АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2889/17 Справа № 203/5714/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 27 листопада 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 11737,72 грн.

У звязку з чим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором №б/н від 14 січня 2016 у розмірі 11737,72 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що наданий банком розрахунок не містить інформації чи вносились відповідачем платежі по погашенню боргу, а тому суд не має підстав розглядати вказаний документ як допустимий доказ наявності чи відсутності у відповідача заборгованості за спірним договором.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції і вважає його необґрунтованим, передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №б/н, в якій виявила намір оформити на своє імя карту з кредитним лімітом по платіжній картці зі сплатою відсотків за користування кредитом.

14 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 була укладена Генеральна угода, відповідно до якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості: зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання замовнику кредиту, а саме відсотки до 323,27 грн., комісію на 103,93 грн., штраф на 549,36 грн., заборгованість по договору з дати підписання генеральної угоди становить 9773,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобовязань, у ОСОБА_2 станом на 27 листопада 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором №б/н у розмірі 11737,72 грн., яка складається з:

- 8141,17 грн. заборгованість за кредитом;

- 991,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1628,20 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 976,56 грн. штраф.

Дана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості та доданою ПАТ КБ «ПриватБанк» до апеляційної скарги випискою про рух коштів відповідача.

У Постанові НБУ №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» зазначено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань, в тому числі і виписка по рахунку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо захисту свого порушеного права, та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором №б/н від 14 січня 2016 року, факт виникнення якої підтверджується належними у відповідності до вимог ст. 57-60 ЦПК України доказами.

Окрім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тож суд апеляційної інстанції вважає, що судові витрати по сплаті судового збору, понесені ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 14 січня 2016 року у розмірі 11737,72 грн., яка складається з:

- 8141,17 грн. заборгованість за кредитом;

- 991,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1628,20 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 976,56 грн. штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_3