Справа № 760/8975/17
Провадження № 2/760/4290/17
У Х В А Л А

/про залишення позову без руху/

24 липня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2017 до суду надійшла зазначена вище позовна заява.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку про невідповідність поданої заяви вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України в позовній заяві повинні бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначені докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач, між іншим, звертається до суду з позовними вимогами про визначення місця проживання малолітніх доньок сторін.

Так, позивач просить залишити доньку ОСОБА_3, 2010 р.н., проживати з нею, а доньку ОСОБА_4, 2007 р.н., - з відповідачем ОСОБА_2.

При цьому, позивач жодним чином не обґрунтовує дану вимогу.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України зазначене питання вирішується судом або органом опіки та піклування в разі якщо між сторонами існує спір.

З тексту позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей, т.я. подружжя досягло угоди з цього питання.

Між тим, позивач звертається до суду з вимогою про визначення місця проживання дітей..

При цьому, позивач в позовній заяві не зазначила в чому спірність правовідносин, що склалися між сторонами щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей, чим це підтверджується і чому не може бути вирішено сторонами у безспірному порядку.

Таким чином, позивачем позовні вимоги в цій частині жодним чином не обґрунтовані. Виходячи з наведеного, позивачеві необхідно визначитися зі своїми позовними вимогами, навести обґрунтування цих позовних вимог та зазначити докази на підтвердження кожної обставини.

Позивачем також не обґрунтовані підстави об`єднання в одному провадженні позовних вимог про розірвання шлюбу і про визначення місця проживання дітей, оскільки розгляд цих вимог в одному провадженні може безпідставно затягнути розгляд справи в частині розірвання шлюбу, т.я. для вирішення питання про місце проживання дітей, між іншим, необхідно подати суду висновок органу опіки та піклування щодо вирішення питання про те з ким саме доцільно залишити проживати дітей після розірвання шлюбу, якому передує збір ряду документів, обстеження житлових умов обох батьків, засідання опікунської ради тощо.

Крім цього, вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей впливає на права та обов'язки служби у справах дітей за місцем проживання дітей.

Разом з цим, позивачем в позовній заяві не зазначено де саме проживають діти на даний час та не зазначено в позовній заяві в якості третьої особи відповідну службу (служби) у справах дітей, її (їх) повну назву, адресу місцязнаходження, не надано для третьої особи копію позовної заяви. Вказані обставини можуть бути підставою для відкладення розгляду справи для залучення до участі в розгляді справи третьої особи, направлення їй копії позовної заява, що безпідставно може затягнути розгляд справи в суді.

Позивачем також не в повній мірі оплачено судовим збором позовні вимоги.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують звільнення від вказаних витрат.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Аналогічне положення міститься в п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014, згідно якого подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Так, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Враховуючи, що позовна заява ОСОБА_1 має дві самостійні позовні вимоги немайнового характеру (розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей), то кожна з них має бути оплачена судовим збором.

Разом з цим, позивачем судовий збір оплачено лише частково в сумі 640,00 грн..

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», станом на 23.05.2017, ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн.).

Оплата судового збору повинна бути здійснена на р/р отримувача 312 122 067 000 10, утримувач коштів УДКСУ у Солом`янському районі м.Києва, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 380 50 812, Банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві, Код банку отримувача (МФО) 82 00 19 Код класифікації доходів бюджету 220 300 01, призначення платежу: 220 300 01; 050, «судовий збір», Солом`янський р.с., 02896762.

З огляду на викладене, позивач має доплатити судовий збір в розмірі 640,00 грн. (з врахуванням вже сплаченої суми в розмірі 640,00 грн. за одну позовну вимогу) на реквізити зазначені вище та надати суду оригінал відповідної квитанції.

З огляду на викладене, суддя дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не в повній мірі оплачені судовим збором, не обґрунтовані в частині вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей та не наведені докази на підтвердження кожної обставин, а тому дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху і надати позивачеві термін для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків, шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції та оплати судового збору в повному розмірі. Роз`яснити позивачеві, що у разі не виправлення недоліків в зазначений строк заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Лазаренко