Провадження № 2/760/3573/17
В справі № 760/5726/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

03 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Хілюк І.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва, 3-я особа: Житлово-експлуатаційна дільниця «№901 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського р-ну м. Києва» про зняття арешту з майна, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просять зняти арешт з квартрири АДРЕСА_1

Посилається в позові на те, що він є власником 1/3 частини даної квартири. Іншими співвласниками квартири були його батьки, які померли.

При оформленні спадщини йому стало відомо про наявність обтяжень на квартиру, накладених виконавчою службою в 2004 році при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Виходячи з того, що рішення суду виконано, заборгованості він не має, просить задовольнити позов.

Відповідач та 3-я особа своїх представників у судове засідання не направили, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставили, а тому суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 травня 2003 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за користь 3-ї особи 3 166, 39 гр. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та судові витрати в справі.

Постановами Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві від 21 липня 2003 року та 05 квітня 2004 року були відкриті виконавчі провадження.

За правилами ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" / в редакції станом на момент виникнення спірних праовідносин/ арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 50 Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Постановами державного виконавця від 21 липня 2003 року та 05 квітня 2004 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Листом від 15 березня 2017 року на звернення позивача відповідачем повідомлено про знищення виконавчого провадження, в межах якого було застосовано арешт.

З довідки 3-ї особи від 28 лютого 2017 року вбачається, що заборгованості за надані житлово-комунальні послуги станом на 01 лютого 2017 року позивач не має.

Відповідно до ст.368 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Стаття 1 Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним / рішення в справі « Півень проти України «, 2004 рік/.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Тобто, право власності позивача, як абсолютне право, має бути захищене лише при доведеності самого факту порушення.

Виходячи з викладеного вище, виконання прішення суду, з метою виконання якого в межах виконавчого провадження був накладений арешт на майно, неможливості позивача реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті батьків, відсутності підстав для подальшого збереження заходів, направлених на його виконання, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 15,16, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, 321, 368, 391 ЦК України, ст.ст.3,4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 05 квітня 2004 року, зареєстрований 23 квітня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за №№ 1151, 1155, 1158 та 1222, та постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 21 липня 2003 року, зареєстрований 04 жовтня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за №№ 1349321, 1349329, 1349340 та 1349345.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя