Номер провадження: 22-ц/785/1304/17
Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П. ,Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року, -

встановила:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. померла її мати - ОСОБА_6 Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з жилого будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ,18 січня 2007 року , померла ОСОБА_6 склала заповіт на користь позивача.

У 2012 році позивач вимушена була обмежити своє спілкування з матір'ю через побутові конфлікти зі своєю сестрою, ОСОБА_7 .

15 липня 2013 року позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та отримала відповідь від нотаріуса, що ОСОБА_6 склала заповіт не на користь позивача, а на користь онука відповідача ОСОБА_3.

Заповіт, складений ОСОБА_6, на користь ОСОБА_3, позивач вважає недійсним, так як в червні 2012 року ОСОБА_6 робила хірургічну операцію по видаленню бородавки у поліклініці у зв'язку з чим приймала ліки, які впливали на її психічний стан, у зв'язку з чим ОСОБА_6 не могла розуміти значення своїх дій під час складання та посвідчення оскаржуваного заповіту.

Позивач просила суд визнати заповіт, складений ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь онука, ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Чужовською Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1970 - недійсним.

Представники позивача в судовому засіданні , позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував , вважав вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Рішення ухвалено у відсутність третьої особи приватного нотаріуса Чужовської Н.Ю..

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5, діюча в інтересах позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції , відмовляючи у задоволенні позову ,виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до роз'яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2013р. померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 28.02.2013р. (т.1 а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку ,розташованого за адресою : АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_2 є донькою померлої ОСОБА_6 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 ,виданого повторно від 29.05.1973 р. та свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 від 29.06.1977 р. (т.1 а.с.6,7).

За життя померла ОСОБА_6 склала послідовно декілька заповітів ,а саме 18.01.2007 року склала заповіт , яким на випадок своєї смерті заповідала належну померлій частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 дочці ОСОБА_2 .

01.07.2011 року ОСОБА_6 склала новий заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала належну померлій 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ,який є онуком померлої (т.1 а.с. 8, 46).

Після смерті ОСОБА_6 , сторони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини проте, позивачу було повідомлення про наявність заповіту від 01.07.2011 року ( т.1 а.с.9,72,110).

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції вірно встановив , що з амбулаторної карти померлої ОСОБА_6 у КУ «Міська клінічна лікарня № 10» ( т.1а.с. 126-170) та виписки з зазначеної амбулаторної карти від 15.04.2014р. (т.1 а.с. 182) вбачається, що померла не хворіла на психічні розлади, важко діючі ліки лікарями КУ «Міська клінічна лікарня № 10» не призначались.

Відповідно до відповіді Комунальної установи «Міський психатричний диспансер» № 01-01-10/503 від 06.06.2016 року ,ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку у психіатра КУ «Міський психатричний диспансер» не перебуває, за медичною допомогою не зверталася.

Колегією суддів , в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_8 ,ОСОБА_9, ОСОБА_7 .

Відповідно до пояснень ,наданих в судовому засіданні колегії суддів, свідок ОСОБА_9 пояснила, що померлу ОСОБА_6 знала ,яка була її колишньою невісткою. За три тижня до смерті померла була у неї в гостях, вона помітила ,що ОСОБА_6 нервує, плутала імена . Проте, що ОСОБА_6 вживала чи невживала ліки їй невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 ,колегії суддів пояснила,що вона раніше працювала медсетрою , ОСОБА_6 знала багато років та до смерті ОСОБА_6 бачила щодня , померла вела активний спосіб життя, ніяких психічних захворювань у померлої не було. Померла була вчителькою, писала вірші .

Свідок ОСОБА_7 колегії суддів пояснила, що померла є її матір'ю. Померла вела активний спосіб життя , їздила за 40 км. на дачу, сама ходила в магазин, в ЖЕК та практично нічим не хворіла. На свою доньку позивача ОСОБА_2 померла була дуже ображена через те, що ОСОБА_2 судилася з матір'ю у 2008-2012 роках. На всі судові засідання вона ходила разом з матір'ю, мати бачила щодня. Заповіт мати склала на онука через те, що з ОСОБА_2 перебувала у не дуже добрих стосунках.

В судовому засіданні колегією суддів була призначена посмертна судова психіатрична експертиза та відповідно до висновку судової психіатричної експертизи № 126 від 24.03.2017 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ,на час підписання заповіту серії НОМЕР_4 від 01.07.2011 року ,укладеного нею на користь ОСОБА_3 ,посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю.,зареєстрованого в реєстрі № 1970,на будь який хронічний хворобливий психічний розлад,уроджену розумову відсталість ,або придбане недоумство (деменцію),розлад особистості,на будь-який інший хворобливий психічний розлад не страждала,у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності(який міг би негативно впливати на її вольові ,критичні та когнітивні функції) не знаходилась,тому вона була абсолютно спроможною повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними(т.2 а.с.158-162).

Суд першої інстанції вірно встановив ,що матеріали справи не містять ,а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази того,що померла ОСОБА_6 під час посвідчення заповіту 01.07.2011 року на користь онука - ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги твердження позивача про те, що медична процедура по видаленню бородавки, яку проходила у 2012 році ОСОБА_6, могла вплинути на її психічний стан під час складання заповіту 01.07.2011р. на користь ОСОБА_3, оскільки заповіт був складений значно раніше ніж здійснена медична процедура.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те,що суд не перевірив обґрунтованість всіх підстав та прийшов до помилкового висновку по справі не заслуговують на увагу з вищенаведених колегією суддів підстав.

Інших доводів які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

С.О.Погорєлова

А.П. Заїкін