АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

19 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Волошиної В.М.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус» - Ісмаілової Кристини Ігорівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року,

встановила:

25 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Доріус» (далі- ТОВ «Доріус») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому у відповідності до ст. 388 ЦК України просило витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 транспортний засіб MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, на свою користь.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ТОВ «Доріус» набуло у власність транспортний засіб MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

01 січня 2014 року між ТОВ «Доріус» та Державною організацією «Автобаза Державного управління справами» ( далі - ДО «Автобаза ДУС») був укладений договір позички № 13/5/14, за яким вищевказаний транспортний засіб було передано у безоплатне користування останнього.

На початку березня 2014 року група невстановлених осіб, перебуваючи на території ДО «Автобаза ДУС», із застосуванням насильства, протиправно заволоділи транспортними засобами, які перебували на той час у фактичному користуванні ДО «Автобаза ДУС», у тому числі й автомобілем MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_3. За даним фактом було порушено кримінальну справу, досудове розслідування триває.

Вказана інформація підтверджує незаконність та протиправність вибуття транспортного засобу із фактичного володіння ДО «Автобаза ДУС» та виключає наявність ознак волі власника на набуття зазначеного автомобіля невстановленою групою осіб.

03 квітня 2014 року вказаний автомобіль було знято з обліку для реалізації, а 04 квітня 2014 року - перереєстрований на нового власника ОСОБА_2 та експлуатувався з новим державним номерним знаком НОМЕР_4.

Для зняття з обліку вказаного автомобіля до ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві було подано: заяву №37769364 від 03.04.2014 року від ТОВ «Доріус» про зняття з обліку для реалізації»; наказ ТОВ «Доріус» №38 від 25.03.2014 р. за підписом директора ОСОБА_4; доручення ТОВ «Доріус» віх № 43-2 від 25.03. 2014 р. за підписом директора ОСОБА_4; витяг з рішення загальних зборів засновників ТОВ «Доріус» № 09 від 24.03.2014 р. (за підписами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позивач зазначив, що керівниками ТОВ «Доріус» не вчинялись дії, направлені на відчуження та перереєстрацію спірного транспортного засобу, що підтверджується протоколами допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_7

В рамках кримінального провадження, досудове розслідування якого здійснює СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, внесеного до ЄРДР під № 0007977 від 08 липня 2015 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.190 КК України, було проведено почеркознавчу експертизу, якою встановлено, що підписи у наказі ТОВ «Доріус» № 38 від 25.03. 2014 року та дорученні ТОВ «Доріус» від 25.03. 2015 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою; підпис у Витязі з рішення загальних зборів засновників ТОВ «Доріус» № 09 від 24.03.2014 року виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою; підписи в заяві від ТОВ «Доріус» до ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві № 37769364 від 03.04.2015 року «про зняття з обліку для реалізації» ймовірно виконані не ОСОБА_9, а іншою особою.

04 березня 2015 року вказаний автомобіль був вдруге перереєстрований невідомими особами на ім'я ОСОБА_1 та експлуатується з державним номерним знаком НОМЕР_1.

Оскільки спірний транспортний засіб вибув з володіння власника та фактичного користувача не з їхньої волі, а внаслідок незаконних дій невстановленої групи осіб, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Доріус» - Ісмаілова К.І., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року та ухвалите нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що факт вибуття майна поза волею власника ТОВ «Доріус» було доведено належними та допустимими доказами.

Експертиза, проведена в рамках кримінального провадження, є допустимим доказом у справі.

Судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок щодо доказового значення показів свідка ОСОБА_4, а також помилково не було визнано допустимим доказом протокол опитування ОСОБА_7, покази якого були відібрані адвокатом ОСОБА_10 в рамках надання правової допомоги ТОВ «Доріус», що є порушенням п.7 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В порушення вимог ч.1 ст.57 ЦПК України судом першої інстанції не надано оцінки та не взято до уваги надані позивачем докази на підтвердження факту вибуття майна поза волею фактичного користувача майна ДО «Автобаза «ДУС».

В судовому засіданні представники ТОВ «Доріус» - Ісмаілова К.І., Дорошенко А.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_12 та третьої особи - ОСОБА_8 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), а також недоведеності підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Колегія суддів не може погодитись висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною п'ятою статті 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права.

Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до правової позиції, висловленій Верховним Судом України у справі № 6 - 619 цс15 від 01 липня 2015 р., вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Доріус» придбало автомобіль MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2 за договором №01-00084 про купівлю-продаж транспортного засобу від 30.03.2011 року.

01 січня 2014 року між ТОВ «Доріус» ( позичкодавець) та ДО «Автобаза ДУС» (користувач) укладено договір позички № 13/5/14, за умовами якого позичкодавець передає користувачу у безоплатне користування на строк, що обумовлений цим договором, транспортний засіб: MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, 2011 року випуску, який користувач зобов'язується повернути позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого цим договором.

Встановлено, що 01 березня 2014 р., близько 21 год. група невстановлених слідством осіб незаконно проникла на територію ДО "Автобаза ДУС» та заволоділа автомобілями у кількості 15 штук. Вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001859 від 02.03.2014 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст.289 КК України.

Відповідно до листа ДО «Автобаза ДУС» від 03.03.2014 р. №32/134/1, серед викрадених 01 березня 2014 р. автомобілів знаходились автомобілі, що належать ТОВ «Доріус», в тому числі автомобіль MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_3, що перебували згідно договорів позички (безоплатного користування) в ДО «Автобаза ДУС» . На місці пригоди проводилось розслідування оперативною групою МВС України. По факту пригоди відкрите кримінальне провадження (а.с.15 т.1).

Відповідно до листа ДО «Автобаза ДУС» від 20.05.2016 р. №32/277 автомобіль MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_3, зберігався у боксі спеціального призначення на території ДО «Автобаза ДУС» та експлуатувався виключно співробітниками Управління Державної охорони України. 01.03.2014 р. о 20:30 група невідомих осіб увірвалася на територію ДО «Автобаза ДУС», незаконним шляхом відкрила ворота гаражних боксів, після чого викрали ключі до дверей та замків запалення автомобілів, що зберігалися у боксах, та виїхала в невідомому напрямку. Одразу після отримання інформації від чергового автобази про напад, генеральним директором ОСОБА_13 було повідомлено в органи внутрішніх справ та співробітникам Управління державної охорони України про даний випадок (а.с.13 т.1).

Відповідно до довідки слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Чекман М.П. від 12.03.2014 р., з метою встановлення місцезнаходження викрадених автомобілів та державних номерних знаків було виставлено в категорію «УГОН» БД «Армор», а тому числі: «Мерседес Бенз», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.17 т.1).

Не зважаючи на перебування спірного автомобіля в категорії «УГОН», в процесі досудового розслідування кримінальної справи відбулась зміна його власника на підставі наступних документів.

Так, відповідно до витягу з рішення загальних зборів засновників ТОВ «Доріус» №09 від 24.03.2014 р., у зв'язку з важким фінансовим станом та нерентабельністю утримання на балансі підприємства автомобіля MERSEDES-BENZ GL-500, вирішено реалізувати за балансовою вартістю легковий автомобіль марки MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, належний ТОВ «Доріус» на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5, виданого РВ ДДАІ МВС України 01.04.2011 р., державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.34 т.1).

Наказом директора ТОВ «Доріус» №38 від 25.03.2014 р., згідно рішення загальних зборів засновників №09 від 24.03.2014 р., юристу підприємства ОСОБА_15 наказано підготувати необхідні документи для реалізації легкового автомобіля марки MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, в тому числі доручення на представництво інтересів підприємства на ім'я ОСОБА_9 з правом зняття з обліку вказаного автомобіля в органах ДАІ, його продажу та отримання грошей з реалізації (а.с.36 т.1).

Відповідно до змісту доручення від 25.03.2014 р. вих. №43-2, ТОВ «Доріус» в особі директора ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_9 представляти інтереси цього товариства в усіх установах, організаціях, підприємствах, в тому числі в органах Державтоінспекції, перед юридичними чи фізичними особами , з питань, пов'язаних зі зняттям з обліку в органах ДАІ та продажем легкового автомобіля марки MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, з правом зняття з обліку та оформлення біржових контрактів (договорів купівлі-продажу, довідок-рахунків тощо від імені ТОВ «Доріус) (а.с.35 т.1).

Відповідно до заяви № 37769364 від 03.04.2014 р., ТОВ «Доріус» в особі ОСОБА_9 звернулося до начальника ВРЕВ -7 УДАІ в м. Києві з заявою про проведення операції зняття з обліку для реалізації вищевказаного транспортного засобу (а.с.37-38 т.1).

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС України від 15.04.2016 р. №31/27-944, автомобіль MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_3, було знято з обліку для реалізації, а 04.04.2014 р. зареєстровано з номерним знаком НОМЕР_4 на нового власника ОСОБА_2 04.03.2015 р. автомобіль перереєстровано з номерним знаком НОМЕР_1 на нового власника ОСОБА_1 (а.с.20 т.1).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

За змістом положень ст.ст. 143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз'яснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10.12.2015 р. №78/тдд, що була проведена в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.06.2015 р. за № 0007977, підписи у наказі ТОВ «Доріус» №38 від 25.03.2014 р. та дорученні ТОВ «Доріус» від 25.03.2014 р. виконані не ОСОБА_4, а іншою особою; підпис у витязі з рішення загальних зборів засновників ТОВ «Доріус» №09 від 24.03.2014 р. виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою; підписи в заяві від ТОВ «Доріус» до ВРЕВ -7 УДАІ в м. Києві №37769364 від 03.04.2014 «про зняття з обліку для реалізації» ймовірно виконані не ОСОБА_9, а іншою особою (а.с.33 т.1).

Встановлено, що вказана експертиза проведена в рамках кримінального провадження, тому відповідно до положень ст. 64 ЦПК України є письмовим доказом у цивільній справі. У зв'язку з цим такий доказ має оцінюватись як письмовий доказ і у разі його заперечення особа, яка не визнає такий доказ, має довести протилежне, у тому числі заявити клопотання про призначення відповідної експертизи.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було роз'яснено сторонам право заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи документів, проте сторона відповідача та третьої особи, з огляду на невизнання наданих суду письмових доказів, своїм правом не скористались.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, який працював на посаді директора ТОВ «Доріус» у період часу з 20.04.2011 р. по 25.03.2014 р. підтвердив, що ним не вчинялись будь-які дії щодо зняття з реєстрації спірного автомобіля чи його продажу, не уповноважувалися будь-які особи на вчинення вказаних дій, особа ОСОБА_9 йому невідома.

З огляду на те, що доводи позивача про вибуття спірного автомобіля поза волею власника були підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому доказів на спростування вказаної обставини суду надано не було, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

З урахуванням доведеності обставини вибуття спірного автомобіля поза волею його власника, тому останній підлягає витребуванню в добросовісного набувача на користь позивача відповідно до статті 388 ЦК України.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми статті 388 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Доріус» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6094,37 грн.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус» - Ісмаілової Кристини Ігорівни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Витребувати з володіння ОСОБА_1 транспортний засіб MERSEDES-BENZ GL-500 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Доріус» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6094,37 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/826/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.