АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-9217 Головуючий у1-й інстанції - Сенько М.Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

РатніковоїВ.М.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: Комунальне підприємство "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва", Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про виселення та зобов'язання укласти договір,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва", Святошинська РДА в м. Києві, про виселення та зобов'язання укласти договір.

Судом усунуто перешкоди в праві власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення з квартири ОСОБА_7 без надання їй іншого житла.

У задоволенні вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про зобов'язання укласти договір найму житла судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод в праві власності ОСОБА_6 на спірну квартиру шляхом виселення ОСОБА_7 без надання їй іншого житла, ОСОБА_5 через свого представника, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.2, а.с.5-8).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про зобов'язання укласти договір найму житла сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

В суд апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_7 та представники третіх осіб не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника ОСОБА_5, ОСОБА_4, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника ОСОБА_6, ОСОБА_8, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації Святошинської районної у м. Києві ради на підставі розпорядження від 18 травня 2004 року № 1077, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6

Згідно з довідкою КК "Центр Комунального Сервісу" від 20 квітня 2016 року (форма №3) за адресою: АДРЕСА_3, разом з власником зареєстровані і проживають син власника ОСОБА_5 з 30 грудня 2004 року, та онука ОСОБА_9 з 31 липня 2012 року.

Судом встановлено, що в квартиру вселилась та проживає дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_7

ОСОБА_7 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

За встановлених обставин, виходячи з того, що відповідач ОСОБА_7 проживає в квартирі позивача на правах тимчасового мешканця і на першу вимогу власника повинна звільнити квартиру, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про усунення перешкод у праві власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення з квартири ОСОБА_7 без надання їй іншого житла.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_6 позову про виселення з квартири ОСОБА_7, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.1, а.с.249-250).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_4 також не навів таких обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність згоди ОСОБА_6 на вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1 спростовується наявними в матеріалах справи доказами: квитанціями про сплату комунальних послуг, підписаними та оплаченими ОСОБА_7; заявами про місце проживання; листками непрацездатності, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

По-перше, указані документи жодним чином не підтверджують наявність згоди власника майна на остійне проживання ОСОБА_7 у належній власнику квартирі.

По-друге, жодних доказів, які б переконливо вказували на те, що ОСОБА_6 у певний момент надала особисто ОСОБА_7 та/чи ОСОБА_5 згоду на постійне проживання ОСОБА_7 у спірній квартирі, у розпорядженні суду немає.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За правилом ч.2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В даному конкретному випадку, як вірно встановлено районним судом та не спростовано відповідачами, ОСОБА_7 не зареєстрована в спірній квартирі, згода ОСОБА_6 на постійне проживання у спірній квартирі ОСОБА_7 відсутня. Відповідач не відноситься до кола членів сім'ї власника майна.

Таким чином, для ОСОБА_7 не виникло право сервітуту, передбачене ст. 405 ЦК України.

З огляду на викладені обставини у контексті наведених положень чинного законодавства районний суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для усунення перешкод у праві власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення з квартири ОСОБА_7 без надання їй іншого житла.

Інші доводи апеляційної скарги є по суті викладенням змісту поданих відповідачами заперечень на позовну заяву ОСОБА_6, які отримали належну оцінку районного суду, правильності вищенаведених висновків районного суду не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при вирішенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, томупідстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М.Ратнікова