РІШЕННЯ

іменем України

"21" квітня 2017 р. 145/1708/16-ц

2/145/82/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Агроінвест Україна" про визнання договору оренди земельниї ділянки недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому вказує, що він є власником земельної ділянки площею 4.7798 га на території Рахно-Полівської сільської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:002:0030. Його право власності на дану нерухомість посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯК № 029961, виданим 07 березня 2012 р. Державний акт на право власності на земельну ділянку йому виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом ОСОБА_5 09.03.2011 року, реєстровий номер 578. Цільове призначення належної йому земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Належну йому земельну ділянку відповідач без його відома та згоди взяв в оренду, користується належною йому земельною ділянкою, в звязку з чим він не має можливості самостійно розпоряджатися та користуватися належним йому майном.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається в письмовій формі, підписується сторонами.

Згідно ст 15 ЗУ «Про оренду землі», яка визначає істотні умови договору, такими умовами договору оренди є кадастровий номер земельної ділянки, місце її розташування та розмір, строк дії договору оренди, розмір орендної плати, порядок та строки її виплати, перегляд розміру орендної плати.

Статтею 15 ЗУ «Про оренду землі» передбачена реєстрація договору оренди в органах реєстрації права оренди.

На його вимогу йому надано копію договору оренди № 60А від 15 серпня 2012 року, який ніби то укладений між ним та відповідачем.

В даному договорі оренди підпис орендодавця виконаний не ним, договір всупереч вимогам ст.. 15 ЗУ «Про оренду землі» не зареєстрований. В акті приймання передачі земельної ділянки (паю) від 15 серпня 2012 р. підпис орендодавця також виконаний не ним.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Істотними умовами договору оренди землі згідно ст. 15 ЗКУ «Про оренду землі» є предмет договору, строк дії договору, кадастровий номер земельних ділянок, їх площа та місце розташування.

Згідно ч.3 ст 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Форма договору оренди земельної ділянки та вимоги до даної категорії договорів встановлені спеціальним законом, а саме законом України « Про оренду землі».

Просить договір оренди земельної ділянки (паю) № 60 А від 15 серпня 2012 року, який укладений між ним та відповідачем «Агро-Інвест Україна» визнати недійсним.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що дана земельна ділянка отримана ним у спадщину після смерті його матері. При житті мама уклала договір оренди свого земельного паю із відповідачем у справі. Ні договір оренди земельної ділянки з відповідачем, ні акт прийому-передачі він не підписував, однак він щорічно отримував у відповідача орендну плату. Гроші за оренду за нього отримували його дочка- Оксана та жінка і вони розписувались в відомостях, він розписався лише в відомості за 2016 рік за інший пай, який розташований на території Рахно-Полівської сільської ради.

З 2014 року став вимагати, щоб йому повернули його земельну ділянку, Він до когось звертався в конторі ТОВ «Агроінвест Україна» , однак до кого саме не памятає і йому відмовили.

Від проведення судово почеркознавчої експертизи на педмет ідентифікації підписів на договорі оренди та акті приймання-передачі, про яку просив раніше, відмовляється.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що спірний договір оренди земельного паю між сторонами у справі не зареєстрований. Позивач, ні договір оренди, ні акт прийому-передачі не підписував. Звернула увагу суду на те, що п. 1,2 договору оренди зазначає розмір земельної ділянки в кадастрах, а не в гектарах. Вони вимагають визнати його саме недійсним, а не розірвати чи визнати не укладеним. Відповідач не має права користуватись даною земельною ділянкою.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов не визнала та пояснила, що 22.12.2008 р. укладено перший договір оренди даної земельної ділянки з матір'ю позивача, строком на 15 років, а після її смерті в 2009 році спадщину прийняв її син позивач у справі і регулярно отримував орендну плату. В 2012 році між ОСОБА_1 та ТОВ "Агроінвест Україна» укладено договір зазначеної ділянки в межах строку визначеного в договорі із спадкодавцем, тобто вони змінили строк дії договору на 4 роки, протягом яких вони використовували землю і зазначений договір був підписаний особисто позивачем. Цей договір оренди не зареєстрований, однак істотні умови в ньому зазначені всі, що передбачені по ст. 15 ЗУ «Про оренду землі». Вони почали реєструвати договір, однак вже змінилась форма договору, потім змінювалась реєстраційна служба і не було можливості його зареєструвати. Біля 2 років назад вони звернулись до позивача, щоб він підписав новий (змінений) договір, але позивач відмовився і тому вони не можуть його зареєструвати, а стару форму договору, яку було підписано в 2012 році вже не реєструють. Зміна власника земельної ділянки не тягне за собою розірвання договору оренди укладеного із спадкодавцем, тому, якби ОСОБА_1 і не отримував орендну плату, все одно діяв би старий договір. В 2012 році договір набрав чинності до його реєстрації. Акт прийому-передачі від 15.08.2012 р. вважає дійсним. Пункт 16 договору - передача землі через 2 дні після реєстраці не є підставою для визнання його недійсним. ОСОБА_1 уклав даний договір і цим показав своє волевиявлення. В 2013 році змінилась форма договору, стару форму на реєстрацію не беруть з 2013 року, а нову позивач відмовляється підписувати.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та пояснив, що порушень прав орендаря не було. ОСОБА_1 успадкував після смерті своєї матері - ОСОБА_7 не тільки права, а й обовязки. Вони намагаються укласти договір із спадкодавцем, щоб легалізувати дані для виплати йому орендної плати за орендований пай. В 2012 році вони уклали з позивачем договір, але зразу не зареєстрували його, оскільки вимог законодавства про строк такої реєстрації немає, тому старий договір ще діє. В 2013 році відбулись зміни в земельному законодавстві, зменшено кількість істотних умов, про які необхідно зазначати в договорі оренди і для того, щоб зареєструвати оренду вони знову запропонували ОСОБА_1 укласти договір на тих же умовах, не змінюючи істотних умов та із врахуванням строку перебування земельної ділянки в оренді, зазначили кадастровий номер і ті ж розміри ділянки, однак він ухиляється від його підписання, хоча орендну плату отримує щорічно і підприємство її піднімає в кожному році відповідно до щорічної оціночної вартості землі з врахуванням індексації.

Нормативно-грошова оцінка вказана в договорі за 2012 рік також визначалась з коефіцієнтом індексації і з його урахуванням визначалась орендна плата. Позивачем не доведено, що він не підписував в 2012 році спірний договір, єдиним доказом того, що позивач договір оренди не підписував має бути висновок експерта, однак позивач відмовився від проведення експертизи , про яку сам просив, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд , вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

22.12.2008 року між ОСОБА_7 та ТОВ "ОСОБА_8 Україна" було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 4,7798 га, кадастровий №:01:002:0030, на строк 15 років (а.с. 22-23). Вказаний договір зареєстровано у Тиврівському секторі Вінницької регіональної філії (центр ДЗК) внесено в Державний реєстр земель та вчинено запис №25 від 14.12.2010р.

Дана земельна ділянка належала ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на землю від 26.11.2016року.

11.02.2009 року в с. Велика Вулига Тиврівського району померла ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про смерть.

Позивач син ОСОБА_7, що встановлено рішенням Тиврівського районного суду від 16.11.2010 року (а.с. 16).

За життя ОСОБА_7 дану земельну ділянку заповіла позивачу.

09.03.2011 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку за заповітом в порядку спадкування за заповітом. Свідоцтво видане державним нотаріусом Тиврівської держнотконтори ОСОБА_5 (а.с.76).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до (спадкодавця) до інших осіб, спадкоємців).

Згідно п.27 даного Договору оренди від 22.12.2008 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. Договір підлягає тільки переоформленню і уточненню умов ( змін, які не змінюють суті і ключових засад Договору) дії цього договору.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 15.08.2012року позивач передав відповідачу в оренду дану земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Проте, доводи позивача щодо не підписання ним договору оренди земельної ділянки від 15.08.2012року нічим не підтверджено.

На виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України судом стороні позивача роз'яснено право заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на предмет ідентифікації підпису орендодавця в даному договорі.

Однак від проведення такої експертизи позивач відмовився, а тому суд вважає позов недоведеним.

Слід також зазначити, що позивач в 2015-2016рр. отримував оренду плату у відповідача, що стверджується видатковими касовими ордерами, платіжною відомістю (а.с. 20-21, 25).

Доводи сторони позивача щодо невідповідності умов договору оренди законодавству, зокрема, що об'єкт договору - земельна ділянка вказана не у фізичних, а у кадастрових гектарах, не були зазначені позивачем як підстава позову в позовній заяві.

Згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України позивач має право змінити предмет або підставу позову до початку розгляду судом справи по суті, шляхом подання письмової заяви.

Однак, до початку розгляду справи по суті такої заяви позивач не подавав.

Крім того, в договорі оренди зазначено, що площу переданої земельної ділянки також і в фізичних гектарах.

Також слід вказати, що позивачем не вказано, в чому, в даному випадку полягає порушення його прав відповідачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 3, 15, 16, 203, 628, 1216 ЦК України, ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції Закону від 5059-VI від 05.07.2012), ст.ст. 125,126 ЗК України ,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Інвест Україна» про визнання договору оренди земельної ділянки (паю) № 60 А від 15 серпня 2012 року, укладеного між ним та відповідачем недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.