Справа № 163/1422/17
Провадження № 2/163/275/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її батька - ОСОБА_2, який помер, 14 жовтня 2016 року відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Дружби, 110 в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2. Спадщину прийняла в порядку ст.1269, 1270 ЦК України. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Дружби, 110 в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виконавчого комітету Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області № 468 від 05.12.2016 року та витягу з погосподарської книги №2 за 2016 рік вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №2 по особовому рахунку №010129-1 ОСОБА_2 належав будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Дружби, 110 в селі Куснища Любомльського району Волинської області, в якому він проживав і був зареєстрований (а.с.4-5).

Витягом з архівної копії з рішення №15/3 сесії Куснищанської сільської ради Любомльського району, Волинської області від 27.08.1993 року стверджується, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.6).

ОСОБА_2 помер 14 жовтня 2016 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ№191970 (а.с.3).

Отже, після смерті останнього відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по вулиці Дружби, 110 в селі Куснище Любомльського району Волинської області.

Спадкодавець ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, відповідно як донька спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ №083960 та свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЕГ №253980 (а.с.3,4).

З матеріалів спадкової справи №115/2016 вбачається, що інших спадкоємців немає.

ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2, оскільки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.7). Проте, постановою приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 27.04.2017 року №183/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Дружби, 110 в селі Куснища Любомльського району Волинської області останній було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Дружби, 110 в селі Куснища Любомльського району Волинської області були побудовані в 1966,1982 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_2, який помер 14 жовтня 2016 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Дружби, 110 в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_2, який помер 14 жовтня 2016 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Дружби, 110 в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.