасування заходів забезпечення позову у відсутність сторін та третіх осіб у справі, на підставі наявних у справі матеріалів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

У відповідності до вимог ч.5 ст.154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, з урахуванням того, що сторони та інші особи у справі належним чином повідомленні про день і час судового засідання, в судове засідання 17.01.2017 року не зявилися, виходячи з положень ч.5 ст.154 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 від 23.12.2016 року про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті згідно ухвали Великобагачанського районного суду від 27.03.2015 року, вивчивши та проаналізувавши матеріали обєднаної цивільної справи №525/1459/14-ц в їх сукупності приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року по обєднаній цивільній справі №525/1459/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації транспортного засобу та визнання права власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення коштів, виходячи з таких правових підстав.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу.

Відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішення законної сили (ч.6 ст.154 ЦПК України).

Судом встановлено з досліджених матеріалів справи, що в судовому засіданні 27.03.2015 року до початку розгляду по суті обєднаної цивільної справи №525/1459/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації транспортного засобу та визнання права власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення коштів, при виконанні вимог ст.168 ЦПК України представник позивача за первинним позовом ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6 подав заяву про збільшення позовних вимог від імені позивача ОСОБА_2 від 27.03.2015 року, в якій збільшив обсяг спірного майна подружжя, яке є спільним сумісним майном подружжя і вона прохала суд: 1) визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частку водного судна моделі «Tracker Guide V-16MT» з ідентифікаційним номером корпусу BUJ61606А505, реєстраційний №КИВ-6768-К, порт припису м. Київ, який зареєстрований за ОСОБА_3 22.02.2013 року у Судовій книзі України №019, що ведеться «Укрморрічінспекцією», під порядковим номером 8121, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя; 2) визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частку земельної ділянки, наданої ОСОБА_3 під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під забудову площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0554, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя; 3) визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частку земельної ділянки, наданої ОСОБА_3 під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під забудову площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0605, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 27.03.2015 року прийнято до розгляду разом з вищевказаним позовом заяву позивача за первинним позовом ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог від 27.03.2015 року.

Також, разом з заявою ОСОБА_2 від 27.03.2015 року про збільшення позовних вимог, до Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 була подана заява про забезпечення позову з посиланням на ст.151 ЦПК України, в якій вона посилалася на те, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності її та її чоловіка ОСОБА_3 набуте під час шлюбу і є обєктом спору між сторонами, вказані обєкти нерухомого майна, що зазначені у заяві про збільшення позовних вимог, знаходяться у розпорядженні ОСОБА_3 і він може ними розпорядитися без її згоди. В заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просить суд накласти арешт з забороною вчинення дій по відчуженню водного судна моделі «Tracker Guide V-16MT» з ідентифікаційним номером корпусу BUJ61606А505, реєстраційний №КИВ-6768-К, порт припису м. Київ, який зареєстрований за ОСОБА_3 22.02.2013 року у Судовій книзі України №019, що ведеться «Укрморрічінспекцією», під порядковим номером 8121 та земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під забудову площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0554 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під забудову площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0605 (т.1 а.с.а.с.149-150,154-155,160-161).

27.03.2015 року ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області, з метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації транспортного засобу та визнання права власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя, з урахуванням заяви позивача за первинним позовом ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог від 27.03.2015 року, було вирішено накласти арешт на майно, яке є предметом спору з забороною на вчинення дій по відчуженню наступного майна: 1) водне судно моделі «Tracker Guide V-16MT» з ідентифікаційним номером корпусу BUJ61606А505, реєстраційний №КИВ-6768-К, порт припису м. Київ, який зареєстрований за ОСОБА_3 22.02.2013 року у Судовій книзі України №019, що ведеться «Укрморрічінспекцією», під порядковим номером 8121; 2) дві земельні ділянки, що зареєстровані за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання якого є селище ОСОБА_1, вул. Ювілейна, 4 Полтавської області): А) земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0554; Б) земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0605 (т.2 а.с.а.с.162-163).

Дана ухвала суду від 27.03.2015 року не була оскаржена і набрала законної сили.

Копія даної ухвали була направлена сторонам у справі, а також іншим заінтересованим особам та службам (т.2 а.с.173).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.06.2015 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації транспортного засобу та визнання права власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя задоволено частково; визнано недійсною угоду про відчуження (договір купівлі-продажу) легкового автомобіля НОМЕР_2, 2012 р.в., сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, укладену між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_2, оформлену Товариством з обмеженою відповідальності «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» згідно довідки-рахунку ВІА №742687 від 22.11.2014 року; визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 (одну другу) частку цього легкового автомобіля марки AUDI Q7, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_4, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 (одну другу) частку легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN Caddy 1,9 TDI, 2007 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_6, який згідно облікової картки даного транспортного засобу зареєстрований 26.04.2012 року за ОСОБА_3; визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 (одну другу) частку автомобільного НОМЕР_7, № шассі В0001719, який зареєстрований за ОСОБА_3 та право власності на ? (одну другу) частку автомобільної причіп-дачі «АDRIA-530», 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_8, який зареєстрований за ОСОБА_3; визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 (одну другу) частку водного судна моделі «Tracker Guide V-16MT» з ідентифікаційним номером корпусу BUJ61606А505, реєстраційний №КИВ-6768-К, порт припису м. Київ, який зареєстрований за ОСОБА_3 22.02.2013 року у Судовій книзі України №019, що ведеться «Укрморрічінспекцією», під порядковим номером 8121; визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0554 та яка зареєстрована за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.06.2014 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2014 року, реєстровий №1472, бланк серія ВТТ №927295 (номер запису про право власності:5994940); визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована по вулиці Миргородська, 4 (чотири) в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0605 та яка зареєстрована за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2014 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2014 року, реєстровий №546, бланк серія ВТТ №442603 (номер запису про право власності:4952054); в іншій частині заявлених позовних вимоги ОСОБА_2 відмовлено. Також, цим же рішенням суду, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_8 про поділ спільного сумісного майна було задовольнено частково, визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири №40 (сорок) загальною площею 43,36 кв.м, яка знаходиться в житловому будинку №21 (двадцять один)а по вулиці Сталеварів у м. Запоріжжя, яка згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2013 року, реєстровий №89 придбана ОСОБА_2, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 (одну другу) частку легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN Caddy, 2002 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_9, номер кузова НОМЕР_10, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХХ 270391 від 25.09.2014 року зареєстрований за ОСОБА_2; в іншій частині заявлених позовних вимоги ОСОБА_3 відмовлено (т.2 а.с.а.с.38-43).

При постановленні рішення у даній цивільній справі Великобагачанським районним судом Полтавської області, з урахуванням положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», не вживалися заходи щодо скасування заходів забезпечення позову.

З досліджених матеріалів вищевказаної обєднаної цивільної справи вбачається, що дане рішення суду сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, оскаржене не було, відповідно, у строки, передбачені ЦПК України, це рішення набрало законної сили.

Отже, з заяви позивача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та досліджених матеріалів справи вбачається, що в межах заявлених позовних вимог ОСОБА_2 та в межах заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, їхні позовні вимоги судом були задоволені частково, відповідно, спір між сторонами в межах заявлених цими особами позовних вимог, вирішений.

Згідно розяснень, що викладені в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу; при цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутися особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

При розгляді заяви позивача ОСОБА_2 від 23.12.2016 року про скасування заходів забезпечення позову та в межах розгляду цієї заяви, суд відмічає, що за своєю юридичною природою та суттю заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і застосовуються саме у випадку, коли невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, в контексті розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та обґрунтувань, що викладені в її заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року Європейський Суд зазначив, що поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в цілях даного положення.

Зміст конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_9 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також в цьому рішенні Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому.

Отже, виходячи з вищевикладених обставин та того, що рішення суду у справі, в якій було вжито заходи забезпечення позову набрало законної сили, заходи забезпечення позову, що були вжиті судом згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року були застосовані за клопотанням позивача за первинним позовом ОСОБА_2, за своєю правовою природою заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і були вжиті до постановлення судового рішення у вищевказаній цивільній справі, наявність в даний час вжитих заходів забезпечення позову згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року перешкоджає, зокрема, позивачу ОСОБА_2, зареєструвати своє право власності на ? (одну другу) частку майна, яке було предметом спору, тому, виходячи зі змісту норми ч.6 ст.154 ЦПК України, в даний час відсутні правові підстави для продовження забезпечення позову згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року (в межах доводів заяви ОСОБА_2 від 23.12.2016 року про скасування заходів забезпечення позову), тому вжиті заходи забезпечення позову згідно вказаної вище ухвали суду належить скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.154,197,209,210,293 ЦПК України, п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», суд, -

у х в а л и в:

1. Скасувати заходи забезпечення позову в обєднаній цивільній справі №525/1459/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації транспортного засобу та визнання права власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення коштів, які були вжиті згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.03.2015 року про накладення арешту на майно, яке було предметом спору з забороною на вчинення дій по відчуженню наступного майна: 1) водне судно моделі «Tracker Guide V-16MT» з ідентифікаційним номером корпусу BUJ61606А505, реєстраційний №КИВ-6768-К, порт припису м. Київ, який зареєстрований за ОСОБА_3 22.02.2013 року у Судовій книзі України №019, що ведеться «Укрморрічінспекцією», під порядковим номером 8121; 2) дві земельні ділянки, що зареєстровані за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання якого є селище ОСОБА_1, вул. Ювілейна, 4 Полтавської області): А) земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0554; Б) земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована в с. Гаркушенці Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :01:001:0605.

2. Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб сторони та третіх осіб у справі, а також Великобагачанську державну нотаріальну контору, Великобагачанський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Миргородський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Полтавську обласну філію ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Державну інспекцію України з безпеки на морському та річковому транспорті, направивши всім особам копію даної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя