Номер провадження: 22-ц/785/6340/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору застави недійсним,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання договору застави недійсним.

Одночасно позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року задоволено заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову, накладено арешт на належні ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 700000,00 доларів США, розміщені на вкладних (депозитних) рахунках в АТ «Ощадбанк», зокрема: 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930615 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; 200000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34973015 від 19.12.2013 року. Заборонено ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» вчиняти будь-які дії, спрямовані на списання грошових коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках ОСОБА_4 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Під час розгляду справи від ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до суду надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21.06.2016 року по цивільній справі №520/7128/16-ц, в якій заявник просив скасувати арешт накладений на належні ОСОБА_4 грошові кошти, розміщені на вкладних (депозитних) рахунках в АТ «Ощадбанк», зокрема: 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930615 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року, посилаючись на те, що змінились умови, що існували на момент постановлення ухвали суду про забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року заява ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про скасування заходів забезпечення позову задоволена. Скасовані частково заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання договору застави недійсним, шляхом: - скасування арешту з належних ОСОБА_4 грошових коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках в АТ «Ощадбанк», а саме - 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; - скасування арешту з належних ОСОБА_4 грошових коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках в АТ «Ощадбанк», а саме - 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930615 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; - скасування заборони ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» вчиняти будь-які дії, спрямовані на списання грошових коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках ОСОБА_4 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Згідно з ч. 3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Статтею 154 ЦПК України встановлено, що суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені частиною другою статті 153 цього Кодексу. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача, за винятком випадку, визначеного частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним договору застави грошей на депозиті №3 від 28.02.2014 року, що укладено між ПАТ «Державний Ощадний Банк України» та ОСОБА_4, спірним договором було обтяжено розміщені на депозитних рахунках у ПАТ «Державний Ощадний Банк України» грошові кошти ОСОБА_4

Одночасно позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_4

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року задоволено заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову, накладено арешт на належні ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 700000,00 доларів США, розміщені на вкладних (депозитних) рахунках в АТ «Ощадбанк», зокрема: 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930615 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; 200000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34973015 від 19.12.2013 року. Заборонено ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» вчиняти будь-які дії, спрямовані на списання грошових коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках ОСОБА_4 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3. Також в ухвалі суду від 21.06.2016 року роз'яснено представнику відповідача, що за його заявою суд, у наступному, може змінити або скасувати захід забезпечення позову, у випадку, коли дійде до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання.

Суд, вживаючи заходи забезпечення позову, виходив з того, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 існують боргові зобов'язання, що боржником не виконуються, та при їх виникненні такі зобов'язання були забезпеченні заставою грошових коштів, що належать ОСОБА_4 та розміщені на рахунках у ПАТ «Державний Ощадний Банк України.

Також суд виходив з того, що належні ОСОБА_4 грошові кошти знаходяться на депозитних рахунках, відкритих в ПАТ «Державний ощадний банк України», який є їх заставодержателем відповідно до договору застави, а тому ОСОБА_3 не може реалізувати своє право на задоволення своїх вимог за рахунок цих коштів. В результаті того, що грошові кошти розміщені на депозитних рахунках саме в ПАТ «Державний ощадний банк України», банк, не зважаючи на наявність спору має можливість за рахунок зазначених коштів задовольнити власні вимоги. Таким чином вчинення ПАТ «Державний ощадний банк України» дій щодо списання грошових коштів ОСОБА_4 з депозитних рахунків унеможливить захист прав та інтересів ОСОБА_3 у випадку ухвалення судом можливого рішення про задоволення вимог позову та визнання договору застави недійсним.

Судом встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України», звертаючись до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилався на те, що 28 грудня 2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТОВ «УКРКАВА» (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 86, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними додатковим договором № 1 від 19 січня 2012 року, додатковим договором № 2 від 10 жовтня 2012 року, додатковим договором № 3 від 07 грудня 2012 року, додатковим договором № 4 від 28 лютого 2014 року, додатковим договором № 5 від 28 серпня 2014 року, додатковим договором № 6 від 19 березня 2015 року, додатковим договором № 7 від 24 квітня 2015 року, додатковим договором № 8 від 25 червня 2015 року (кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування 39965000 гривень та 3000000 доларів США з остаточним терміном повернення кредитних коштів до 29.12.2016. Позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, а саме з 01.10.2015 у позичальника виникла прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами та прострочена заборгованості за кредитом.

У зв'язку із невиконанням позичальником умов вказаного кредитного договору банк, використовуючи право вимагати негайного повернення суми кредиту в порядку, передбаченому п. 3.3.1 та п. 3.3.2 кредитного договору, листом № 28/01-3/86/7403 від 04.05.2016, отриманим позичальником 11.05.2016, повідомив ТОВ «УКРКАВА» про відкликання кредиту та необхідність здійснення позичальником повного погашення кредиту (включаючи нараховані та несплачені проценти за користування кредитом, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов кредитного договору) не пізніше 20 банківських днів з моменту вручення вимоги. Вказана вимога банку не була виконана позичальником.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_4 (заставодавець) та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» 28.02.2014 було укладено договір застави грошей на депозиті № 3 з додатками (договір застави), відповідно до умов якого ОСОБА_4 передано, а банком прийнято в заставу грошові кошти, що розміщені на вкладних (депозитних) рахунках згідно договорів на строковий вклад (депозит) №34930615 від 17.12.2013 та №34930415 від 17.12.2013, включаючи всі додаткові договори та додатки до них (депозитні договори), в сумі 500000,00 доларів США; майнові права - право вимоги грошових коштів, в розмірі 500000,00 доларів США, які розміщені на вкладних (депозитних) рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», а також суми процентів, що підлягають сплаті заставодавцю за умовами депозитних договорів.

Пунктом 3.1.1 договору застави передбачено, що банк має право звернути стягнення на предмет застави та реалізувати його в порядку, передбаченому цим договором та законодавством, у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язання в цілому чи в тієї або іншої його частини.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

При цьому при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого прав (ст. 23 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувань відповідного права.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватись в позасудовому порядку згідно із цим законом.

На підставі ст.ст. 26, 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та враховуючи, що предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, АТ «Ощадбанк» скористався правом на звернення стягнення на предмет застави, обравши такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги шляхом відступлення банку права вимоги грошових коштів, в розмірі 500000,00 доларів США, які розміщені на вкладних (депозитних) рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», а також суми процентів, що підлягають сплаті за умовами депозитних договорів.

20 грудня 2016 року АТ «Ощадбанк» направив ОСОБА_4 повідомлення про відступлення на свою користь права грошової вимоги, таким чином звернувши стягнення на предмет застави у позасудовому порядку шляхом прийняття у власність відступлених майнових прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» з дня відправлення зазначеного повідомлення обтяжувач з вищим пріоритетом набуває права кредитора в зобов'язанні, право вимоги за яким відступлене на його користь. Обтяжувач користується правами кредитора в цьому зобов'язанні до моменту повного задоволення його забезпеченої обтяженням вимоги.

ПАТ «Державний ощадний банк України» також посилався на те, що арешт на грошові кошти, що не належать на теперішній час позивачеві ОСОБА_4 є зміною істотних умов, що існували на момент постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та вжиття заходів забезпечення позову. Наявність арешту перешкоджає АТ «Ощадбанк» у реалізації права власності відступлених майнових прав, що було підтверджено наданим до суду витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна за №51923435 від 05.04.2017 року.

Судом вірно встановлено, що були істотно змінени умови, які були підставою для вжиття ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на належні ОСОБА_4 грошові кошти, розміщені на вкладних (депозитних) рахунках в АТ «Ощадбанк», зокрема: 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року; 250000,00 доларів США на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору №34930615 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи ОСОБА_4 від 17.12.2013 року, в зв'язку з чим, АТ «Ощадбанк» скористався правом на звернення стягнення на предмет застави - грошові кошти, в розмірі 500000,00 доларів США, які розміщені на вкладних (депозитних) рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», а також суми процентів, що підлягають сплаті за умовами депозитних договорів, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про часткове скасування заходів забезпечення позову.

Такі висновки суду вірні, відповідають обставинам справи та знайшли своє підтвердження під час апеляційної перевірки ухвали суду.

Апеляційна скарга не містить доводів, які можуть бути підставою для скасування ухвали судді, тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, у відповідності до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

У відповідності до ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду Одеської області не перешкоджає подальшому руху справи і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

За змістом пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13 - 18, 20, 24 - 29, 31 - 33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Отже, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі 6-116-116цс16 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець