Справа № 346/1089/16-ц
Провадження № 22-ц/779/162/2017
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3

ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5,

представників Печеніжинської селищної ради Перегінчука В.І. та Лубіва А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Печеніжинська селищна рада об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні проїздом шляхом знесення огорожі, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з указаним позовом і зазначала, що вона є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та користується земельною ділянкою площею 0,1566 га, яка призначена для обслуговування вказаного будинку. Згідно генплану смт. Печеніжин до її домогосподарства існує проїзд, який відповідач самовільно перекрив шляхом встановлення дерев'яної та металевої оборожі. Рішенням Печеніжинської селищної ради Коломийського району № 654-24/2013 від 31.10.2013 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Посилаючись на те, що вона не має проїзду до належного їй домоволодіння внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, призначеної для проїзду загального користування, просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні проїздом по АДРЕСА_1 шляхом знесення дерев'яної та металевої огорожі.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року задоволено позов . Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 проїздом по АДРЕСА_1 шляхом знесення за рахунок ОСОБА_2 металічної огорожі довжиною 3,40 метри та дерев'яної огорожі довжиною 3,0 метри. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 8 451 (вісім тисяч чотириста п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судових витрат.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволені позову, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що згідно рішення виконавчого комітету №104 від 28 листопада 1978 року «Про результати обміру земель забудованого кварталу 324» та доданого до нього плану (схеми) земельної ділянки по АДРЕСА_2 було закріплено загальну площу по фактичному користуванню у розмірі 0,3584 га без переїздів через вказану земельну ділянку.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_4 вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим і просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні заїздом загального користування до господарства позивачки, який передбачений генеральним планом АДРЕСА_1. Відповідно висновку судової земельно-технічної експертизи №031/ЗТ-16 від 07.05.2016 року зазначено запроектований заїзд до господарства позивачки (під'їзну дорогу - північна сторона) за адресою: АДРЕСА_1, яким відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачу в користуванні єдиним існуючим заїздом до її господарства.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до п. «а» ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 0,1566 га в АДРЕСА_1 на підставі рішення Печеніжинської селищної ради Коломийського району № 654-24/2013 від 31.10.2013 року.

Рішенням VІ демократичного скликання двадцять четвертої сесії Печеніжинської селищної ради №654-24/2013 від 31.10.2013 року позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 ( в межах населеного пункту (а.с. 7)).

Згідно з акту, складеного комісією 14.11.2014 року в складі голови комісії ОСОБА_10, членів комісії: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в присутності землевпорядника Печеніжинської селищної ради ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_15 та ОСОБА_2 встановлено, що проїзд загального користування по АДРЕСА_1 до господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_15, вказаний в генеральному плані смт. Печеніжин, переораний та перекритий дерев'яною та металевою огорожею відповідачем (а.с. 8).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що згідно рішення виконавчого комітету №104 від 28 листопада 1978 року «Про результати обміру земель забудованого кварталу 324» та доданого до нього плану (схеми) земельної ділянки по АДРЕСА_2 було закріплено загальну площу по фактичному користуванню у розмірі 0,3584 га без переїздів через вказану земельну ділянку. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року за ним, ОСОБА_2 визнанао проаво власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_3 Отже, до нього перейшло право користування земельною ділянкою розміром 0,3584 га без переїздів через вказану земельну ділянку з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За статтями 125 і 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Установлено, що належний ОСОБА_2 житловий будинок, господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_3, розміщений за земельній ділянці, яка була у користуванні попереднього власника і призначена для будівництва та обслуговування цього будинку розміром 0,1308 га, що підтверджується план (схемою) цієї земельної ділянки (а.с.45).

Право ОСОБА_2 користування земельною ділянкою розміром 0,2276 га, в площу якої входить заїзд до домогосподарства позивачки, відповідно ст.ст. 125 і 126 ЗК України та Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не виникло, отже і не оформлено. Тому ним у порушення вимог п. «а» ч. 4 ст. 83 ЗК України незаконно перекрито заїзд загального користування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Р.Й.Матківський