Справа № 308/5894/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

секретарі - Чучка Н.В.,

за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Ужгородського місьрайонного суду від 16 лютого 2017 року про у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення останнього батьківських прав відносно їх малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 11.08.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від спільного шлюбу вони з відповідачем мають дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2014 року, що набрало законної сили, шлюб між нею та відповідачем було розірвано, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з нею - матір'ю ОСОБА_4, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Після розірвання шлюбу вона з дитиною продовжує проживати разом та утримувати дитину. ОСОБА_2 з жовтня 2015 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина - не сплачує аліменти, не спілкується з ним та не приймає ніякої участі у його вихованні, виїхав на роботу на постійне проживання за кордон та має громадянство іншої держави, тобто своїми діями відповідач як батько дитини, з грудня 2014 року не виконує жодного з покладених законом на батька обов'язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З жовтня 2015 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти. Жодного разу з жовтня 2015 року відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на квітень 2016 року складає 8787 грн. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Додатково син ОСОБА_5 займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах. У зв'язку з тим, що дитина постійно хворіє та потребує лікування за кордоном, однак для оформлення закордонного паспорту та дозволу батьків на виїзд за кордон, батько дитини ухиляється від надання відповідних дозволів на оформлення закордонного паспорту та дозволу виїзду за кордон. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Рішенням Ужгородського місьрайонного суду від 16 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, мотивуючи це неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів проходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, - позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 з 11.08.2012 року по 10.12.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_5, що вбачається з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2014 року, що набрало законної сили, згідно з яким шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 11.08.2012 року, який був зареєстрований виконкомом В. Доброньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 15 - розірвано, малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір'ю - ОСОБА_4, та стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н, уродженця М. Добронь Ужгородського району Закарпатської області, аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Малолітній син сторін ОСОБА_5 проживає разом з мамою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою виданою Великодобронською сільською радою № 1358 від 19.05.2016 р.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмов. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 30.08.2016 року № 723/03-38, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав щодо його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З вказаного висновку орану опіки та піклування вбачається, що службою у справах дітей Ужгородської РДА було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2, за місцем його проживання в АДРЕСА_1, та за результатами обстеження встановлено, що під час візиту служби за вказаною адресою, вдома була ОСОБА_8, яка приходиться бабусею ОСОБА_2, і повідомила, що останній перебуває за межами України, задля покращення свого матеріального стану, а також розповіла, що ОСОБА_2 неодноразово намагався навідатися до сина, та приймати безпосередню участь у його вихованні, але колишня дружина забороняла йому навідуватися та не бажала прийняти жодного подарунка придбаного ОСОБА_2 для сина ОСОБА_9.

З вказаним висновком органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина погоджується і колегія, оскільки такий висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини погоджується і колегія суддів.

Відповідач у справі аліменти сплачує, надав дозвіл на виготовлення документів для виїзду дитини за кордон.

Посилання апелянта на довідки з релігійної громади села, амбулаторії, дошкільного закладу доказового значення не мають, оскільки не підтверджують ухилення батьком від виконання своїх обов'язків. Обставини , викладені в довідках, записані зі слів матері.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського місьрайонного суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: