1Справа № 335/3827/17 2/335/1098/2017
14 червня 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Огневюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві вказує, що на підставі свідоцтва про право власності 3153 від 30.10.1997 позивачу та її чоловіку належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині квартира №33 у будинку № 25 а по вул. О.Матросова у м. Запоріжжі.
09.07.2915 року помер чоловік позивача ОСОБА_3 Після його смерті позивача фактично прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті мешкали разом.
В спірній квартирі окрім позивача зареєстрований ОСОБА_2, який є сином позивача та мешкає в квартирі з 1998 року.
Позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25 а кв.33..
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.
В судове засідання відповідач двічі не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечень не надав.
В судове засідання представник третьої особи не зявився, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № 153 від 30.10.1997 року, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради ОСОБА_3 , ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині квартира №33 у будинку № 25 а по вул. О.Матросова у м. Запоріжжі.
Відповідно до довідки від 31.03.2017 року відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 а кв.33 зареєстрований ОСОБА_2
Також в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердили факт не проживання відповідача за адресою м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25 а кв.33 з 1998 року.
Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до норм ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до норм ст.319 ЦК України встановлено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Оскільки судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25 а кв.33 в якій зареєстрований, але не проживає відповідач ОСОБА_2, що перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25 а кв.33.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В.Воробйов