АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2098/17 Головуючий 1 інстанції Ніколаєнко І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на час навчання, -

встановила:

23 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, починаючи з 27 квітня 2016 року і до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення 23 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 липня 2000 року. До досягнення нею повнолітня батько сплачував аліменти на її утримання за судовим рішенням. 26 квітня 2016 року вона досягла повноліття. Після закінчення школи вона продовжує навчатись в Житлово-комунальному коледжі ХНУМНГ імені ОСОБА_4, є студенткою 2-го курсу денної форми навчання та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати, однак у добровільному порядку не надає.

Відповідач позов визнав частково.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 15 березня 2017 року позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання у зв'язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року до досягнення двадцяти трьох років; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 гривень в дохід держави.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що його донька ОСОБА_2 навчається безоплатно, отримує стипендію та мешкає в гуртожитку, що дає можливість зробити висновок про те, що вона не потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач зазначив, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково зазначено про те, що відповідач частково визнає позов, тоді як він позов не визнавав.

Позивач подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, за змістом яких вважає рішення суду першої інстанції законним, оскільки вона в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги і судом при прийнятті рішення це було враховано.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За приписами ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним батьком позивача.

ОСОБА_2 є студенткою 2-го курсу денної форми навчання Житлово-комунального коледжу ХНУМГ імені ОСОБА_4 (наказ про зарахування №1036-03 від 11 серпня 2015 року), дата закінчення навчання 31 січня 2018 року.

Згідно довідки ХНУМГ імені ОСОБА_4 від 15 листопада 2016 року за №8/1768 ОСОБА_2 отримала дохід за: травень 2016 року - 622,00 гривень; червень 2016 року - 671,45 гривень; липень 2016 року - 622,00 гривень; серпень 2016 року - 622,00 гривень; вересень 2016 року - 662,43 гривень; жовтень 2016 року - 622,62 гривень.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Крім того, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки він особисто підтвердив той факт, що має постійне місце служби та отримує офіційний дохід у розмірі 8800 гривень на місяць за контрактом у Збройних Силах України. Також судом першої інстанції враховано наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини від другого шлюбу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача на період її навчання.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині способу стягнення аліментів, оскільки правові підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у даному випадку відсутні.

Так, ОСОБА_2 заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у частці від доходу, а саме у розмірі 1/4 частини доходу відповідача.

Можливість призначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачена статтею 184 СК України, згідно якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, для призначення аліментів у твердій грошовій сумі необхідна наявність двох умов: 1) мінливість, нерегулярність доходу платника аліментів; 2) заява платника або одержувача аліментів.

При цьому, в заяві про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі особа, яка таку заяву подає, повинна зазначити та обґрунтувати наявність для цього підстав, які зазначені у ст.184 СК України.

Разом із тим, колегією суддів встановлено, що відповідач не заявляв про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а висловлена ним в судовому засіданні суду першої інстанції позиція щодо можливості надання дочці допомоги у розмірі 500 гривень на місяць, не може розцінюватись як заява у розумінні ст.184 СК України, оскільки у тому ж судовому засіданні відповідач зазначив, що проти задоволення позову заперечує у повному обсязі.

Слід зазначити і те, що суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин положення ч.2 ст.182 СК України, оскільки позивач досягла повноліття та не має правового статусу дитини у розумінні ст.6 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення способу та розміру стягнення аліментів.

Враховуючи фактичні обставини справи, зокрема те, що позивач навчається на бюджетній формі навчання, отримує стипендію, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача, можливість надання утримання позивачу другим з батьків, судова колегія вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів доходу ОСОБА_5 на період навчання ОСОБА_2, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не взяв до уваги факт навчання позивача на бюджетній формі та отримання стипендії слід визнати безпідставними, оскільки ці обставини були судом враховані.

Не мають правового значення для вирішення спору по суті і посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач позов не визнав, а суд зазначив про часткове визнання ним позову. У суді апеляційної інстанції відповідач підтвердив ту обставину, що в суді першої інстанції він заявляв про можливість надання дочці допомоги в розмірі 500 гривень щомісячно, але не шляхом стягнення цієї суми на користь позивача.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 січня 2017 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/10 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: