Справа № 236/1201/17
31 липня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Шаньшиної М.В.
при секретарі Журавльовій І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
26 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 20 жовтня 1984 року він перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 20.02.2014 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне майно:
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що розташований за адресою : АДРЕСА_1- перейшов у власність згідно договору міни;
трьох- кімнатну квартиру, що розташована в будинку АДРЕСА_2;
земельну ділянку площею 0,0400 га, що розташована в Куйбишевському районі по АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2;
земельну ділянку загальною площею 0,0730гектарів,розташована на території Петровського району, АДРЕСА_4;
недобудований житловий будинок готовністю 51 % та
земельну ділянку розміром 0,0593 га, передану для будівництва які разом знаходяться за адресою : АДРЕСА_5;
земельну ділянку площею 0,0545 га для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території
Петровського району м. Донецька, по АДРЕСА_6;
земельну ділянку для обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,0270 гектарів розташованої на території Петровського району, АДРЕСА_7.
Також позивачем зазначено, що нерухоме майно придбано за спільні сумісні кошти, що підтверджуються відповідними правочинами, які укладались як від імені позивача, так і відповідача.
Також позивач зазначив, що на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обов'язку доводити право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Однак, позивач та відповідач як співвласники житлових будинків та земельних ділянок не можуть досягнути згоди щодо поділу цього майна.
Отже, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про поділ майна, що є об'єктами права спільної сумісної власності, при цьому вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя є рівними; просить поділити майно із визначенням рівних часток в розмірі по 1 / 2 частки майна подружжя. Ціна позову позивачем визначена у сумі 126 900 грн., яка підтверджена звітом Товарної Біржи «Універсальна» про оцінку майна від 19.11.2016 року, за кожним спірним об'єктом та долучена позивачем до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 22 червня 2017 року визнано обов'язковою явку позивача в судове засідання. Натомість, належним чином повідомлений про розгляд справи(а.с. 193)позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких, підтвердив свою реєстрацію шлюбу з відповідачкою та сумісне мешкання з 20.10.1984 року по 20.02.2014 року, надавши копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, та копію свого паспорта. Крім того просив справу розглядати без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, визнавши за ним ? частини спільного майна подружжя.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом оголошення розміщеного на офіційному сайті «Судова влади України» (а.с.159,167, 188), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі суду не надала.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, згідно зі ст. 197 ЦПК України.
Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 20 жовтня 1984 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2, який зареєстровано Петровським районним відділом РАЦС м. Донецька, номер актового запису № 626(а.с.198).
Відповідно до договору міни від 10.04.1996 року, до ОСОБА_2 перейшов у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці 474 кв.м.(а.с.26-27). Згідно звіту Товарної Біржи « Універсальна» про оцінку майна від 19.11.2016 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , що розташований за адресою : АДРЕСА_1, на земельній ділянці 474 кв.м., становить 12 000 грн.(а.с.28-41).
Згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Стойка Н.Б. відповідач ОСОБА_2 придбала у власність земельну ділянку площею 0,0400 га, що розташована в Куйбишевському районі по АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданий 14.11.2006 року ОСОБА_2 Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(а.с.101-104). Згідно звіту Товарної Біржи « Універсальна» про оцінку майна від 19.11.2016 року вартість земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою : АДРЕСА_3 становить 18 000 грн.(а.с.105-117).
На підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 від 23.06.1999 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0730 га, яка придбана ним на підставі договору купівлі - продажу від 26.02.1999 року зареєстрований за номером № 3-370. Земельна ділянка розташована на території Петровського району, АДРЕСА_4 . Землю передано для обслуговування жилого будинку і господарських будівель(а.с.42-43). Згідно звіту Товарної Біржи « Універсальна» про оцінку майна від 19.11.2016 року вартість земельної ділянки, яка розташована на території Петровського району, АДРЕСА_4 становить 31 700 грн.(а.с.44-52).
На підставі договору купівлі - продажу житлового будинку
незакінченого будівництвом та земельної ділянки від 09.01.2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Омельченко М.М., ОСОБА_1 придбано недобудований житловий будинок готовністю 51 % та
земельну ділянку розміром 0,0593 га, передану відчужувачеві для будівництва,обслуговування житлового будинку та господарських будівель, які разом знаходяться за адресою: АДРЕСА_5(а.с.57-58). Згідно звіту Товарної Біржи « Універсальна» про оцінку майна від 19.11.2016 року вартість недобудованого житлового будинку готовністю 51 % за адресою : АДРЕСА_5 становить 35 000 грн.(а.с.59-73).
На підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 12.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ярмак Л.К. за № 2158, ОСОБА_1 придбав у приватну власність земельну ділянку площею 0,0545 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території Петровського району м. Донецька, по АДРЕСА_6 (а.с.121-122). Згідно звіту Товарної Біржи « Універсальна» про оцінку майна від 19.11.2016 року вартість земельної ділянки площею 0,0545 га, що розташована на території Петровського району м. Донецька, по АДРЕСА_6 становить 23 700 грн.(а.с.124-132).
На підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДН від 07.11.2001 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0270 га, яка придбана ним на підставі рішення виконкому Донецької міської ради народних депутатів Донецької області № 397/2 від 20.10.1999 року. Земельна ділянка розташована на території Петровського району, АДРЕСА_7 Землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель(а.с.13-134). Згідно звіту Товарної Біржи « Універсальна» про оцінку майна від 19.11.2016 року вартість земельної ділянки, яка розташована на території Петровського району, АДРЕСА_7 становить 29 400 грн.(а.с.135-143).
Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 20.02.2014 року шлюб було розірвано (а.с.198 зворот).

Звертаючись з позовом про поділ спільно нажитого майна, ОСОБА_1 просив суд розподілити спільно нажите майно із визначенням рівних часток в розмірі по ? частки майна подружжя.

Як вбачається із копій поданих позивачем документів, як позивачем так і відповідачем придбалося майно в період їхнього перебування у шлюбі.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з позицією Верховного Суду України, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.(Постанова судової палати у цивільних справах ВСУ від 16.12.2015 року по справі № 6-2641цс15).

Ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Так, з наданих позивачем пояснень встановлено(а.с.195), що він 10 років працював на шахті ім. Челюскінців та отримує на підставі цього пенсію у розмірі 6200,00грн, що підтверджує факт отримання ним доходу.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо визнання спільним сумісним майном позивача та ОСОБА_2 та визнання права власності позивача на ? частину зазначеного майна, а саме:

житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що розташований за адресою: АДРЕСА_1- перейшов у власність згідно договору міни;

трьох- кімнатну квартиру, що розташована в будинку АДРЕСА_2;

земельну ділянку площею 0,0400 га, що розташована в Куйбишевському районі по АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2;

земельну ділянку загальною площею 0,0730гектарів,розташована на території Петровського району, АДРЕСА_4;

недобудований житловий будинок готовністю 51 % та земельну ділянку розміром 0,0593 га, передану для будівництва які разом знаходяться за адресою : АДРЕСА_5;

земельну ділянку площею 0,0545 га для будівництва та обслуговування

житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території Петровського району м. Донецька, по АДРЕСА_6.

Водночас, суд бере до уваги, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Так, земельна ділянка, одержана ОСОБА_1 за час шлюбу на підставі рішення виконкому Донецької міської ради народних депутатів Донецької області № 397/2 від 20.10.1999 року була надана у постійне його користування, факт перебування вказаної земельної ділянки у спільній сумісній власності подружжя судом не встановлено.

А отже суд вважає вимоги позивача про визнання земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_7, його та ОСОБА_2 спільним сумісним майном, а також про визнання за ним права власності на ? частку вказаної ділянки безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 60,70,71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на:

? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1

? частини квартири № 20(двадцять), що розташована в будинку АДРЕСА_2;

? частину земельної ділянки площею 0,0400 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2;

? частину земельної ділянки загальною площею 0,0730 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4;

? частину недобудованого житлового будинку готовністю 51(п'ятдесят один відсоток) % та ? частину земельної ділянки розміром 0,0593 га, які разом знаходяться за адресою : АДРЕСА_5;

? частину земельної ділянки площею 0,0545 га для будівництва та обслуговування

житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -