Справа № 473/1491/17
РІШЕННЯ

іменем України

"07" серпня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Висоцької Г.А.,

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1, представника - Врадій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Врадій Л.М. звернулася до суду із позовом до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) у землях Колективного сільськогосподарського підприємства «Таборівка» с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області розміром 5,80 умовних кадастрових гектарів .

Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не залишила, але спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла за законом і оформила, отримавши свідоцтво.

Оформивши належним чином спадкові права на земельну частку (пай), майновий пай та грошових внесків,які увійшли до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач вирішила підготувати документи для розроблення технічної документації із землеустрою в процесі якого було виявлено, що ще 19.07.2004 року Вознесенською РДА на підставі розпорядження №«220-р від 15.04.2004 р. на померлу матір ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,62 га в межах території Таборівської сільської ради, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Проте вищевказаний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія МК №«093282) виданий на ім'я померлої ОСОБА_3 позбавляє позивача, як спадкоємця реалізувати свої права щодо оформлення права власності на земельну ділянку (пай), яку вона отримала в порядку спадкування після смерті своєї матері згідно виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - Врадій Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення справи залишив на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних них підстав.

Згідно сертифікату на право на земельну частку( пай) ОСОБА_3 на підставі рішення Вознесенської райдержадміністрації від.28.02.1997року № 61-р належить право на земельну частку( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Таборівка", виданого 20.06.1997року НОМЕР_1 ( а.с.6)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконкомом Таборівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області НОМЕР_2 ( а.с. 5 ).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 успадкувала земельну частку (пай), майновий пай та грошові внески, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Веселинівською державною нотаріальної контори Миколаївської області 28.11.2003 року після смерті матері ОСОБА_3 ( а.с. 12).

19.07.2004 року на ім'я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації за № 220-р від 15.04.2004 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю (а.с. 13-14).

Відповідно до роз'яснення відділу у Вознесенському районі Головного управління Держгеока- дастру у Миколаївській області від 24.03.2017р., № 0-14-0.24-47/110-17 повідомляється, що виданий вищевказаний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (НОМЕР_3) на ім'я померлої ОСОБА_3 не можливо надати достовірну інформацію, коли, ким та кому він був виданий, що позбавляє спадкоємицю померлої мати, реалізувати свої права щодо оформлення права власності на земельну ділянку (пай), яку вона отримала в порядку спадкування після смерті своєї матері згідно виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.( а.с17).

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва.

Передача розташованих на території міст земельних ділянок у власність громадян належала до відання міських Рад народних депутатів (ст.ст. 10, 17 ЗК України 1990 року, ст.ст. 19, 35, 42 чинного на час передачі ділянки Закону України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування").

Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися у власність або надавалися в користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно - кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації тощо).

Орган місцевого самоврядування, використовуючи надані йому чинним на той час Земельним кодексом України повноваження на передачу у власність громадян земельних ділянок, таких обставин не врахував, допустив порушення ст.ст. 6, 17,19, 22,56 ЗК України 1990 року.

Таким чином прийнятий і виданий відповідачем акт після смерті власника порушує права позивача в сфері земельно-правових відносин.

Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Проте згідно ст. 74 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-рп / 2009 від 16.04.2009 року).

Обставини справи, зокрема смерть власника сертифіката на право на земельну частку (пай) і неправомірна видача Державного акта вказують на неможливість внесення змін або самостійного скасування оскаржуваного рішення органом, що його прийняв.

За встановлених обставин не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України підлягає визнанню недійсним державний акт на право приватної власності на землю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, НОМЕР_3, виданий 19.07.2004року Вознесенською райдержадміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження № 220-р від 15.04.2004 року на ім'я ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку, площею 5,62 га., розташовану в межах Таборівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.