Номер провадження: 22-ц/785/1319/17
Головуючий у першій інстанції Ледньова Т. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Сегеди С.М.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням Головного державного виконавця Іллічівського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сівченко О.А. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2016 року,-

встановила:

У травні 2016 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшло подання Головного державного виконавця Іллічівського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сівченко О.А. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2016 року подання Головного державного виконавця Іллічівського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сівченко О.А. задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкав за адресою АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань за рішеннями.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Головного державного виконавця Іллічівського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сівченко О.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання Головного державного виконавця ІМВДВС ГТУЮ в Одеській області Сівченко О.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції, посилався на обґрунтованість подання ,але всупереч до вимог ст.210 ЦПК України не вмотивував висновок.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Стаття 6 цього Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника -юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається , що на виконанні Іллічівського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться на примусовому виконанні зведене виконавче провадження за виконавчим листом № 761/27566/14-ц виданого Шевченківським районним судом м.Київа 06.05.2015 року про стягнення на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 55441,54 грн. та судового збору у розмірі 554,41 грн. та виконавчим листом № 501/9/2015-ц виданого Іллічівським міським судом Одеської області 03.06.2015 року про стягнення на користь ПАТ КБ «Приват Банк» з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 43497,05 грн. ,за якими були відкриті виконавчі провадження.

Матеріали справи не містять докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження .

При примусовому виконанні вказаних виконавчих документів, державним виконавцем вжито ряд заходів, направлених на виконання рішення суду, пов'язаних з встановленням майна або коштів боржника . Прийнятими заходами майно на яке б можливо було звернути стягнення у боржника не виявлено.

Державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_3 працює в ПАТ « Іллічівський судноремонтний завод » та отримує постійну заробітну плату.

04.12.2015 року держаним виконавцем до ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод» була направлена постанова про звернення стягнення на доходи (заробітну плату) ОСОБА_3,яка була прийнята ПАТ «Іллічівький судноремонтний завод» до виконання та з січня 2016 року в рахунок погашення заборгованості на виконання виконавчих листів з заробітної плати ОСОБА_3 ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод» утримує частину заробітної плати, яку щомісячно перераховує на рахунок Іллічівського МВДВС ГТУЮ в Одеській області, що підтверджується довідкою Іллічівського міського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 07.07.2016 року за № 7476 (а.с.30), що свідчить про відсутність ухилення ОСОБА_3 від виконання судових рішень.

Суд першої інстанції не врахував те , що сама по собі наявність заборгованості по виконавчим листам не свідчить про ухилення боржника від виконання судових рішень, що може бути визнана судом підставою для тимчасового обмеження боржника у виїзді за межі України.

За таких обставин, матеріали справи не містять достатніх доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання судових рішень, а тому подання державного виконавця Іллічівського міського ВДВС ГТУЮ в Одеській області є передчасним та необґрунтованим.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив подання державного виконавця Іллічівського міського ВДВС ГТУЮ в Одеській області та тимчасово обмежив ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, чим були порушені права ОСОБА_3, які підлягають відновленню.

За таких підстав, відповідно до п. 4 ч.1 ст.311 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з Іллічівського міського відділу ГТУЮ в Одеській області на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судові витрати у розмірі 275 грн. 60 коп., сплачених ОСОБА_3 при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись п.4 ч.1 ст.311, ст..ст.315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2016 року скасувати і постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання Головного державного виконавця Іллічівського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сівченко О.А. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Стягнути з Іллічівського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 275 грн. 60 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає .

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

С.М.Сегеда

А.П. Заїкін