Номер провадження: 22-ц/785/6521/17
Номер справи місцевого суду: 520/5545/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и л а:

16 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 27 квітня 2012 року, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на імя ПАТ «Ерсте Банк», посилаючись на те, що зазначене свідоцтво є недійсним з наступних підстав: договір іпотеки від 06 травня 2008 року був припинений незаконно, внаслідок чого нотаріус не мав права видавати свідоцтво про право власності та імя ПАТ «Ерсте Банк»; нотаріус незаконно передав право власності банку на квартиру за заниженою вартістю; а також те, що рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором, що стало підставою для видачі оспорюваного свідоцтва, було скасовано.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 27 квітня 2012 року, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на імя Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк».

Не погодившись з рішенням суду, 12.07.2017 року представник Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 014/9252/6/14829, згідно умов якого ВАТ «Ерсте Банк» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 90 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13 % на рік, строком до 05.05.2028 року.

На забезпечення кредитного договором № 014/9252/6/14829 між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, 06.05.2008 року було укладено договір іпотеки № 014/9252/2/14829/1, предметом якого є квартира АДРЕСА_2, загальною площею 63,8 кв.м., що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Квартира належала ОСОБА_4 в 1/3 частці та ОСОБА_2 в 2/3 частках на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міськради 26 січня 1998 року та договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 01 вересня 2006 року.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року, справа №2-1410/2010, стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/9252/6/14829 у сумі 810 446, 99 гривень, а також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень.

В порядку виконання заочного рішення 25 квітня 2012 року старшим державним виконавцем першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_9, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1410/10 виданого 18.02.2011 року Київським районним судом м. Одеси, було винесено постанову, якою передано стягувачу Публічному акціонерному товариству «Ерсте Банк» предмет іпотеки трикімнатну квартиру, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, що належали ОСОБА_4 в 1/3 частці та ОСОБА_2 в 2/3 частках в рахунок погашення боргу за виконавчими листами № 2-1410/10, за ціною що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію 442 022 гривні. Залишок боргу за виконавчими листами № 2-1410/10, виданими 18.02.2011 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за договором кредиту у розмірі 810 446, 99 гривень та 1820 гривень складає 370 244, 99 гривень. Про передачу майна скласти акт для подальшого оформлення стягувачем права власності на вищезазначене майно.

25 квітня 2012 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_9 було складено Акт про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувану в рахунок погашення боргу, згідно якого предмет іпотеки - трикімнатна квартира, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, передана стягувачу АТ «Ерсте Банк» в рахунок погашення боргу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію - 442 022 гривні.

Вказаний акт було видано на підставі заяви стягувача від 11.04.2012 року, про залишення за собою нереалізованого на прилюдних торгах майна.

27 квітня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, у відповідності до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» було посвідчено Свідоцтво, згідно якого зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_4 . загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., вартістю 442 022 гривні.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.03.2017 року скасоване рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2012 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/14829 від 06.05.2008 року в сумі 810 446, 99 гривень, судового збору в розмірі 1 700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень. В цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/14829 від 06.05.2008 року в сумі 810 446, 99 гривень відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що скасоване рішення суду, яке було підставою реалізації квартири, відтак набуття права власності за свідоцтвом неможна вважати законним.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи, відповідає вимогам закону.

Не спростовано, що реалізація квартири відбувалася в процесі виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, рішення суду скасоване, відтак набуття права власності на таке майно неможна вважати набутим правомірно.

Доводи апеляційної скарги про розповсюдження на виниклі правовідносини норм Закону України «Про іпотеку» на правильність висновків суду не впливають, оскільки встановлено, що майно реалізовано в порядку виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а не в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Факт перебування майна в іпотеці не позбавляє права вирішення цього питання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, проте в порядку застосування способів, визначених законом та договором.

Та обставина, що свідоцтво про право власності не є правочином, не спростовує того, що іншого способу захисту прав не передбачено, коли відсутні підстави для його видачі.

Вважаючи строк позовної давності не пропущеним, суд виходив з того, що про порушення права сторона дізналася в грудні 2015 році, в звязку з чим і звернулася до адміністративного суду. Такі обставини не спростовані відповідачем, відомості про те, що в 2012 році позивачці було відомо про передачу квартири у власність у справі відсутні, а факт реєстрації права власності 16 грудня 2015 року за ПАТ «Фідобанк» вбачається з рішення адміністративного суду, відтак суд першої інстанції обґрунтовано вважав строк не пропущеним.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: