Cправа № 127/7548/17
Провадження № 2/127/3170/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання членом сім»ї померлої, визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання укласти договір найму жилого приміщення та за зустрічним позовом виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_3 про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання членом сім»ї померлої, визнання права користування жилим приміщенням та зобов"язання укласти договір найму жилого приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що з початку 2011 року він проживав однією сім"єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, вони мали взаємні права та обов"язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 45 років ОСОБА_4 померла, про що в книзі реєстрації смертей зроблений відповідний актовий запис за №923 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 29 березня 2017 року.

За весь час спільного проживання позивач та ОСОБА_4 були пов"язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, здійснювали покупки майна, відвідували знайомих, разом проводили святкування. Жоден з них за вказаний період не перебував у шлюбних стосунках з іншими особами. Вони проживали в квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 або за місцем реєстрації позивача. Коли ОСОБА_4 померла, позивач за власні кошти займався похованням та поминками. На даний час він продовжує проживати у вищевказаній квартирі, сплачує комунальні послуги. Близьких родичів у померлої немає. Так як позивач проживав з ОСОБА_4 однією сім"єю без реєстрації шлюбу, він вважає себе спадкоємцем померлої, а тому у березні 2017 року він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, нотаріусом було відкрито спадкову справу та роз"яснено, що квартира не перебувала у власності померлої, але він має право звернутись до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу та укладання договору найму жилого приміщення. Оскільки на сьогоднішній день позивач фактично вселився та проживає в даній квартирі, він звернувся до ЖЕО з проханням укласти договір найму жилого приміщення, але йому було відмовлено, в зв"язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, просить визнати його членом сім"ї ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ним право користування жилим приміщенням та зобов"язати виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти з ним договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення, який був об»єднаний ухвалою суду від 07 червня 2017 року в одне провадження, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до акту №3298 від 04 травня 2017 року комісії в складі інженерів ВРС ТОВ "ЖЕО" ОСОБА_5, ОСОБА_6 та заступника начальника ВРС ТОВ "ЖЕО" ОСОБА_7, який був засвідчений в.о. директора ТОВ "ЖЕО" ОСОБА_8, про те, що виходом на місце 04 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що за вищезазначеною адресою зареєстрована ОСОБА_4 Згідно даних особового рахунку НОМЕР_3 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 Згідно з довідкою ТОВ "ЖЕО" від 05 травня 2017 року за №2488 у спірній квартирі на даний час ніхто не зареєстрований. Станом на 05 травня 2017 року дана квартира не приватизована, отже, відповідно до ст.ст. 4, 5 ЖК УРСР, належить до державного житлового фонду та знаходиться у віданні територіальної громади, обслуговування даного будинку здійснює ТОВ "ЖЕО". Крім того, вищезазначеною комісією, зі слів сусідів ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, було зафіксовано, що померла ОСОБА_4 до дня смерті проживала одна без догляду.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР, єдиною підставою для вселення особи до жилого приміщення будинку державного або громадського житлового фонду є відповідний ордер, який видається на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів. Проте, виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішення про надання жилого приміщення в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не приймалось, ордер на дану квартиру не видавався. Таким чином, ОСОБА_3 самоправно заселився до спірної квартири, тому згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, виконавчий комітет Вінницької міської ради просить виселити останнього із квартири АДРЕСА_1 без надання йому іншого житла.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що позивач ОСОБА_3 вселився в спірну квартиру зі згоди покійної ОСОБА_4 в 2011 році, вони разом зробили в квартирі «косметичний» ремонт. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 45 років, причина смерті невідома. Позивач на той час знаходився у відрядженні. В квартирі ніхто не зареєстрований, позивач зареєструватися в квартирі не встиг. Коли ОСОБА_4 померла, позивач займався її похованням за свої кошти. Позивач звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в зв»язку з тим, що квартира не перебувала у власності померлої.

Представник відповідача за довіреністю - ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 не визнав, зустрічний позов про виселення останнього зі спірної квартири підтримав, просив вимоги задовольнити. Суду пояснив, що позивач ОСОБА_3 не надав суду доказів, що проживав однією сім»єю з померлою ОСОБА_4, що вони вели спільне господарство. Була створена комісія, яка описала в спірній квартирі майно померлої ОСОБА_4 і склала акт.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_12 - сусіди померлої ОСОБА_4, суду пояснили, що з 2010-2011 року вони бачили періодично ОСОБА_3, який ходив в магазин, гуляв з померлою ОСОБА_4, курив на балконі, виносив сміття. Після смерті ОСОБА_4 займався її похованням. Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_17 - працівники ТОВ «ЖЕО» та Департаменту житлового господарства, суду пояснили, що створювалися комісії, які виходили за місцем проживання померлої ОСОБА_4 і які встановили, зі слів сусідів, що остання проживала сама. Померла раптово. Були викликані працівники поліції та працівники ТОВ «ЖЕО». Останні здійснили опломбування квартири АДРЕСА_1 в присутності свідків, ключі передали на схоронність в ТОВ «ЖЕО». В квартирі також було описано майно померлої, про що був складений акт. В спірній квартирі ніхто не проживає, ніхто не зареєстрований, квартира державна.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 та в задоволенні зустрічного позову виконавчого комітету Вінницької міської ради слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 29 березня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 45 років, про що 29 березня 2017 року складено відповідний актовий запис за №923 (а.с. 7).

ОСОБА_4, згідно копії особового рахунку НОМЕР_3, проживала в державній квартирі АДРЕСА_1, квартиронаймачем якої зазначена ОСОБА_9 - її покійна матір (а.с. 37).

Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію від 05 травня 2017 року за №2488, квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат, загальною площею 44,90 м. кв., знаходиться на обслуговуванні в ТОВ «ЖЕО», є державною власністю, в квартирі ніхто не зареєстрований (а.с. 38).

Відповідно до наказу №17-р від 21 березня 2017 року «Про створення комісії для забезпечення схоронності квартири» в.о. директора Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради ОСОБА_18, у відповідності до ст. 154 ЖК УРСР, для забезпечення схоронності квартири за адресою: АДРЕСА_1, була створена комісія, яка зобов»язалась в термін до 30 березня 2017 року здійснити опломбування квартири АДРЕСА_1 та передати на схоронність ТОВ «ЖЕО» (а.с. 53).

Згідно з актом №5292 від 20.06.2017 року комісією в складі інженера ВРС ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_5, начальника ВРС ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_19, з виходом на місце за адресою: АДРЕСА_1, зі слів сусідів: ОСОБА_11, ОСОБА_13, було встановлено, що на даний час у вищезазначеній квартирі ніхто не проживає ( а.с. 52 ).

Згідно ст. ст. 3, 4, 7 СК України, сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

До таких осіб належать не тільки родичі наймача та його дружини, а й особа, з якою наймач фактично перебуває у шлюбних відносинах, опікуни, утриманці наймача тощо. Зазначені особи можуть бути віднесені до членів сім'ї наймача за умови, якщо вони: проживають разом з наймачем, тобто в одному спільному для них жилому помешканні; ведуть з ним спільне господарство, тобто мають спільні витрати - на ремонт, придбання речей, їжу, надання взаємної допомоги і т. д.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім"ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року, №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з"ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім"ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім"ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Таку ж правову позицію зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 11 липня 2012 року №6-60цс12.

В позовній заяві позивач ОСОБА_3 зазначив, що з початку 2011 року він почав проживати однією сім»єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, вони були пов»язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, здійснювали покупки майна, відвідували знайомих, разом проводили святкування. Після смерті ОСОБА_4 він на даний час продовжує проживати у вищевказаній квартирі, сплачує всі комунальні послуги. Однак, жодного допустимого доказу на підтвердження цих обставин позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 суду не надали.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_12 підтвердили, що вони лише періодично бачили ОСОБА_3, який ходив в магазин, гуляв з померлою ОСОБА_4, курив на балконі, виносив сміття. Після смерті ОСОБА_4 займався її похованням. Однак це не підтверджує факт, що ОСОБА_3 постійно проживав з померлою ОСОБА_4 і вів з нею спільне господарство.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а похована була лише 28 березня 2017 року, як пояснила свідок ОСОБА_14 вона бачила як виносили тіло померлої і забирали в морг, коли ОСОБА_4 померла, ОСОБА_3 вона не бачила.

Із наданої копії рахунка-замовлення поховання за №97 вбачаються протиріччя, зазначено, що поховання відбудеться «кл. Лука 28.01.2017», дата рахунка - замовлення також зазначена - 28.01.2017, а поховання ОСОБА_4 відбулося 28 березня 2017 року, оригінал зазначеного документа позивачем ОСОБА_3 та його представником суду наданий не був (а.с. 11, 26).

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_2, виданого 29 листопада 2007 року Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області, ОСОБА_3 з 13 травня 1993 року зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с. 4-5). Як пояснила в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, за цією адресою проживають діти позивача, а він проживав у ОСОБА_4

Як вбачається із матеріалів справи, для забезпечення схоронності квартири за адресою: АДРЕСА_1, була створена комісія, яка зобов»язалась в термін до 30 березня 2017 року здійснити опломбування квартири АДРЕСА_1 та передати на схоронність ТОВ «ЖЕО».

Відповідно до акта №3298 від 04 травня 2017 року, комісія в складі інженера ВРС ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_5, ОСОБА_6, заступника начальника ВРС ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_7, виходом на місце за адресою: АДРЕСА_1, встановила, що ОСОБА_4 - померла, виписана 24.04.2017 року. Зі слів сусідів ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 було встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала одна (без догляду) до дня смерті (а.с. 39).

Згідно з актом №5292 від 20.06.2017 року комісією в складі інженера ВРС ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_5, начальника ВРС ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_19, з виходом на місце за адресою: АДРЕСА_1, зі слів сусідів: ОСОБА_11, ОСОБА_13, було встановлено, що на даний час у вищезазначеній квартирі ніхто не проживає (а.с. 52).

Отже, вищезазначені докази спростовують той факт, що ОСОБА_3 був членом сім"ї померлої ОСОБА_4, що вони були пов"язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, мали взаємні права та обов"язки. Також відсутні докази, що ОСОБА_3 продовжує проживати у спірній квартирі та сплачує всі комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання його членом сім»ї померлої ОСОБА_4, визнання права користування жилим приміщенням та зобов»язання виконавчого комітету Вінницької міської ради укласти з ним договір найму жилого приміщення слід відмовити.

Крім того, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову також слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується актом №5292 від 20.06.2017 року (а.с. 52).

В зв"язку з відмовою в позовах судові витрати не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 7 СК України, ст. ст. 58, 64 ЖК УРСР, ст.ст.10, 57, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання членом сім»ї померлої, визнання права користування жилим приміщенням та зобов"язання укласти договір найму жилого приміщення та в задоволенні зустрічного позову виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_3 про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: