АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
752/4784/17 Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

30 листопада 2017 року Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа банк», третя особа : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

в с т а н о в и л а :

26 грудня 2016 року ОСОБА_3, яка під час розгляду змінила прізвище на «ОСОБА_3» подала вищевказаний позов , в якому просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу, апеляційне провадження за якою не може бути відкрито, оскільки вона не оплачена судовим збором.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору , визначає Закон України «Про судовий збір» , який складається з абсолютно визначених норм права (норми з вичерпною конкретністю і повнотою встановлюють умови своєї дії, права і обов»язки суб»єктів та наслідки їх порушення) .

З 01.09.2015 року та з 01.01.2017 року набрали чинності Закони України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким змінено ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів і перелік суб»єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тощо.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на час подачі позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду ( січень 2016 року - 1378,00 грн., 0,4 розміру - 551,20 грн..)

Як вбачається з матеріалів справи, то позов ОСОБА_3 складається з однієї вимоги немайнового характеру, в зв'язку з чим судовий збір , враховуючи ціну позову, підлягав сплаті при його поданні у розмірі 551,20 грн..

Таким чином, за подачу апеляційної скарги позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. ( 551,20%) на р/р: 0010; Одержувач УДКС у Солом'янському районі; Банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві; Код ; МФО банку: 820019.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

При поданні апеляційної скарги, представником позивача також подано подано клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак вказане клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягає , оскільки питання звільнення сторони від сплати судового збору, врегульоване ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» , за якими підставою для звільнення від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони .

Однак, заявляючи клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги , на зазначені норми , представник позивача не посилається.

При цьому посилання позивача в апеляційній скарзі на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору, на увагу при вирішенні питання щодо наявності пільг при подачі апеляційної скарги, не заслуговують, з наступних підстав.

Так, у постанові № 6-1121цс16 від 30.11.2016 року Верховний Суд України прийшов до наступного правового висновку.

Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), частини першої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), зокрема й підвищено розмір ставок за подання касаційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

З наведеного вбачається , що положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суперечить положенням ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , які прийняті пізніше та які є спеціальними щодо вирішення питання наявності пільг щодо сплати судового збору , внаслідок чого ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосована бути не може .

Вказана позиція висловлена Верховним Судом України і в Постанові № 6-185цс17 від 06.09.2017 року.

Виходячи з наведеного, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, позивачу необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу залишити без руху, попередивши, що в разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.121 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5,8 Закону України «Про судовий збір», ст. ст.. 82, 121 ,297 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року залишити без руху строком не більше ніж на п'ять днів з дня отримання ухвали.

В разі невиконання ухвали суду апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала підлягає оскарженню до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в частині визначення судового збору протягом двадцяти днів .

Суддя :