н/п 2/490/4223/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому та ОСОБА_3 на праві приватної власності в рівних частках по 1/2 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу.Позивач вказує, що згідно договору довічного утримання від 30 липня 2003р. укладений ОСОБА_2 та ОСОБА_3 останні передали вказану квартиру у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1 була зобов'язана надавати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довічне матеріальне забезпечення, яке оцінювалось сторонами на час укладання договору в розмірі 50грн. Позивач вказує, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із чим зобов'язання ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 припинилися та право на 1/2 частки квартири позивач не оспорює.Проте, позивач вказує, що має намір розірвати договір довічного утримання з тих підстав, що відповідач не виконує умов договору, і не може їх виконувати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, розірвати договір довічного утримання, зняти заборону відчуження квартири, що є предметом договору довічного утримання, припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири, припинити право власності ОСОБА_1 та визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, вказав, що розірвання договору також є в її інтересах.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона передає другій стороні у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст.ст.755, 756 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, або на вимогу набувача. У разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Судом встановлено, що 30.07.2003р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання за яким позивач ОСОБА_1 зобов?язалася надавати утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Договір містить рішення про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 до припинення договору довічного утримання.

Судом досліджено витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.09.2003р. згідно якого квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданий Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану серія НОМЕР_1 від 02.12.2016р.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, а за такого відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу набувача, відповідач як відчужувач за договором згідний із вимогою набувача про припинення договору шляхом його розірвання у зв'язку з тим, що позивач не виконує свої обов'язки за укладеним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання договору підлягають задоволенню. Враховуючи те, що суд приймає рішення про розірвання договору довічного утримання, слід задоволити також і вимоги про припинення права власності за набувачем на 1/2 частину квартири, та визнання за відчуджувачем ОСОБА_2 права власності на вказану 1/2 частину квартири. За такого підлягають також задоволення і вимога про зняття заборони на відчуження квартири, що є предметом даного договору.

Керуючись ст.10,11,174 ,209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 744, 755-756 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Договір довічного утримання, укладений 30.07.2003р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л., реєстровий №2593, в частині передачі ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, - розірвати.

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену 30.07.2003р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л., - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та у строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя