У Х В А Л А

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року в справі за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про зобов'язання вчинити певні дії; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії, визнання прибудови незаконно зведеною та її знесення, відкриття проходу до двору житлового будинку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2014 року позов КП «ЖКС «Фонтанський» задоволено, позов ОСОБА_6 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_5 надати доступ працівникам КП «ЖКС «Фонтанський» для проведення ремонтних робіт на каналізаційному лежаку, який розташований під квартирою АДРЕСА_1 у разі відмови ОСОБА_5 від добровільного виконання рішення суду дозволити примусове входження до її квартири для подальшого проведення ремонтних робіт на каналізаційному лежаку, у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено, вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про зобов'язання відкрити прохід до двору житлового будинку скасовано, позов у цій частині задоволено, зобов'язано ОСОБА_5 за власний рахунок звільнити прохід (арку) до двору житлового будинку АДРЕСА_2 демонтувати наявні в арці ворота (ролети), в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін, вирішено питання про судові витрати.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилив, рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року залишив без змін.

У червні 2017 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 376 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах зазначених норм матеріального права.

На обґрунтування своїх вимог заявниця надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року, а також постанову Верховного Суду України від 23 вересня 2008 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_5, суд касаційної інстанції погодився з рішеннями суду апеляційної інстанції, який дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_6 та зобов'язав ОСОБА_5 за власний рахунок звільнити прохід (арку) до двору житлового будинку та демонтувати наявні в арці ворота (ролети).

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, які відмовили у задоволенні позовних вимог про зобов'язання знести самочинно прибудовані приміщення та приведення території у попередній стан. При цьому суд виходив з того, що підстави для знесення приміщень відсутні, оскільки відповідачі були власниками приміщень, які просив знести позивач і положення статті 376 ЦК України у такому випадку не застосовуються.

У судовому рішенні, наданому заявницею на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2008 року не є постановою Верховного Суду України, яка прийнята у порядку визначеному главою 3 розділу V ЦПК України, а тому на неї не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

ОСОБА_4 подала клопотання про зупинення виконання судових рішень.

Оскільки заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, то відсутні підстави для зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360, 3601 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про зобов'язання вчинити певні дії; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії, визнання прибудови незаконно зведеною та її знесення, відкриття проходу до двору житлового будинку за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук