Справа № 209/4309/14-ц
Провадження № 6/209/4/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Маслова Д.В.

при секретарі - Кулік О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2014 року заступник начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з поданням, в якому просить обмежити у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 до виконання зобов'язання згідно рішення суду виконавчого листа №592/11709/13-ц від 14.01.2014 року, виданого Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми боргу 4 672,22 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 06.08.2014 року у справі №209/4309/14-ц подання виконавця було задоволено, тимчасово обмежено громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 17.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми боргу в розмірі 4 672,22 гривень.

Не погодившись з ухвалою, громадянин ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду.

За наслідками перегляду в апеляційному порядку Апеляційним судом Дніпропетровської області Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року було скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками автоматизованого розподілу справ, новий розгляд подання державного виконавця було розподілено судді Маслову Д.В.

Розглянувши матеріали подання державного виконавця та матеріали, які містяться у справі суд прийшов до наступного.

Звертаючись до суду з вказаним вище поданням, державний виконавець ставив питання про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань згідно рішення суду - виконавчого листа №592/11709/13-ц від 14.01.2014 року, виданого Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми боргу 4 672,22 гривень, посилаючись на ухилення боржника від виконання судового рішення.

Державний виконавець до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" визначено, що громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду із України зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вимог п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.02.2013 року про "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Зі змісту ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що ухилення боржника від виконання судового рішення повинно виражатися в його діях чи бездіяльності, які доводять таке ухилення, а саме: боржник має роботу, але не надає про це відомості державному виконавцю, боржник має грошові кошти, але не пересилає їх стягувачам, боржник має майно, на яке може бути накладене стягнення, але приховує його тощо.

Всупереч цим положенням державним виконавцем не наведено в поданні та не надано доказів в чому саме полягає ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, не наведено обставин якими обґрунтовується свідомість ухилення громадянином ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Суд також звертає увагу, що матеріали подання не містять підтверджень того що громадянин ОСОБА_2 дійсно мешкав чи мешкає за адресою, зазначеною в поданні державного виконавця, тобто в місті Камянске (колишня назва - Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

На підставі статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання заступника начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Д.В. Маслов