Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а :

17 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "НАСК "Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 4087 ( чотири тисячі вісімдесят сім ) грн. 55 коп., пеню в сумі 2055 грн. 70 коп., інфляційні втрати в сумі 1645 грн. 22 коп., 3 % річних в сумі 117 грн. та 129 грн. 53 коп. у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ "НАСК "Оранта" подало апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачем не було обґрунтовано та доведено підстави неправомірності відмови у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на ту обставину, що саме страховиком було рекомендовано не викликати працівників ДАІ, проте право щодо даного вибору залишається за страхувальником.

Відповідно до п.12.1.7.2 договору страхування, довідка компетентних органів не є обовязковою, але не більше одного разу протягом дії договору при пошкоджені кузова ТЗ (не більше двох сполучних деталей, які потребують заміни) лакофарбового покриття, антен та декоративних елементів. При цьому до розрахунку страхового відшкодування береться вартість відновлюваного ремонту в розмірі не більш ніж 5% страхової суми.

Згідно протоколу огляду ТЗ від 30 грудня 2014 року, з яким був ознайомлений позивач, про що свідчить його підпис, зафіксовані пошкодження передніх правих дверей та задньої правої боковини, які не являються сполучними частинами, позивачем не було надано довідку компетентних органів настання страхового випадку не підтверджено та згідно п.п. 5.4.7, 11.1.4 договору страхування відсутні будь які підстави для виплати страхового відшкодування.

Крім того, судом першої інстанції не враховано п.1.3. та п.1.7 договору страхування, відповідно до яких страхова сума становить 68000 грн., а франшиза в розмірі 0.50%, а тому страхова сума відшкодування становить 3060 грн.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2014 року між позивачем та ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу 100-38 № 1 за програмою «Престиж», поліс серії УБ№1031891 ( далі - договір страхування ).

Згідно із п.1.1 договору страхування застрахованим транспортним засобом є автомобіль Citroen C3, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, страхова сума становить 68000 грн. Вигодонабувачем за договором страхування є ОСОБА_1

26 грудня 2014 року близько 18 год. 30 хв. під час розвороту автомобіль занесло, в результаті чого застрахований транспортний засіб отримав пошкодження заднього правого крила та передніх правих дверей, позивач з місця ДТП в телефонному режимі повідомив відповідача про настання страхового випадку.

29 грудня 2014 року позивачем була подана відповідачу заява про страхову виплату.

30 грудня 2014 року представником страховика в присутності ОСОБА_1 проведено огляд транспортного засобу позивача та зафіксовано пошкодження передніх правих дверей і задньої правої боковини, про що свідчить протокол огляду транспортного засобу.

12 лютого 2015 року відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з мотивів відсутності довідки компетентних органів про підтвердження настання страхового випадку «пошкодження» на підставі п.11.1.4 та п.12.1.7.2 договору страхування.

Відповідно до п.4.1.1 договору страхування «пошкодження» - це пошкодження або повна загибель застрахованого транспортного засобу, його складових частин та застрахованого додаткового обладнання внаслідок вказаних у п.4.1.1.1 - п.4.1.1.5 договору подій.

Пунктом 11.1.4 договору страхування передбачено обов'язок страхувальника негайно повідомити представників компетентних органів (ДАІ, МВС, МНС, відомчі аварійні служби, пожежна охорона або інші ) залежно від характеру події за місцем її настання і забезпечити наявність документів, що підтверджують настання страхової події.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу №392 від 23 січня 2014 року на застрахованому автомобілі зафіксовано пошкодження кузова, а саме передніх правих дверей та задньої правої боковини, тобто двох деталей кузова автомобіля.

Договір страхування в п.12.1.7.2 передбачає, що довідка компетентних органів не є обов'язковою, але не більше одного разу протягом дії договору, при пошкодженні кузова ТЗ (не більше двох сполучених деталей, які не потребують заміни), лакофарбового покриття, антен та декоративних елементів.

Згідно із ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 роз'яснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише у тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Суд першої інстанції, врахувавши, що позивач виконав всі умови договору страхування щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, подання заяви про страхову виплату та пакету документів та те, що відповідачу достеменно було відомо про настання страхового випадку та він мав можливість з'ясувати причини та обставини настання страхової події, представник страховика провів огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу та прийшов до обґрунтованого висновку, що відсутність довідки компетентного органу не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи встановлено, що матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові автомобіля Citroen C3, в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 грудня 2014 року, на момент проведення експертизи складає 4087,55 грн.

Відповідно до п.1.7 договору страхування, страхова сума становить 68000 грн., п. 1.3 передбачена франшза в розмірі 0.50%.

Згідно п.12.1.7.2. договору розмір страхового відшкодування береться від вартості ремонту в розмірі не більш ніж 5% страхової суми.

Вищезазначене суд першої інстанції не врахував та здійснив розрахунок страхового відшкодування, який не відповідає обставинам справи.

Таким чином, страхова сума відшкодування становить (68 000 грн. * 5%) = 3400 грн. 340 грн. (франшиза) = 3060 грн.

Згідно із ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування ( регламентної виплати ) з вини страховика ( МТСБУ ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, виплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 19 лютого 2015 року ( закінчення строку добровільної виплати страховиком страхового відшкодування ) по 02 лютого 2016 року в розмірі 1539,13 грн.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватися наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст.625 ЦК України, так і нормами ст.549-550 ЦК України ( правова позиція Верховного Суду України, викладені у постанові від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 ).

Згідно із п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення ст.625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика ( ст.992 ЦК ). Аналогічна позиція щодо відповідальності страховика на умовах ст.625 ЦК міститься в п.21 вказаної постанови.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 19 лютого 2015 року до 2 лютого 2016 року в сумі 88 грн. та інфляційні втрати за вказаний період в сумі 1231,80 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року в частині стягнення з ПАТ "НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, пені, інфляційних втрати, 3 % річних, змінити, зменшивши стягнуті з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування з 4087 грн. 55 коп. до 3060 (трьох тисяч шістдесяти) грн., 3% річних з 117 грн. до 88 (вісімдесяти восьми) грн., інфляційних втрат з 1645 грн. 22 коп. до 1231 (однієї тисячі тридцяти одної) грн., 80 коп. та пеню з 2055 грн. 70 коп до 1539 (однієї тисячи пятсот тридцяти девяти) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді :