Справа № 504/510/17
провадження № 2/504/1295/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Ємельяненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. ОСОБА_1 області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства, посилаючись на те, що в провадження Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У судовому засідання по вказаній справі було зясовано, що запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, однак з урахуванням того, що відповідач не визнав свого батьківства, за заявою позивача провадження у справі було зупинено до встановлення факту батьківства у судовому порядку. За клопотанням представника позивачки судом винесено ухвалу від 11.05.2017р. про призначення судово-генетичної експертизи з використанням ДНК.

Представник позивача до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, а також в своїй заяві вказав на те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, а також в своїй заяві позивач вказав на те, що позовні вимоги він не визнає та просить відмовити в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз. 5 п. 6 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Положенням Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ на десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта.

Так, судом встановлено, що, згідно відмітки в наданої суду копії позивачки паспорту, 28.09.2002 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області був зареєстрований шлюб між позивачкою та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 0185535 від 07.06.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний шлюб.

Відповідно до акту обстеження від 04.07.2016 року, складеного представниками Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з 2002 року по 2013 рік позивачка з відповідачем проживали однією сімєю разом із малолітніми дітьми в сумісно побудованому житловому будинку, розташованому за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Корсунці, вул. Середня, б. 2б. З 2013 року позивачка ОСОБА_2 проживає із своїми батьками за причин неможливості проживання разом позивачки з відповідачем. Діти знаходяться на утриманні ОСОБА_2, відповідач відмовляється добровільно приймати участь в їхньому матеріальному утриманні за причин невизнання свого батьківства.

В період сумісного проживання у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 112908 від 22.10.2007 року виданого Виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №91 та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 -ЖД № 191103 від 06.07.2009 року, виданого Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №51.

Відомості у графі «батько» у свідоцтвах про народження дітей записані зі слів матері позивачки, оскільки біологічний батько відповідач - ОСОБА_3 свого часу не хотів подавати заяви та відмовляється добровільно подати на день розгляду справи заяву до Відділу реєстрації актів цивільного станупро внесення відомостей свого батьківства стосовно неповнолітніх ОСОБА_4, 06.10.2007року народження та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно висновку експерта №85 від 11.05.2017 року КУ Одеського обласного бюро управління судово медичної експертизи відділення судово медичних молекулярно генетичних експертиз встановлено, що за молекулярно генетичним аналізом ДНК ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, може являтися біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ймовірністю 99,999999% та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ймовірністю 99,999999%.

Батьківство відповідача по відношенню неповнолітніх дітей також підтверджується наявними сімейними фотографіями, які містяться у матеріалах справи та свідоцтвами про таїнство Хрещення.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» і правової позиції Суду у справі № 6-20цс15від 25.02.2015 року при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, народженої до 1 січня 2004 року (тобто до набрання чинності Сімейного кодексу) необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю; справи про встановлення батьківства щодо дитини, народженої після 1 січня 2004 року, суд повинен вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу.

Коли дитина народилася після 01.01.2004 року суд вирішує справу на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібраних з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. При цьому, доказами у відповідності зі статтею 57 ЦПК України, є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників; показання свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко - та відеозапису; висновки експертів.

Згідно ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження дитини.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Суд, оцінивши у сукупності всі наявні у справі докази, приходить до висновку, що факт батьківства ОСОБА_3 щодо неповнолітніх ОСОБА_4, 06.10.2007року народження та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доведений матеріалами справи, вимоги заявника ґрунтуються на законі, і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 0.4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 640 гривень.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів, ставка судового збору становить 0.2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 320 гривень.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання розподілення судових витрат між сторонами по справі.

В матеріалах справи містяться квитанції про сплату позивачкою судового збору у розмірі 960 грн. та 9826,80 грн. за проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 134 СК України, Постановою Пленуму ВС України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 10, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 9826,80 грн. ( девять тисяч вісімсот двадцять шість гривень вісімдесят копійок).

Дане рішення є підставою для внесення змін до єдиного реєстру реєстрації фактів народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у графі батьківство - ОСОБА_3, 01.03.1973року народження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Добров П.В.