Справа № 750/2176/17 Провадження № 22-ц/795/1177/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Скрипки А.А., Страшного М.М.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та її представника - адвоката Кравченка В.В., представника третьої особи - КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради - Гергель А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Чернігівської обласної ради, Управління комунального господарства Чернігівської обласної ради, Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради про визнання права на приватизацію, передання у власність житлового приміщення, третя особа - Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про задоволення її вимог.

У лютому 2017 р. ОСОБА_5 пред'явила позов до Чернігівської обласної ради, Управління комунального господарства Чернігівської обласної ради, в якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просила визнати за нею право на приватизацію житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_1, який має статус гуртожитку, зобов'язати відповідачів передати їй у власність вказане житлове приміщення, і відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачі незаконно відмовили ОСОБА_5 у приватизації спірного житлового приміщення .

Ухвалою суду від 28.03.2017, постановленою без видалення суду до нарадчої кімнати, третю особу - Чернігівський базовий медичний коледж Чернігівської обласної ради залучено до участі у справі як співвідповідача (арк. 78).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Доводи скарги є ідентичними доводам позовної заяви. Крім того, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі зазначає, що суд всупереч п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України не зупинив провадження у даній справі до розгляду у Чернігівському окружному адміністративному суді справи № 825/519/17 за позовом ОСОБА_8 до Чернігівської обласної ради про визнання протиправними та скасування рішень.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник підтримали апеляційну скаргу, а представник КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» просила її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в оперативному управлінні Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради, який має статус навчального закладу, що унеможливлює приватизацію жилих приміщень у цьому гуртожитку. Дане рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, які регламентують спірні правовідносини.

Так по справі встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів № 346 від 02.07.1984 затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію гуртожитку - буд. АДРЕСА_2; цим же рішенням його передано на баланс адміністрації КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня», що підтверджується копією архівної довідки Чернігівської міської ради № 90/18-54 від 18.02.2014 (арк. 14).

Згідно з ордером від 27.10.2008, який видано на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня», до якого з відповідним клопотанням № 58 від 29.07.2008 зверталося ТОВ «Грааль-М», де працює ОСОБА_5, остання одержала право на заняття жилої площі у гуртожитку по АДРЕСА_2 (копії цих документів на арк. 12, 13).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів № 354 від 15.12.2008 доручено Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити свідоцтво про право власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на гуртожиток за адресою: по АДРЕСА_2, що підтверджується копією витягу з даного рішення (арк. 15).

Право власності на згаданий гуртожиток 19.12.2008 КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за територіальними громадами сіл, селищ, міст Чернігівської області на підставі свідоцтва про право власності від 17.12.2008, виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради. Це підтверджено копіями листа КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1287 від 31.12.2013, згаданого свідоцтва й витягу про реєстрацію права власності на гуртожиток, про який йдеться (арк. 16, 96, 97).

30.10.2008 ОСОБА_5 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку зі зміною поштової адреси гуртожитку та нумерації кімнат у ньому, ОСОБА_5 29.03.2012 знято з реєстрації за вказаною адресою і того ж дня зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1. Дані обставини підтверджуються витягом з паспорта позивача (арк. 8-9).

Разом з ОСОБА_5 в спірному житловому приміщенні проживає та зареєстрований з 04.08.2009 її син ОСОБА_9, що підтверджено копією довідки відповідного змісту (арк. 20).

Позивач зверталася: до КЛПЗ «Чернігівська дитяча обласна лікарня» - 02.03.2016 та до Чернігівської обласної ради - 04.01.2017 із заявами, в яких просила оформити передачу їй у приватну власність житлове приміщення АДРЕСА_1. Проте листом КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» № 41-06/481 від 28.03.2016 та листом Чернігівської обласної ради № 0-9-09/1-02 від 12.01.2017 їй відмовлено в приватизації даного приміщення (копії цих заяв і відповідей на них на арк. 21, 23, 25, 27-28).

Рішенням восьмої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради № 31-8/VII від 23.02.2017 припинено право оперативного управління вищезгаданим гуртожитком КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» з вилученням його з управління цього закладу та передачею його в оперативне управління навчальному закладу - Чернігівському базовому медичному коледжу Чернігівської обласної ради, що підтверджено копією згаданого рішення (арк. 70).

Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Частина 1 ст. 3 КАС України приписує, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 1); суб'єкт владних повноважень - орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ міст. Згідно з ч. 5 ст. 60 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують всі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження тощо.

У частині 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частиною 1 ст. 8 цього ж Закону встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

За правовою позицією Конституційного Суду України, що викладена в абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 25.03.2002 № 6-рп/2002, предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». Застосовуючи цю правову позицію, апеляційний суд доходить висновку про те, що, зокрема, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до питань місцевого самоврядування належить розпорядження органами, що його здійснюють, об'єктами права комунальної власності, в тому числі відчуження житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду

У абзаці 3 п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 № 10-рп/2010 зазначено, що системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Застосовуючи дану правову позицію, апеляційний суд доходить висновку про те, що в силу ч. 1 ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання, віднесені законом до їхньої компетенції, зокрема у галузі житлових правовідносин, як суб'єкти владних повноважень.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 по справі 1-29/2011 зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією України чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових спорів, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в ч. 3 ст. 17 КАС України.

У ч. 3 ст. 17 КАС України не йдеться про те, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, що пов'язані з відмовою передати у приватну власність житлове приміщення у гуртожитку, не підлягають розглядові у порядку адміністративного судочинства.

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що у разі звернення громадян до суду із позовом до органу місцевого самоврядування та (або) до суб'єкта, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл на приватизацію житла, його слід розглядати у порядку адміністративного судочинства.

З юридичної точки зору спір між сторонами по даній справі є спором громадянина (ОСОБА_5.) з органом місцевого самоврядування (Чернігівською обласною радою), його структурним підрозділом (Управлінням комунального господарства Чернігівської обласної ради) і суб'єктом, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (Чернігівським базовим медичним коледжем Чернігівської обласної ради), пов'язаний з відмовою передати у приватну власність житлове приміщення у гуртожитку. Тож відповідно до ст. 17 КАС України він має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апелянта про те, що суд повинен був зупинити провадження у даній справі до розгляду іншої справи у Чернігівському окружному адміністративному суді, апеляційним судом відкидаються як такі, що не мають значення для вирішення даної справи.

Виходячи з викладеного, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі; сторонам належить роз'яснити, що даний спір має вирішуватися у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 307, 310 ч. 1, 313-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2017 року скасувати із закриттям провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: