ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ =====================================================================
Справа № 516/221/16-ц
Провадження № 2/516/16/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючої, судді - Мисливої Л.М.,

при секретарі Саратовській Я.В.,

за участю позивача та її представника - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теплодарської міської ради Одеської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2003р. між нею та ОСОБА_4 було досягнуто усної домовленості, за якою вона зі своїми дітьми проживатиме у його квартирі за вищевказаною адресою, сплачуючи за це щомісячну плату, однак згодом відповідач припинив зявлятись та отримувати від неї кошти за користування житлом, до того ж, жодною інформацією щодо його місцеперебування позивач не володіє. ОСОБА_1 зазначає, що з травня 2003р. та на сьогоднішній день, вона зі своєю сімєю продовжує постійно проживати у спірній квартирі, крім того, за власні кошти здійснювала поточний ремонт у ній, підтримує її у належному стані, сплачує комунальні платежі та послуги, про що свідчать відповідні договори, зокрема: про надання послуг з підключення кабельного телебачення, надання послуг електрозвязку, щодо проведення ремонту та покращення житлових умов, та ін. Отже позивач стверджує, що вона добросовісно, відкрито, безперервно та тривало володіє даною квартирою, на підставі чого просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 зазначили про підтвердження заявлених позовних вимог за вищенаведених обставин.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову, вважаючи його необґрунтованим, крім того, в матеріалах справи наявні письмові заперечення із зазначенням наступного. На підставі протоколу №2 спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Одесенергоремонт» підприємству виділено 38 квартир в будинку №80а по просп. Енергетиків, зокрема, кв. №9 виділена робітникам, які знаходяться на квартирному обліку за місцем роботи. За даними картотеки реєстраційного обліку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Теплодарської міської ради за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований лише ОСОБА_4. Квартира за вказаною адресою не є приватизованою та знаходиться в комунальній власності територіальної громади, ОСОБА_4 є наймачем даного житла. Також зазначає, що ОСОБА_1 станом на 10.03.2017р. на квартирному обліку при виконавчому комітеті Теплодарської міської ради Одеської області не перебуває, та із відповідною заявою щодо постановки її на квартирний облік, не зверталась. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач вселилась у спірне житло без письмової згоди наймодавця, яким є Теплодарська міська рада Одеської області, наймача та членів його сімї, а також без реєстрації, так як зареєстрована вона в м. Одесі. Оскільки вищезазначена квартира належить до комунальної власності, то дані правовідносини регулюються в першу чергу нормами Житлового кодексу; перехід права власності з комунальної у приватну власність наймача та членів його сімї здійснюється шляхом приватизації житла згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». В звязку з наведеним, відповідач заперечує проти позову. Крім того, у своїх додаткових поясненнях від 07.06.2017р. зазначає про те, що судове рішення про визнання права власності не може замінити порядок передачі житла у власність громадян вищезгаданим Законом, або обовязок щодо укладення відповідно правочину, до того ж у позивача відсутні правові підстави для використання вказаного Закону, немає і прямих правових підстав для викупу нею спірної квартири у Теплодарської міської ради. Також наголошує, що у відповідності до ст. 344 ЦК України ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу, що вона саме добросовісно заволоділа даною квартирою.

ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим належним чином про місце і дату розгляду справи.

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити повністю, виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні, в травні 2003р. між ОСОБА_1 на підставі усної домовленості із ОСОБА_4, досягнуто згоди про те, що вона зі своєю сімєю: сином ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_5 проживатиме у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

З договору від 12.05.2003р., укладеного між ТОВ Телекомпанія «Регіон» та ОСОБА_1, вбачається, що даний договір був укладений з приводу надання послуг з підключення кабельного телебачення за адресою: АДРЕСА_3, за фактичною її адресою проживання. Крім того, наявні квитанції даної телекомпанії про сплату за вказаною адресою вартості наданих послуг телебачення.

13.06.2003р. між ТОВ «Панком-Юн» та ОСОБА_5 був укладений договір про надання послуг електрозвязку за адресою: АДРЕСА_3. Про сплату послуг звязку за вказаною адресою свідчать відповідні рахунки та квитанції, наявні у справі.

У виписці з медичної картки ОСОБА_5, яка є донькою ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №084359, видане повторно 19.06.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області), та медичних документах щодо огляду її сина ОСОБА_5, домашня адреса останніх зазначена: АДРЕСА_3.

З Додатку до Договору №987202/14 від 01.11.2014р. вбачається, що абонентом за послугою: широкосмуговий доступ до мережі Інтернет є ОСОБА_1, адреса підключення сервісу: АДРЕСА_3.

