справа №619/933/16-ц
провадження №2/619/63/17
РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, треті особи: Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, відділ державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсними розпорядження місцевого органу виконавчої влади, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації, визнання протиправним рішення державного кадастрового реєстратора, визнання недійсним договору, визнання недійсним запису в державному реєстрі, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, визнання права власності, -

встановив

ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дергачівської райдержадміністрації Харківської області, відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, треті особи: Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, відділ державної реєстрації Дергачівської райдержадміністрації Харківської області, в якому після уточнення просив: визнати недійсними розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №876 від 16 грудня 2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4В»; визнати недійсними розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №514 від 19.07.2012 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4»; визнати недійсним Держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874 площею 0,1000 га, для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого 12.10.2012 на імя ОСОБА_4 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02664; скасувати реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874, виданого 12.10.2012 на імя ОСОБА_4 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02664; визнати протиправним рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області від 13.02.2012 року про присвоєння земельній ділянці ОСОБА_4, площею 0,1000 га, для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастрового номера: :00:003:1516; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 площею 0,1000 га, для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516; визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки 0,1000 га, для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер №:00:003:1516, від 29.10.2012, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнати недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1000 га на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер №:00:003:1516; витребувати з володіння ОСОБА_5 земельну ділянку, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер №:00:003:1516, площею 0,1000 га на користь ОСОБА_3; визнати право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівна вул. Архітекторів №12, кадастровий номер №:00:003:1654, площею 0,1000 га, за ОСОБА_3 В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР-10-38-050002, виданого 25.10.1996 на підставі рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради № 285 від 08.10.1996, реєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1038, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки по вул. Архітекторів у сел. Мала Данилівка, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га. 10 жовтня 2014 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки НАВ №985829, зареєстрованого в реєстрі за №3149, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8, позивач придбав у ОСОБА_7 земельну ділянку за адресою: сел. Мала Данилівка, вул. Архітекторів, Дергачівського району, Харківської області, за кадастровим номером №:00:003:1654. Рішенням Виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області №87 від 21.10.2014 року «Про уточнення адреси земельної ділянки, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у власності ОСОБА_3 в сел. Мала Данилівка по вул. Архітекторів» було уточнено адресу та встановлено вважати вірною наступну адресу: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Архітекторів №12. 21.10.2014 року КП «Інвенрос», інвентаризаційна справа №1818, на замовлення позивача, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок із затвердженим планом будинку та експлікацією житлових приміщень за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівна вул. Архітекторів №12. 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно у Реєстраційній службі Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, індексний номер: 29187548 на житловий будинок за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівна вул. Архітекторів №12, загальною площею 167 м2. 07 листопада 2014 року отримано ОСОБА_9 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер №29187857. Вказаний обєкт нерухомого майна перебуває в межах земельної ділянки за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівна вул. Архітекторів №12, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки НАВ №985829 від 10.10.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №3149, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР-10- 38-050002 від 25 жовтня 1996 року ОСОБА_7, в якого придбано у встановленому Законом порядку спірну земельну ділянку за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівна вул. Архітекторів, за кадастровим номером №:00:003:1654 є діючим. У встановленому Законом порядку, право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не припинено. В подальшому встановлено, що ОСОБА_5 оспорює право власності позивача на обєкти нерухомого майна, хибно вважаючи себе правомірною власницею земельної ділянки ОСОБА_3 шляхом звернень до судів різних інстанцій. Встановлено, що 16.12.2011 розпорядженням №876 Дергачівської районної адміністрації ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Розпорядженням №514 від 19.07.2012 Дергачівської районної державної адміністрації - ОСОБА_10, було надано у власність земельну ділянку, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням - для ведення садівництва. На підставі цього розпорядження було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯМ №944874 від 12 жовтня 2012. 29.10.2012 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_10 передав у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер :00:003:1516. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 29.10.2012 та зареєстровано в реєстрі за №1417. Разом із тим, з проекту землеустрою, щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу державної власності (земля сільськогосподарського призначення) у власність для ведення індивідуального садівництва (земля сільськогосподарського призначення) на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області, виготовленого ФО-П ОСОБА_12 вбачається, що земельній ділянці ОСОБА_10 було незаконно присвоєно кадастровий номер №:00:003:1516, відомості про який внесено до автоматизованої системи 20.02.2012 року. Таким чином, відповідачами порушено право приватної власності на земельну ділянку та обєкт нерухомого майна позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_13 подав до суду письмові заперечення, в яких вказав, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року по справі №820/8648/14, яка була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 р., було відмовлено у задоволенні адміністративного позову про скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 16 грудня 2011 року № 876 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_10, скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 липня 2012 року №514 про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, видане на імя ОСОБА_4; про визнання протиправним рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Дергачівському районі про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру; скасування реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку. Харківським окружним адміністративним судом та судом апеляційної інстанції по вказаній вище справі було встановлено, що Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 16 грудня 2011 року №876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_10» ОСОБА_10 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,1200 га у тому числі ріллі 0,1200 га, для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту з подальшою передачею у власність. В подальшому, розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 липня 2012 року №514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту ОСОБА_10» земельну ділянку площею 0,10 га було передано у приватну власність. Розпорядження Дергачівською районною державною адміністрацією були прийняті на підставі даних державного земельного кадастру, які зазначені в Довідці №149 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем), виданої Управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.1988 року N 377, зареєстрованою в Мін'юсті України 14.12.98 року за N 788/3228, яка розроблена відповідно до Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.93р. №15, в якій вказується місце розташування земельної ділянки - на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, склад угідь - рілля, статус земельної ділянки - землі запасу, характеристики земельної ділянки - чорноземи опідзолені і реградовані, земельна ділянка не відноситься до особливо цінних земель. 12 жовтня 2012 року Управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області ОСОБА_10 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯМ №944874), в якому вказане місце розташування земельної ділянки - на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району (за межами населеного пункту), категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове використання - для ведення садівництва, кадастровий номер №:00:003:1516, опис меж: від А до Б - землі Малоданилівської селищної ради (19.68 + 50.57), від Б до В - - вул. Українська, 9 (13.39), від В до Г - вул. Українська, 7 (6.10), від Г до А - вул. Архітекторів, 10 (49.99). Відповідно до ст.80 Земельного кодексу України субєктами права власності на землю визначено, зокрема, державу, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на вільні землі державної власності. Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Таким чином, суди по іншій справі дійшли обґрунтованого висновку, що розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 16 грудня 2011 року №876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва гр. ОСОБА_10» та розпорядження від 19 липня 2012 року №514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту ОСОБА_10» прийняті відповідачем відповідно до вимог ст.ст.17, 35, 116, 118, 121 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час їх прийняття) та ст.17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Судами по іншій справі також встановлено, що 24 лютого 2014 року представник ОСОБА_7 звернувся до відділу Держземагентства у Дергачівському районі з заявою, в якій просив зареєструвати земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована по вул. Архітекторів у сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області. Державним кадастровим реєстратором 24 лютого 2014 року рішенням №РВ-014 відмовлено позивачу у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі того, що земельна ділянка, про реєстрацію якої було поставлено питання, знаходиться в межах іншої земельної ділянки, яка зареєстрована на іншу фізичну особу з кадастровим номером №:00:003:1516. Державним реєстратором одночасно було рекомендовано позивачу ОСОБА_7 звернутися до розробника документації на земельну ділянку для усунення недоліків. З 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», який регулює відносини, що виникають при веденні Державного земельного кадастру. Вимогами ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що саме до повноважень державного кадастрового реєстратора належить внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надання відмови у їх внесенні. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов'язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Відповідно до частин другої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Як правильно встановлено судами, саме за наявності знаходження в межах земельної ділянки, яку просив зареєструвати позивач, іншої земельної ділянки. Державний кадастровий реєстратор відмовив ОСОБА_7 у реєстрації, отже прийняв оскаржуване рішення у відповідності до вимог частини шостої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Крім того, судами було також встановлено, що у технічному завданні на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яке було затверджено представником позивача ОСОБА_14 23.12.2013 р. було зазначено кадастровий номер земельної ділянки, який рік тому було присвоєно земельній ділянці, яка належить ОСОБА_10 Цією обставиною пояснюється той факт, який не спростований позивачем, що земельні ділянки, які мають різне місце розташування, категорію та цільове призначення за даними Державного земельного кадастру, перетинаються, оскільки представник ОСОБА_7 в технічному завданні вказав кадастровий номер земельної ділянки, яка на праві власності належала ОСОБА_10 (потім ОСОБА_5О.). Крім того, з посиланням на висновок судової експертизи позивач також вказував про те, що земельна ділянка ОСОБА_10 (ОСОБА_5О.), яка була сформована та якій був присвоєний кадастровий номер ще у 2011 році, накладається на земельну ділянку ОСОБА_7, якій кадастровий номер був присвоєний майже через 2 роки у грудні 2013 року (кадастровий номер був присвоєний на підставі технічної документації, в якій був зазначений кадастровий номер земельної ділянки, яка вже належить на праві власності ОСОБА_5О.). Посилання ОСОБА_3 на те, що проект відведення земельної ділянки, складений відносно ОСОБА_10, не містить адреси, так як чинним законодавством не передбачено присвоєння адреси земельній ділянці за межами населеного пункту (землі сільськогосподарського призначення). 29 жовтня 2012 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер №:00:003:1516, тобто власником земельної ділянки є ОСОБА_5 Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі за №1417). Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва. Відомості про зареєстровану земельну ділянку з кадастровим номером №:00:003:1516 на імя ОСОБА_10 були згідно вимог п. 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» автоматично перенесені до Державного земельного кадастру. Доказом, який підтверджує внесення до бази даних Державного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером №:00:003:1516, власником якої є на цей час ОСОБА_5, є відкриття Поземельної книги на дану земельну ділянку за заявою ОСОБА_10 Запис про земельну ділянку з кадастровим номером №:00:003:1516 в Поземельній книзі не скасовувався, в Державному земельному кадастрі наявні відомості про зазначену земельну ділянку. ОСОБА_7 по іншій адміністративній справі правильно визнали необґрунтованим посилання позивача на Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 23.12.2013 розробленою ХРФ Центру ДЗК, ОСОБА_15 Таким чином, суди по іншій справі, в який приймав участь ОСОБА_3, суд дійшов правильного висновку, що розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 16 грудня 2011 року №876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва гр. ОСОБА_10» та розпорядження від 19 липня 2012 року №514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту гр. ОСОБА_10» прийняті відповідачем відповідно до вимог ст. 17, 35, 116, 118, 121 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Законність видачі ОСОБА_10 державного акту на право власності на земельну ділянку встановлена постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 р. по справі №820/8648/15, якою також відмовлено позивачу у задоволенні вимог про скасування реєстрації цього акту. Харківським апеляційним адміністративним судом при винесенні ухвали від 02.09.2015 року по справі № 820/8648/14 (копія постанови міститься в матеріалах справи) було надано правову оцінку доказам, а саме, матеріалам по передачі присадибної земельної ділянки ОСОБА_7. де суд апеляційної інстанції зазначив, що ці матеріали не є проектом відведення земельної ділянки, обовязковість якого була передбачена ст.17 ЗК України в редакції від 18.12.1990 року, оскільки в цих матеріалах вже міститься посилання на Державний акт про право власності на земельну ділянку 1996 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 р. (справа К/800/40989/15) касаційні скарги ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015 року по справі №820/8648/14 залишені без задоволення. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.378 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу країни (про правовий режим самочинного будівництва)» будівництво обєкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких обєктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений 10.10.2014 року (предметом договору є земельна ділянка по вул. Архітетекторів б/н). Крім того, будівництво будинку на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, власником якої є ОСОБА_5, здійснювалося без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без затвердженого проекту. Ці обставини підтверджуються листом Інспекції Державного архітектурного контролю у Харківській області (копія міститься в матеріалах справи), в якому вказується, що інформація щодо наявності права виконання будівельних робіт у встановленому законодавством порядку в Інспекції відсутня. Обставини здійснення ОСОБА_3 самовільного будівництва на чужій земельній ділянці також підтверджуються Висновком оперуповноваженого СДСБЕЗ Дергачівського РВ ГУМВС в Харківській області капітана міліції ОСОБА_16 затвердженого начальником Дергачівського РВ ГУМВС ОСОБА_9 від 08.12.2013 р., в якому зазначається, що ОСОБА_3 відмовився давати пояснення і в бесіді вказав на те, що даною земельною ділянкою користується на підставі Державного акту про право власності на імя ОСОБА_7 Також, ухвалою Дергачівського районного суду від 12.11.2013 року по справі № 619/3280/13-ц (суддя Калмикова Л.В.) в забезпечення позову ОСОБА_5 було заборонено ОСОБА_3 проводити будівельні роботи на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер №632205900:003:1516, яка є власністю ОСОБА_5 (земельна ділянка сільськогосподарського призначення). Дана ухвала суду міститься в матеріалах справи №619/3280/13-ц. Таким чином, згідно положень ст.376 ЦК України ОСОБА_3, який здійснив самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року по справі №820/4232/15 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 до Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області ОСОБА_17, Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_8, треті особи - відділ Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області, Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, ОСОБА_3, а саме: визнані протиправними дії Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області ОСОБА_17 по внесенню відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про зареєстровану земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:1516 за відсутності заяви її власника ОСОБА_5; визнані протиправними дії Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області ОСОБА_17 по здійсненню державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:1654; скасована державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:1654 шляхом закриття Поземельної книги із скасуванням кадастрового номера цієї земельної ділянки; скасоване рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 від 10.10.2014 р. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:1654 за ОСОБА_18. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 року постанова суду першої інстанції залишена без змін. Цією Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року по справі № 820/4232/15. яка набрала законної сили, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:1654 шляхом закриття Поземельної книги, тобто, земельної ділянки, право власності щодо якої просить визнати ОСОБА_3 Згідно ч.9 ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Частиною 4 цієї статті визначено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Таким чином, земельної ділянки з кадастровим номером №:00:003:1654, право власності на яку просить визнати позивач, як обєкту цивільних прав, не існує, а тому вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Що стосується Висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, складеного 24.02.2017 р. Харківським науково- дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_19 (далі - Висновок). Як вказується у Висновку, обєктом дослідження є копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10 Оригінал або належним чином завірена копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10 на дослідження надано не було. На стор. 9 Висновку експертом зазначено, що в період з 16.12.2011 р. по 19.07.2012 р. чітких вимог до складу та змісту проекту землеустрою жодним нормативно- правовим чи нормативно-технічним актом не було встановлено. На той час, вимоги до складу проекту землеустрою було встановлені, головним чином, відомчими актами ненормативного характеру, насамперед Еталоном проекту відведення земельної ділянки юридичним та фізичним особам для будь-яких потреб. В той же час, судовим експертом в мотивувальній частині вказується, що копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає вимогам Закону України «Про землеустрій». Земельному кодексу України та іншим нормативним актам. Згідно п. 2.3 інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (далі - Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.01.2013 р. № 1/22533, Експерту забороняється, зокрема, вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та зясування питань права і надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами; Пунктами 6.1.2 та 6.1.3 Інструкції (розділ «Земельно-технічна експертиза») передбачено, що питання земельно-технічної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлюючої та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних. Для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлюючої та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У разі неможливості експертом самостійно виконати топографо-геодезичні роботи результати таких робіт повинні бути надані на дослідження органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно ч. 6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, висновок експерта не є належним та допустимим доказом, а тому висновки експерта не можуть братися до уваги, так як: виконаний з порушенням порядку, встановленого законом (за відсутності оригіналу або належним чином засвідченої копії технічної документації та інших документів); експертом надано оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами, що прямо заборонено експерту; топографо-геодезичних робіт експертом не проводилися, результати таких робіт експерту не надавалися органом, який призначив експертизу. Згідно ст.64 ЗК України від 1990 року (який діяв на час видання ОСОБА_7 державного акту) межі селищ міського типу встановлюються і змінюються обласною Радою народних депутатів або за її дорученням відповідною районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів). Колегією суддів Судової палат в адміністративних, господарських та цивільних справах Верховного ОСОБА_7 України було прийнято постанову від 17.06.2014 року (справа № 21-195а14), в якій вказується на те, що сільські, селищні, міські ради мають право розпоряджатися землями територіальних громад виключно в межах населених пунктів, до яких належать землі, межі яких встановлено та посвідчено державними актами. Таким чином, за відсутності встановлених меж населеного пункту сільські, селищні, міські ради не мають права розпоряджатися землями. Відповідно до ст. 3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного ОСОБА_7 України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного ОСОБА_7 України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. У даному випадку, рішення Харківської обласної ради народних депутатів про встановлення меж сел. ОСОБА_20 станом на 25.10.1996 р. (дата видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_7І.) - відсутнє.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_21 подав до суду аналогічні письмові заперечення.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_22 райдержадміністрації Харківської області не зявився, представник ОСОБА_23 надала суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника райдержадміністрації та пояснила наступне: проекти оскаржуваних розпоряджень голови районної державної адміністрації та пояснювальні записки до них розроблялись управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області (на теперішній час Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області) про що свідчать пояснювальні записки до проекту розпорядження підготовлені та підписані заступником начальника управління - начальником відділу земельних відносин у Дергачівському районі Харківської області та зворотна сторона розпорядження, де зазначена посада особи, яка готувала розпорядження. Тобто інформація, що лягла в основу спірних розпоряджень надана органом, що здійснює ведення державного земельного кадастру в районі. Райдержадміністрація не є володільцем даної інформації і доступу до цієї інформації у неї не було. Розпорядження розроблено на підставі статей 17, 35, 118, 121, 186 та пункту 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (в редакції, що діяла станом на дату видання спірних розпоряджень). Згідно з проектом розпорядження та пояснювальної записки до нього про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області (на теперішній час Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області) предметом правового регулювання розпорядження була земельна ділянка сільськогосподарського призначення із земель запасу державної власності за межами населеного пункту Малоданилівської селищної ради, яка передавалась розпорядженням ОСОБА_10 для ведення індивідуального садівництва. Інформація про те, що земельна ділянка знаходиться в приватній власності громадянина ОСОБА_7 відділом не надавалась. На момент видачі розпоряджень голови райдержадміністрації від 16.12.2011 №876 та 19.07.2012 №514 відповідно до статті 122 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент видання спірних розпоряджень) розпорядником земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Дергачівського району була Дергачівська районна державна адміністрація. Відповідно до статті 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної та комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Райдержадміністрація не має інформації щодо земельно-облікових даних (категорії земель), не володіє інформацією щодо власників та користувачів земельних ділянок, а користується інформацією наданою управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області (на теперішній час Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області). Отже, на момент видачі розпоряджень голови райдержадміністрації від 12.2011 №876 та 19.07.2012 №514 з урахуванням наданих документів райдержадміністрацією не було порушено вимог чинного законодавства України. За інформацією відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі із якої слідує, що земельні ділянки відведені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 є тотожними. Отже, виходячи з того, що відділом Держгеокадастру у Дергачівському районі дана інформація, що земельні ділянки відведені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 є тотожними, а у ОСОБА_7 є першочергове право на цю земельну ділянку, так як на була отримана ним у власність ще в 1996 році Дергачівська районна державна адміністрація не заперечує проти задоволення позову, але при винесенні рішення по справі просить у разі задоволення позовних вимог судові витрати покласти на відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, який надав райдержадміністрації недостовірну інформацію.

У судове засідання представник відповідача відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області не зявився, представник відділу ОСОБА_24 надала суду наступні пояснення. Відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, наявних у відділі, станом на 29.12.2012 року: за №1038 зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-10-38-050002, виданий ОСОБА_7 на підставі рішення Малоданилівської селищної ради народних депутатів від 06.10.1996 №285 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно вказаного акту земельна ділянка знаходиться на території сел. Мала Данилівка, вул. Архітекторів; за №02664 від 12.10.2012 зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874, виданий ОСОБА_10 на підставі розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації Xарківської області від 19.07.2012 №514 на земельну ділянку (кадастровий номер №:00:003:1516) площею 0,1000 га для ведення садівництва. Згідно за акту земельна ділянка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, право власності на неї в подальшому перейшло на підставі договору купівлі-продажу згідно запису №01 від 20.12.2012 року до ОСОБА_5 Згідно даних Державного земельного кадастру земельній ділянці, що належала ОСОБА_7, у 2014 році присвоєний кадастровий номер №:00:003:1654 відповідно до вимог п.п. 107-111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051, на підставі заяви ОСОБА_7, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_7 Ісаакова для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (КВЦПЗ - В.02.01), яка розташована по вул. Архітекторів у сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, та обмінного файлу, представником за довіреністю. Тотожність земельних ділянок, відведених ОСОБА_10 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 944874 від 12.10.2012 року) для садівництва та ОСОБА_7 - для будівництва та обслуговування житлового будинку (державний акт на право приватної власності на землю серія ХР № 10-38-05002), а також їх 100%-ве співпадіння напевно зясувались під час реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі.

У судове засідання представник третьої особи Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, селищний голова подав письмові пояснення, в яких не заперечував проти задоволення позову та вказав наступне. Відповідно до рішення виконкому Дергачівської районної ради народних депутатів №372/1 від 20.11.1990 року та актів вибору земельних ділянок територія масиву нової забудови, де знаходиться спірна земельна ділянка, виділялась під будівництво індивідуальних житлових будинків за рахунок пахотних земель навчально-дослідного господарства «Прогрес». Згідно наказу навчально-дослідного господарства «Прогрес» Харківського зооветеринарного інституту №72 від 14 березня 1991 року та на земельну ділянку розміром 0,10 га в сел. ОСОБА_20 під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_7. Дана земельна ділянка знаходилась на пахотних землях (рілля) IV і III полів польової сівозміни навчально-дослідного господарства «Прогрес» (відповідно до плану землекористувавання учгоспу «Прогрес») в східній частині сел. ОСОБА_20. Згідно рішення виконкому Дергачівської районної ради народних депутатів №351/1 від 30.12.1991 року виконком Малоданилівської селищної ради зобовязано розробити проект забудови кварталів жилих будинків садибного типу у відповідності до генерального плану сел. ОСОБА_20, розробленого інститутом «Харківпроект». На замовлення виконкому Малоданилівської селищної ради даний проект був розроблений та затверджений в 1991-1992 році інститутом «Харківпроект». Рішенням виконкому Малоданилівської селищної ради №297/3 від 14.10.1992 року надано громадянину ОСОБА_7 в довічне успадковане володіння земельна ділянка для будівництва і обслуговування індивідуального будинку та господарських будівель в сел. Мала Данилівка по вул. Архітекторів. На підставі рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради №285 від 08.10.1996 та виданого 25.10.1996 державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР-10-38-050002, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки по вул. Архітекторів у сел. Мала Данилівка, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га. 10 жовтня 2014 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки НАВ №985829, зареєстрованого в реєстрі за №3149, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_8, Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, позивач придбав у ОСОБА_7 П.1. земельну ділянку за адресою: сел. Мала Данилівка вул. Архітекторів Дергачівського району Харківської області, за кадастровим номером №:00:003:1654. Рішенням Виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області №87 від 21.10.2014 року «Про уточнення адреси земельної ділянки, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у власності ОСОБА_3 в сел. Мала Данилівка по вул. Архітекторів» було уточнено адресу та встановлено вважати вірною наступну адресу: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Архітекторів №12. З 1 січня 2002 відповідно до статті 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 №1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (Підпункт «в» пункту 18 в редакції Постанови Верховного ОСОБА_7 №2 від 19.03.2010). Відповідно до пункт 7 розд. X «Перехідних положень» ЗК України, громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки одержані ними до 1 січня 2002 у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством та при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. Згідно вимог абзацу першого пункту 12 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Земельна ділянка для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в смт. Мала Данилівка по вул. Архітекторів №12 по земельно-обліковим даним Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області значиться за ОСОБА_7. Таким чином, ОСОБА_7 у встановленому Законом порядку отримав право приватної власності на земельну ділянку: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Архітекторів №12. Крім того згідно п.5 Рішення КСУ №7-рп/2009 від 16.04.2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування: зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку, доказів скасування рішень Малоданилівської селищної ради на підставі яких ОСОБА_7 надано земельну ділянку та передано в приватну власність в судове засідання не надано.

У судове засідання представники третіх осіб Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області та відділу державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області не зявилися, заяв про згоду на участь у справі не подавали.

Відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_21 просив відмовити у задоволенні позову з підстав, які зазначені у письмових запереченнях. Також просив застосувати позовну давність.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 просили задовольнити позов з підстав, які зазначені у позовній заяві. Також просили визнати поважними причини пропущення позовної давності та здійснити судовий захист цивільних прав позивача.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради народних депутатів №285 від 08.10.1996 на підставі ЗК України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 ОСОБА_7 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в сел. Мала Данилівка по вул. Архітекторів площею 0,10 га для житлового будівництва.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-10-38-050002, виданого 25 жовтня 1996 року, ОСОБА_7 на підставі рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради народних депутатів №285 від 08.10.1996 є власником земельної ділянки площею 0,1 га по вул. Архітекторів у сел. Мала Данилівка. Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №3149, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Архітекторів. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки №:00:003:1654.

Згідно рішення виконкому Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області №87 від 21.10.2014 року «Про уточнення адреси земельної ділянки, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у власності ОСОБА_3 в сел. Мала Данилівка по вул. Архітекторів» було уточнено адресу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться у власності ОСОБА_3, та встановлено вважати вірною наступну адресу: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Архітекторів №12

Згідно розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №876 від 16 грудня 2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4В» ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,1200 га, в тому числі ріллі - 0,1200 га, для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту з подальшою передачею у власність.

Згідно розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №514 від 19.07.2012 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4» передано безоплатно громадянину ОСОБА_4 у власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту.

Згідно Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874 від 12 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №514 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га. Земельна ділянка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Цільове призначення для ведення садівництва. Кадастровий номер №:00:003:1516.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №1417, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Цільове призначення для ведення садівництва. Кадастровий номер №:00:003:1516.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №12127 від 24.02.2017 року копія проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу державної власності (землі сільськогосподарського призначення) у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування за складом, змістом та правилами оформлення, а саме: ст.29 Закону України «Про землеустрій», ст.ст.118, 198 Земельного кодексу України, п.9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наказу Держкомстату від 05.11.1998 № 377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)» та ДСТУ №4163-2003, чинним в період з 16.12.2011 по 19.07.2012 року. Проект землеустрою затверджено розпорядженням Дергачівської РДА від 19.07.2012 № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівській селищній раді за межами населеного пункту гр. ОСОБА_10». Земельна ділянка з кадастровим номером №:00:003:1516, площею 0,1 га, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, за межами населеного пункту, власником якої є ОСОБА_10 (державний акт на право власності ЯМ №944874 від 12.10.2012) накладається на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану на вул. Архітекторів смт. М.Данилівка Дергачівського району Харківської області, власником якої є ОСОБА_7 (державний акт на право приватної власності на землю ХР-10-38-050002 від 25.10.1996). Площа накладення складає 0,1000 га.

Згідно листа начальника відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області №31-20.18-0.7-1386/2-16 від 25.04.2016 року тотожність земельних ділянок, відведених ОСОБА_10 для садівництва та ОСОБА_7 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, зясувалась під час реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. Отже, згідно даних Державного земельного кадастру, перетин земельних ділянок, право власності на які посвідчене державним актом на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_7, серія ХР 10-38-050002, та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 944874 від 12.10.2012 р. ОСОБА_10, складає 100 %

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

За змістом ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Право власності на землю гарантується, набувається та реалізується громадянами виключно відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.7 Розділ X «Перехідні положення» ЗК України від 25 жовтня 2001 року №2768-III громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Частиною першою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент передачі ОСОБА_4 земельної ділянки) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Отже, указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент передачі ОСОБА_4 земельної ділянки) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до ч.ч.6,7,8,9 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер та є непорушним.

Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Рівність умов захисту прав власності на землю випливає з норм ст.ст. 21, 55 Конституції України та ст.152 ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно зі ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п.12 Розділу Х Перехідних положень ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного ОСОБА_7 України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного ОСОБА_7 України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України у постанові №6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року зазначив, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

ОСОБА_7 у встановлено порядку у 1996 році отримав у власність земельну ділянкуплощею 0,10 га, що розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Архітекторів з кадастровим номером №:00:003:1654.

ОСОБА_4 у 2012 році отримав у власність земельну ділянкуплощею 0,10 га на території Малоданилівській селищній раді Дергачівського району Харківської області з кадастровим номером №:00:003:1516.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_21 не заперечував той факт, що земельні ділянки з кадастровим номером №:00:003:1654 та №:00:003:1516 є тотожними.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Зазначене також підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №12127 від 24.02.2017 року та відповідним листом начальника відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області.

Таким чином судом встановлено, що земельні ділянки з кадастровим номером №:00:003:1654 та №:00:003:1516, відведені ОСОБА_10 для садівництва та ОСОБА_7 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, є тотожними.

ОСОБА_7 не надано належних та допустимих доказів недійсності рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради народних депутатів №285 від 08.10.1996, яким на підставі ЗК України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 ОСОБА_7 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в сел. Мала Данилівка по вул. Архітекторів площею 0,10 га для житлового будівництва.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного ОСОБА_7 України в абз.2 п.2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень ст.ст. 8, 124 Конституції України, ст.ст. 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст.15 ЦПК України, ст.12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного ОСОБА_7 України, викладеній в постановах №6-33цс13 від 22 травня 2013 року та №6-319цс15 від 01 липня 2015 року, яка відповідно до ст.3607 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У п.11 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Так як ОСОБА_7 отримав у власність земельну ділянку раніше ніж ОСОБА_4 та з урахуванням тотожності цих ділянок, суд дійшов висновку про визнання недійсним розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №514 від 19.07.2012 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4».

При цьому суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання недійсним розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №876 від 16 грудня 2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4В», оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності зазначеного рішення місцевого органу виконавчої влади.

Так як розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №514 від 19.07.2012 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4» суд визнає недійсним, то з урахуванням вищевикладеного, суд визнає недійсним держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874 площею 0,1000 га, для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого 12.10.2012 на імя ОСОБА_4 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02664.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою ст. 388 ЦК України.

Статтею 387 ЦК України (глави 29) визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.388, 396 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього кодексу.

На підставі ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, право на звернення до суду за захистом є абсолютним, тобто не може бути обмеженим.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до положень ст. ст. 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові №6-34 цс11 від 26 вересня 2011 року зазначив, що у разі встановлення незаконності вибуття земельних ділянок із державної власності та визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними у звязку з тим, що згідно зі статтями 60, 61 ЗК України не могли надаватися для зазначеного в державних актах цільового призначення, позов про їх витребування з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню відповідно до положень статей 387, 388 ЦК України.

Вище встановлено, що ОСОБА_3 на законних підставах отримав право власності на спірну земельну ділянку, яку у нього фактично було відібрано без його волевиявлення, без вилучення та без законних на то підстав, а тому вимоги позивача щодо визнання за ним права власності та повернення йому спірної земельної ділянки слід визнати обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на вищевказаних вимогах закону.

Оскільки судом скасовується розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області №514 від 19.07.2012 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4» та визнається недійсним державний акт, виданий останньому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, так як не підлягають задоволенню позови про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Як розяснено ч.5 п.10 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Таким чином, підлягає скасуванню запис про державну реєстрація земельної ділянки ОСОБА_5, площею 0,1000 га, для ведення садівництва, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516.

Також у звязку з викладеним суд відмовляє у задоволенні позову в частині: визнання протиправним рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області від 13.02.2012 року про присвоєння земельній ділянці ОСОБА_4, площею 0,1000 га, для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастрового номера: :00:003:1516; скасування державної реєстрації земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,1000 га, для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516; визнання недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1000 га на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер №:00:003:1516.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідачів на судові рішення, які ухвалені в порядку адміністративного судочинства з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як роз'яснив Пленум Верховного ОСОБА_7 України в п.2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Виходячи з положень ст.ст. 8, 124 Конституції України, ст.ст. 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст.15 ЦПК України, ст.12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, ухваленими судовими рішеннями адміністративних судів, на які посилається представник відповідачів, були перевірені прийняті рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень у сфері публічно-правових відносин.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_3 стосується володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою та визнання недійсним державного акту про право власності земельну ділянку, тобто є справою, яка підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки стосується захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із земельних відносин.

Представниками відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подано заяву про застосування позовної давності, а представником позивача ОСОБА_3 заяву про визнання поважними причини пропущення позовної давності.

Суд дійшов висновку про незастосування позовної давності з наступних мотивів.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 спірну земельну ділянку відповідно договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2014 року.

Після придбання земельної ділянки ОСОБА_3 довідався про порушення свого права на цю ділянку.

З позовом до суду ОСОБА_3 звернувся у березні 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

У звязку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування позовної давності.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19.07.2012 № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_4».

Визнати недійсним держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874 площею 0,1000 га, для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого 12.10.2012 на імя ОСОБА_4 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02664.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_5, площею 0,1000 га, для ведення садівництва, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516.

Витребувати з володіння ОСОБА_5 земельну ділянку, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516, площею 0,1000 га, на користь ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :00:003:1654, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівна вул. Архітекторів №12.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є. А. Болибок