Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 листопада 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, щона підставі договору купівлі-продажу, посвідченого старшим державним нотаріусом 8-ї Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 17.12.1994р., вона є власником квартири АДРЕСА_1 бригади у м.Запоріжжя. Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає з грудня 2012року без поважних причин, особисті речі, що належать їй, в квартирі відсутні, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює. Так як до теперішнього часу відповідачка добровільно не знялася з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у звязку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстровану відповідачку.

Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірним житлом.

Позивачка в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Проти розгляд справи у заочному порядку не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Суд, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого старшим державним нотаріусом 8-ї Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 17.12.1994р., позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 бригади у м.Запоріжжя. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк.4-5).

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає з грудня 2012 року.

Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійсненні власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозвязку і достатності, суд вважає доведеним, що відповідачка ОСОБА_2, будучи членом сімї власника, не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік, ніяких перешкод їй в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час вона ним не користується, її майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знялася, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні її власністю, оскільки вона вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстровану відповідачку.

Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивачки шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, у звязку з чим позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.15, 16, 319, 383, 405 ЦК України, ст.3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, 30.01.1991р.н., такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 бригади у м.Запоріжжя.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Мурашова