Крім того, той факт, що позивач відкрито проживає у спірній квартирі підтверджується договорами за №109 та №110, укладеними 20.08.2015р. між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6, предметом яких є виготовлення та передача у власність дверей та ПВХ конструкцій, де також зазначено адресу фактичного місця проживання позивача: АДРЕСА_3.

Як вбачається з відповіді КП «Теплодарське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 05.09.2016р. на запит адвоката ОСОБА_7, згідно паперових носіїв даного підприємства станом на 31.12.2012р. за ОСОБА_1 нерухоме майно (відмінне від землі) по праву приватної власності не зареєстроване. Також зазначено, що Теплодарське МБТІ, доступу до електронної бази держреєстра нерухомого майна, яка діє з 2013р. по сьогоднішній день, не має.

На запит адвоката ОСОБА_7, ТОВ «ЖЕБП «Наше місто» 03.08.2016р. повідомило про те, що інформацію стосовно власника квартири та інформацію стосовно зареєстрованих осіб у квартирі надає Центр надання адміністративних послуг при виконавчому комітеті Теплодарської міської ради.

Як зазначено у відповіді ТОВ «ЖЕБП «Наше місто» від 08.09.2016р. на запит адвоката ОСОБА_7, особовий рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4, відкрито на ОСОБА_4; рахунки по сплаті за житлово-комунальні послуги виписуються на власника особового рахунку та сплачуються за вказаними у них реквізитами.

З квитанцій про сплату комунальних послуг за листопад 2014р., квітень 2015р. ТОВ «ЖЕБП «Наше місто», за адресою: АДРЕСА_5, вбачається те, що абонентом є ОСОБА_4. До суду ОСОБА_1 надані оригінали квитанцій про сплату нею комунальних послуг за вищенаведеною квартирою.

На підставі рішення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області №1/В-99 від 11.01.1999р. затверджено спільне рішення адміністрації і профспілкових комітетів підприємств Одеської дільниці «Південенергосантехмонтаж», підприємства «Одесаенергоснаб», державного підприємства Одеської комунальної власності «Одеська ТЕЦ-2», підприємства Теплодарського РЕМ, ВАТ «Одесаенергоремонт», ОМУ «Південтеплоенергомонтаж», міського виробничого управління житлово-комунального господарства, дільниці №7 «Укренергобудмеханізація», НВГА «Елко» «Про надання житлової площі громадянам, які прийняті на квартирний облік за місцем роботи».

Згідно протоколу №2 спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Одесаенергоремонт», підприємству виділено 38 квартир в будинку №80а по просп. Енергетиків, зокрема, і кв. №9 виділена робітникам, які знаходяться на квартирному обліку за місцем роботи.

Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 23.12.2016р., за даними картотеки реєстраційного обліку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Теплодарської міської ради за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.04.1999р. по теперішній час.

Як викладено у довідці виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 13.03.2017р., ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, жодного разу не зверталась із заявою стосовно постановки її на квартирний облік та станом на 10.03.2017р. на квартирному обліку при виконавчому комітеті Теплодарської міської ради Одеської області не перебуває.

Згідно довідки виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 13.03.2017р., квартира за адресою: АДРЕСА_6, станом на 10.03.2017р. не є приватизованою та знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Теплодар.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які проживають в одному будинку з ОСОБА_1, та ОСОБА_11, ОСОБА_12, показали, що позивач з 2003р. по теперішній час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, до того ж здійснює поточні ремонти у квартирі, сплачує вартість комунальних послуг за користування нею.

Як вбачається з п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. № 5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Статтею 65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Згідно ст. 91 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних цим Кодексом. Наймач може здати в піднайом частину жилого приміщення, а в разі тимчасового виїзду - все приміщення. Жиле приміщення здається в піднайом без зазначення строку або на визначений строк, у тому числі на період збереження цього приміщення за тимчасово відсутнім наймачем. Договір піднайму укладається в письмової формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За вищенаведених обставин суд враховує той факт, що ОСОБА_1 відкрито та безперервно користувалась спірною квартирою протягом зазначеного періоду, однак відмовляє позивачу в задоволенні позову про визнання за нею права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, повністю за безпідставністю, оскільки у відповідності до ст. 328 ЦК України право власності може набуватися на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Отже право власності на нерухоме майно може бути набуте в порядку, визначеному зокрема Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», або шляхом укладення між власником спірної квартири та позивачем відповідного договору (правочину). Зазначена квартира знаходиться в комунальній власності територіальної громади. Крім того, ОСОБА_1 не може бути визнана добросовісним набувачем спірної нерухомості, оскільки при вселенні до даної квартири, їй було відомо, що ОСОБА_4 є наймачем вказаної квартири, до того ж сам власник (Теплодарська міська рада Одеської області) майна заперечує проти визнання права власності за позивачем за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 9, 61, 65, 91 ЖК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Теплодарської міської ради Одеської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 26.06.2017р.

Суддя