АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/7726/14-ц головуючий у 1-й інстанції: Сухомлінова С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі Коцюрбі Л.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" (далі - ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця") звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 6 лютого 1997 року між закритим акціонерним товариством "Фармацевтична фірма "Дарниця" (далі - ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця"), правонаступником якого є ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за умовами якого останні придбали зазначену квартиру за 31 721 грн., що на момент здійснення операції складало 16 750 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладення цього договору. Зазначену суму покупці зобов'язались сплатити протягом 15 років.

Відповідачі умови договору належним чином не виконали, у зв'язку з чим, станом на момент подачі позову мають заборгованість у розмірі 9 777 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 112 533 грн. 27 коп.

Посилаючись на викладене, ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за укладеним договором у розмірі 166 346 грн. 47 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року позов ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" заборгованість у розмір 166 346 грн. 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" по 853 грн. 16 коп. судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Скаржник зазначає, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 сплатили визначену договором купівлі-продажу вартість квартири в повному обсязі, а тому заборгованість у них відсутня.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" - Стеченко Я.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 6 лютого 1997 року між ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" (продавець), правонаступником якого є ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", та ОСОБА_1, ОСОБА_2 (покупці) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

У пункті 4 цього договору сторони узгодили, що продаж квартири здійснено за 31 721 грн., що на момент здійснення операції складає 16 750 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладення договору.

Покупці повинні були сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення договору, тобто до 6 лютого 2012 року (п. 5 договору купівлі-продажу квартири).

На виконання умов укладеного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплатили 31 721 грн., що підтверджується копією довідки від 1 грудня 2000 року № 11/6383 та копією квитанції від 9 вересня 2011 року № ПН228.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі мають заборгованість перед позивачем за спірним договором купівлі-продажу, оскільки належним виконанням даного зобов'язання є внесення грошових коштів у національній валюті України в сумі, що на день здійснення платежу відповідає еквіваленту визначеної вартості квартири, зазначеній у договорі в умовних одиницях, перерахованого в гривню за офіційним курсом НБУ до долара США.

Проте з таким висновком суду погодитися не можливо.

Відповідно до ст. 169 ЦК УРСР, чинної на час укладення сторонами спірних договорів, грошові зобов'язання повинні бути виражені й підлягають оплаті в національній валюті. Вираження і оплата грошових зобов'язань в іноземній валюті допускається лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 99 Конституції України та ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, якщо інше не передбачено Декретом, іншими актами валютного законодавства.

Таким чином, законом передбачено обов'язкове здійснення платежів на території України в національній валюті, разом з тим, він не забороняє використання в обчисленні розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ПрАТ "Фарматевтична фабрика "Дарниця" посилалося на пункт 4 укладеного з відповідачами договору купівлі-продажу та положення статті 526 ЦК України.

Разом з тим, у пункті 4 договору купівлі-продажу конкретно визначено, що продаж квартири здійснено за 31 721 грн. При цьому визначення грошового еквіваленту в умовних одиницях здійснюваної в національній валюті операції на день укладення договору не свідчить про домовленість сторін у справі щодо визначення іншої вартості квартири.

Аналіз змісту, укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, свідчить також про те, що умовами договору не передбачено, що сума заборгованості визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Ураховуючи те, що відповідачами сплачено повну вартість квартири в розмірі 31 721 грн. і ними виконані взяті зобов'язання по оплаті вартості квартири, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у відповідачів заборгованості перед позивачем за відповідним договором купівлі-продажу квартири.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ПрАТ "Фармацевтична фірма"Дарниця".

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" підлягає стягненню 1663 грн. 46 коп. судових витрат, понесених ОСОБА_1, ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1663 грн. 46 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: