АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1975/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності в порядку спадкування та розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 1996 року до 30.09.2011 року вона проживала з ОСОБА_5 однією сімєю без реєстрації шлюбу, 30.09.2011 року шлюб між ними було зареєстровано. З 2004 року вона з чоловіком поселилися у будинок № 4 по вул. Лугова в м. Харкові, де проживали батьки її чоловіка і який належав: ОСОБА_6 1/2 частина, відповідачу ОСОБА_2 5/18 частин, відповідачу ОСОБА_4 4/18 частин. У 2007 році зі згоди власників частини будинку та користувачів земельної ділянки, вона та чоловік почали будівництво свого власного будинку, а відповідач ОСОБА_7 з дружиною ОСОБА_8 прибудову до житлового будинку літ. А-1. Співвласники ОСОБА_6 померли, за відсутності їх спадкоємців належна їм частина будинку була знищена внаслідок зруйнування. Між нею з чоловіком, батьками чоловіка і співвласником ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про визнання права власності на будинок літ. О-2 площею 61,9 кв. м, який було збудовано особисто нею та чоловіком за власні кошти. Також кошти на будівництво надавалися її матірю ОСОБА_9, отримані нею від продажу свого будинку. Після консультацій було вирішено оформлювати усе збудоване майно на ОСОБА_2 з подальшим переоформленням права власності на будинок літ.О-2 на її чоловіка ОСОБА_5 Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.07.2011 року було припинено право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул.Луговій, 4 в м.Харкові, зареєстроване за ОСОБА_6, померлим 03.12.1972 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на споруди та приміщення, розташовані по вул.Луговій, 4 м.Харкова (житловий будинок літ.О-2 загальною площею 61,9 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, прибудову літ.а4 до житлового будинку літ.А-2, гараж літ.И); перерозподілено ідеальні частки співвласників: за ОСОБА_2 визнано право власності на 93/100 частин замість 5/18 частин, за ОСОБА_4 7/100 частин замість 4/18 частин. Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_2 разом із дружиною побудував прибудову до житлового будинку літ.А-1, що істотно збільшило частину будинку, яка належала ОСОБА_2 до будівництва, то житловий будинок А-1 з надвірними будівлями є спільним сумісним майном подружжя, тобто його 1/2 частина (49/200 частин) належить ОСОБА_8 03.10.2012 року померла свекруха позивача ОСОБА_8 Спадкоємцями 1 черги після її смерті є чоловік ОСОБА_10, син (чоловік позивача) ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3, які проживали за місцем відкриття спадщини і фактично прийняли її, успадкувавши кожен по 49/600 частин. 12.05.2013 року помер чоловік позивача ОСОБА_5, що стало перешкодою для переоформлення будинку літ. О-2 на чоловіка та визнання цього майна спільним майном подружжя. Позивач зазначає, що участь її та її чоловіка у створенні спільного майна житлового будинку літ.О-2 складає 44/100 частин домоволодіння. Позивач вважає, що вона має право на визнання за нею права власності на 44/200 частин житлового будинку літ.О-2 як спільного майна осіб, які проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, на 44/400 частин житлового будинку літ.О-2 та 49/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями літ.А-1 у порядку спадкування за законом після померлого чоловіка.Позивач не має можливості оформити право власності на спірне майно, тому змушена звернутися за захистом свого права до суду.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року у позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1 січня 2004 року по 30 вересня 2011 року. В іншій частині вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 15.02.2017 року стягнуто в долевому порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 263,60 грн. по 81,20 з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині задовольнити її позовні вимоги. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи. Вказує, що реєстрація права власності на майно на одного з подружжя не виключає право іншого подружжя на це майно відповідно до закону.

В частині задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім*єю рішення суду першої інстанції ніхто не оскаржує, отже в цій частині його правильність та законність не перевіряється

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ №171406 від 30.09.2011 року з 30.09.2011 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.76).

Згідно з дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою харківською державною нотаріальною конторою 29.07.1992 року, зареєстрований в реєстрі за №2-2945 (а.с.11) та дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 2-2947 (а.с.12), відповідачу ОСОБА_2 належало на праві власності 5/18 частин житлового будинку №4 по вул.Лугова в м.Харкові, відповідачу ОСОБА_4 4/18 частин цього житлового будинку. Зазначені 5/18 частин житлового будинку набуто в порядку спадкування, а тому у відповідності до п.2 ч.1 ст.57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_2

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.07.2011 року у справі №2-181/11 припинено право власності на 1/2 частину домоволодіння №4 по вул.Луговій у м.Харкові, зареєстроване за ОСОБА_6, який помер 03.12.1972 р. у м.Харкові. Визнано за ОСОБА_2 право власності на споруди та приміщення, розташовані повул. Луговій, 4 у м.Харкові: житловий будинок літера "О-2" загальною площею 61,9 кв.м та житловою площею 31,2 кв.м; прибудову літера "а4" до житлового будинку літера "А-1" (приміщення санвузла 1-6 площею 3,5 кв.м, кухні 1-7 площею 5,9 кв.м); гараж літера "И". Враховано за ОСОБА_2 у будинку літера "А1" переобладнане приміщення1-2 площею 12,7 кв.м як житлове. Перерозподілено ідеальні долі співвласників домоволодіння №4 по вул. Луговій у м.Харкові, визначивши їх таким чином: за ОСОБА_2 - 93/100 частин домоволодіння замість 5/18; за ОСОБА_4 - 7/100 частин домоволодіння замість 4/18 частин. Виділено ОСОБА_2 на його частку у домоволодінні житловий будинок літера "О-2" загальною площею 61,9 кв.м та житловою площею 31,2 кв.м; прибудову до житлового будинку літера "А-1" - (приміщення санвузла 1-6 площею3,5 кв.м, кухні 1-7 площею 5,9 кв.м,-літера "а4"); гараж літера "И" та переобладнане приміщення 1-2 площею 12,7 кв.м; приміщення ІУ, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 в житловому будинку літера "А-1" з прибудовами, загальною площею 63,6 кв.м, у тому числі, житловою - 41,5 кв.м, а також літню кухню літера "Г", льох літера "К", зі входом літера "к1", льох літера "П", вбиральню літера "Л", душ літера "Н", ворота №4, огорожі №5, №6,№7(а.с.13-15).

Таким чином, якщо первісно до 18 липня 2011 року ОСОБА_2 належало 5/18 частин житлового будинку, ОСОБА_11 4/18 частин, ОСОБА_6 9/18 частин, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011 року право власності ОСОБА_6 на 9/18 частин було припинено у зв*язку із знищенням належної йому частки будинку, після чого, за змістом мотивувальної частини рішення, частки перерозподілилися таким чином, за ОСОБА_2 - 5/9 частин житлового будинку, за ОСОБА_11 4/9 частин. Після перерозподілу часток у зв*язку з визнанням права власності узв*язку з самочинними прибудовами за ОСОБА_2 враховувалось 93/100 частин житлового будинку, за ОСОБА_11 7/100 частин.

Право власності, набуте за рішенням суду від 18.07.2011 р. у справі №2-181/11 зареєстровано належним чином, що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав (а.с.16, 17).

Відповідно до повідомлення Першої Харківської державної нотаріальної контори №502102-14 від 25.03.2016 року після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулися: 12.11.2013 р. із заявою №2246 про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_1. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Після смерті ОСОБА_8, померлої 02.10,2012 р., до Першої харківської держнотконтори з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с.183).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.12.2015 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 12.05.2013 року чоловіка ОСОБА_5 на частку житлового будинку №4 з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, вул. Лугова, в звязку з відсутністю у спадкоємця померлого правовстановлюючого документа на зазначене нерухоме майно (а.с.165).

Згідно договору купівлі-продажу від 22.07.2005 р. мати позивача ОСОБА_9 продала житловий будинок №26 по вул. Хліборобній в м. Харкові за 80 800 грн.(а.с.177), проте доказів про те, що отримані від продажу будинку кошти були витрачені на будівництво будинку літ.А-1, О-2 по вул. Луговій, 4 у м. Харкові суду не надано.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач та її чоловік за власні кошти побудували будинок літ. «О-2».

Такі доводи позивача спростовуються рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.07.2011 року, яким право власності на вказану будівлю визнано за ОСОБА_2

Між тим, колегія суддів вважає, встановленим та ці обставини не заперечує відповідач, що будівлі, право власності на які рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.07.2011 року було визнано за ОСОБА_2 побудовано в період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_8, за участі останньої.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7696 від 14.12.2016 р. частка житлового будинку літ. «О-2» на ганку літ «о» складає 44/100 частин залишковою вартістю 329879 грн.; частка прибудови літ. «а4» до житлового будинку літ. «А-1», гаражу літ. «И», душу літ. «Н», вбиральні літ. «Л», огорожі «№5, №6, №7» воріт «№4», тамбуру літ. «а6» складає 23/100 частини залишковою вартістю 174933 грн.; частка прибудови літ. «а4» до житлового будинку літ. «А-1», гаражу літ. «И», душу літ. «Н», вбиральні літ. «Л», огорожі «№5, №6, №7» воріт «№4», тамбуру літ. «а6» по відношенню до вартості домоволодіння без урахування житлового будинку літ. «О-2»с та ганку літ. «о» складає 41/100 частини. (а.с.205-216).

Із пояснень ОСОБА_2, наданих ним в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_11, виконавчого комітету Червонозаводської районної ради м. Харкова, ХМР про визнання права власності на самовільні будівлі, анулювання права власності та перерозподіл часток співвласників домоволодіння, вбачається, що самочинні побудови по вул. Луговій, 4 у м. Харкові він будував разом з померлими батьками, а потім разом з дружиною.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції по цій справі ОСОБА_2 уточнив, що на час побудови літ. «О-2» у 2007 році його батьки вже померли та цю будівлю він будував разом з дружиною, яка брала фінансову участь у будівництві.

ОСОБА_8 померла 03 жовтня 2012 року.

В мотивувальній частині висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7696 від 14.12.2016 р. наведена оцінка житлового будинку по вул. Луговій, 4 у м. Харкові, з якої вбачається, що станом на 21.08.2012 року вартість старих житлових будівель А-1, А1-1, а1, а2, разом становлять 79271 грн., вартість новозбудованих О-2, а4 разом становлять 207714 грн., вартість старих надвірних будівель та споруд а3, а6, а7, о, Г, Е, З, К, К1, Л, М, Н, П, №1, №3, №4, №5, №6, №7 разом становлять 89744 грн., вартість новозбудованого гаражу літ. И становить 18450 грн.

Таким чином, вартість домоволодіння по вул. Луговій, 4 у м. Харкові частина якого належала ОСОБА_2 на праві особистої власності за час шлюбу за рахунок будівництва житлового будинку літ О-2, прибудови а-4, гаражу літ И істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат другого з подружжя -житлові будівлі - на 207714 грн., надвірні будівлі та споруди на 18450 грн.

Сам по собі той факт, що право власності на прибудови було визнано за ОСОБА_2 рішенням суду не спростовує ту обставину, що зазначене майно після істотного збільшення вартості слід вважати спільним сумісним майном подружжя, оскільки ОСОБА_2 не заперечує, що будував літ «О-2» та літ а4 разом з дружиною.

За таких обставин, колегія суддів визнає 93/100 часток домоволодіння по вул. Луговій, 4 у м. Харкові спільним сумісним майном подружжя, при цьому на час смерті ОСОБА_8 майно вважається спільним без визначення часток.

Визначаючи частку ОСОБА_8 у спільному сумісному майні подружжя колегія суддів застосовує правила ст. 70 СК України. Вказана норма не передбачає можливості збільшення частки одного з подружжя у майні на тій підставі, що у спільне майно ввійшло первісне майно, яке істотно поліпшилось за час шлюбу. Тому колегія суддів виходить з того, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на час смерті останньої були рівними, отже ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на час смерті останньої належало по 93/200 частин домоволодіння.

Будівлі літ А-1 та літ О-2 з яких складається спірне домоволодіння неможна вважати окремими об*єктами права власності, оскільки вони не були предметами виділу, щодо них не встановлені окремі поштові адреси, вони не зареєстровані як окремі об*єкти права власності у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 03 жовтня 2012 року відкрилася спадщина на 93/200 частин домоволодіння по вул. Луговій, 4 у м. Харкові. За відомостями першої Харківської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_8 із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався. (а.с. 183)

На час смерті ОСОБА_8 за адресою Лугова 4 були зареєстровані та проживали, отже фактично прийняли спадщину, спадкоємці першої черги - її чоловік ОСОБА_2, донька ОСОБА_3, син ОСОБА_5 Отже на долю ОСОБА_5 припадала 1/3 спадкового майна, що становить 93/600 або 31/200 частину домоволодіння.

ОСОБА_5 помер 12 травня 2013 року. За відомостями першої Харківської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 із заявою про фактичне прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1, інших заяв не надходило. (а.с. 183)

Після смерті ОСОБА_5 за адресою Лугова 4 були зареєстровані та проживали, отже фактично прийняли спадщину, спадкоємці першої черги - його дружина ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 Отже на долю ОСОБА_1 припадає 1/2 спадкового майна ОСОБА_5, що становить 31/400 частин домоволодіння.

Таким чином, за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 на 31/400 частку домоволодіння за адресою вул. Лугова, 4 у м. Харкові.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на 31/400 частку домоволодіння за адресою м. Харків, вул. Лугова, 4.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_13