Справа № 758/6936/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Горбані О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Подільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі Подільський РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві) на дії та рішення старшого державного виконавця Шемберко Олега Петровича, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Подільського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Шемберко О.П. та просить скасувати винесену ним постанову від 17.08.2017 р. про повернення ПАТ «Родовід Банк», як стягувачу, виконавчого документа - виконавчого листа № 758/6936/15-ц, виданого Подільським районним судом м.Києва 30.09.2016 р., на стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу. Копія даної постанови отримана банком 26.09.2017 р.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 17.08.2017 р. старшим державним виконавцем Подільського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Шемберко О.П. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52838123 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Дане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 758/6936/15-ц, виданого Подільським районним судом міста Києва 30.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 1827,00 грн. Зазначена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була отримана ПАТ «Родовід Банк» 26.09.2017 р. Скаржник вважає, що державним виконавцем неправомірно повернутий виконавчий лист, оскільки ним не в повній мірі вжито заходів по примусовому виконанню виконавчого листа відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заявника в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та вимоги скарги задовольнити.

В судове засідання представник Подільського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст. 379 ч. 2 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

30 вересня 2016 р. Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу (судового збору) у розмірі 1827,00 грн. ( а.с. 6).

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної статті передбачено права та обов'язки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою старшого державного виконавця по ВП № 52838123 від 17.08.2017 року повернуто виконавчий документ стягувачеві виданий на підставі виконавчого листа №758/6936/15-ц Подільського районного суду міста Києва від 30.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу (судового збору) у розмірі 1827,00 грн., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 4).

Вказана постанова отримана скаржником 26.09.2017 р.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Положення ч. 1 ст. 18 вказаного Закону передбачає, що державний виконавець виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Також, при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити в жилі та інші приміщення боржника - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там знаходиться та на яке можливо звернути стягнення.

Державним виконавцем не спростовано належними та допустимими доказами доводи стягувача про те, що ним не було здійснено вказаних дій, що свідчить про неповноту здійсненних ним заходів із примусового виконання виконавчого листа №758/6936/15-ц.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві.

Зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, виконавцем не було вжито заходів щодо звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; виклику боржника з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні; накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням та інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про неповноту вчинення виконавцем дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за період з часу відкриття виконавчого провадження до часу повернення виконавчого документу стягувачу.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.08.2017 року ВП № 52838123 не були вчинені ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, державним виконавцем не були вжиті усі можливі заходи для примусового виконання судового наказу, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а тому наявні всі підстави для визнання таких дій незаконними, що в свою чергу є підставою для скасування вказаної постанови.

Таким чином, скарга є заснованою на законі, доводи є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, а відтак порушене право заявника підлягає захисту.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 11, 18, 32, 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Подільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на дії та рішення старшого державного виконавця Шемберко Олега Петровича - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними дії старшого держаного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шемберко Олега Петровича при винесенні постанови по виконавчому провадженні № 52838123 від 17 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову старшого держаного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шемберко Олега Петровича від 17 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №52838123 про примусове виконання виконавчого листа № 758/6936/15-ц, виданого Подільським районним судом м. Києва 30.09.2016 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 1827,00 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова