Справа №477/1433/16-ц 16.01.2017 16.01.2017. 16.01.2017
Провадження №22-ц/784/181/17
Справа №477/1433/16-ц
Провадження №22-ц/784/181/17 Головуючий суду 1-й інстанції - Полішко В.В.
Категорія 34 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Рішення

Іменем України

16 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2016 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Уніка») до ОСОБА_3 відшкодування шкоди в порядку суброгації,

встановила:

01 серпня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» пред'явило до суду зазначений позов, який обґрунтувало наступним.

04 грудня 2013 року о 18 год.20 хв. ОСОБА_3, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, на 200 м. автошляху Т О15123 Миколаївський мікрорайон «Кульбакіно» від вул. Знамінської в напрямку с. Миколаївське Жовтневого району, керуючи велосипедом «Україна», порушив п.2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перед зміною напрямку руху праворуч, не впевнився в безпеці свого маневру, не надав перевагу в русі транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку по смузі, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті зазначеного ОСОБА_4 спричинена шкода, завдана пошкодженням автомобіля.

Позивач вказував, що 24 грудня 2013 року він виплатив ОСОБА_4 страхове відшкодування на умовах договору добровільного комплексного страхування на транспорті №022147/4055/0001178 від 15 березня 2013 року в сумі 19 565 грн. 96 коп., яке складається з витрат на відновлювальний ремонт автомобіля.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3, внаслідок дій якого сталась дорожньо-транспортна пригода, добровільно відшкодувати заподіяний збиток не бажає, позивач просив в порядку суброгації стягнути з відповідача на його користь 19 565 грн. 96 коп. в рахунок виплати страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та невірну оцінку судом наданих доказів, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

-2-

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331, адміністративної справи № 3/477/86/14, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», суд першої інстанції виходив з того, що вони є необґрунтованими та недоведеними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшення шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи, відмовного матеріалу №0000331 та адміністративної справи № 3/477/86/14 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_3 вбачається, що 04 грудня 2013 року о 18 год.20 хв. останній, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, на 200 м. автошляху Т О15123 Миколаївський мікрорайон «Кульбакіно» від вул. Знамінської в напрямку с. Миколаївське Жовтневого району, керуючи велосипедом «Україна», порушив п.п.2.3/Б, 10.1 Правила дорожнього руху України, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перед зміною напрямку руху праворуч, не впевнився в безпеці свого маневру та не надав перевагу в русі транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку по смузі, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою слідчого слідчої частини СВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 10 грудня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331, закрито, у зв'язку із відсутністю в діянні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. За даним фактом, постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 січня 2014 року, яке набрало законної сили, відповідно до вимог ст.38 КУпАП, до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не притягнуто, з нереабілітуючих підстав, у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Отже, доказами у справі доведено, що в діях ОСОБА_3 наявне порушення п.п.2.3/Б, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що вина відповідача у даному випадку недоведена, внаслідок чого й заподіяно шкоду, є помилковим.

Разом з тим, із досліджених судом апеляційної інстанції протоколів та схеми ДТП, інших наявних у справі доказів вбачається, що дорожньо-транспортна пригода трапилась у темний час доби, на неосвітленій ділянці проїзної частини. З протоколу огляду та схеми ДТП слідує, що на транспортному засобі, яким керувала водій ОСОБА_4, величина видимості із увімкнутим світлом фар становила 50 метрів, сліди гальмування, зокрема транспортного засобу, відсутні.

-3-

За таких обставин, на думку колегії суддів, в даній дорожній обстановці водій транспортного засобу повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Так, пунктами 12.1 - 12.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, що водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, водій повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

У зазначеному вище випадку ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України не виконала.

Отже, доказами у справі доведено, що в діях водія ОСОБА_4 не було умислу на скоєння злочину, а виходячи з обставин ДТП, допущена нею необережність (порушення Правил дорожнього руху України) є грубою і сприяла виникненню шкоди.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що винними у ДТП є, як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 Тому шкода, яка підлягала відшкодуванню ОСОБА_4 з відповідача ОСОБА_3, повинна бути зменшена.

Розмір завданих ОСОБА_4 збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку спеціаліста № 1415 від 17 грудня 2013 року склав 22 392 грн. 26 коп. (а.с13-25).

Відповідно до договору добровільного комплексного страхування на транспорті №022147/4055/0001178 від 15 березня 2013 року зі строком дії з 16 березня 2013 року до 15 березня 2014 року відповідальність ОСОБА_4 застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (а.с.6-10).

06 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до страхової компанії із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.11).

Згідно із страховим актом від 23 грудня 2013 року № 00131739/1 та платіжним дорученням № 045694 від 24 грудня 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 19 565 грн. 96 коп. на ремонт автомобіля (а.с.26-27).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1193 ЦК України та враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_3 складає 80%, а ОСОБА_4 - 20 %.

Розмір страхового відшкодування становить 19 565 грн. 96 коп., а 80 % від цієї суми складає 15 652 грн. 77 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки та вважав вину відповідача у заподіянні шкоди недоведеною, то на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України його рішення підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про часткове задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», з розподіленням судових витрат.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 315 грн. 04 коп. судового збору в обох судових інстанціях (1 102 грн. 40 коп. судового збору в суді першої інстанції та 1 212 грн. 64 коп. за подачу апеляційної скарги, що відповідає 80% задоволених позовних вимог).

-4-

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2016 року скасувати на ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування у сумі 15 652 (п'ятнадцять тисяч шістсот п'ятдесят дві) грн. 77 (сімдесят сім) коп. та 2 315 (дві тисячі триста п'ятнадцять) грн. 04 (чотири) коп. судового збору в обох судових інстанціях.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова