У Х В А Л А

25.07.2017 Справа №607/7561/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1, поданої в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» про зобовязання визнати помилковим надання і вписання в договір від 02.06.2015року 3квТ потужності та зобовязання внести в договір від 02.06.2015року потужність в 30квТ, або 36 квТ, або 35,6квТ, згідно будівельних норм, договору №1319 від 17.08.1998року та розрахунку від 16.06.1015року.

Згідно ухвали від 16 червня 2017 року , вищезазначену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення наступних недоліків, визначивши строк, що не перевищує 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу про залишення позову без руху було мотивовано наступним:

До позовної заяви долучається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч.5 ст. 119 ЦПК України).

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви фізичною особою з вимоги немайнового характеру підлягає до сплати судовий збір в 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що складає 640 гривень.

При цьому ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При зверненні до суду ОСОБА_1, котра представляє інтереси малолітньої дитини ОСОБА_2, не сплатила судового збору, посилаючись на п.7 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно змісту якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Разом з тим Контитуційний Суд України в рішенні від 28.11.2013р. №12-рп/2013 надав офіційне тлумачення п.7 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», й відзначив, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи, перелік котрих наведено в ст. 45 ЦПК України «Участь в цивільному процесі органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.»

При цьому очевидно, що в інтересах малолітньої ОСОБА_2, позов заявлено її законним представником матірю ОСОБА_1, статус котрої визначено ст. 39 ЦПК України.

Відтак законом не передбачено права матері, котра звертається в інтересах власної малолітньої дитини, якщо дитина не має статусу інваліда (п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»), звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду.

Таким чином при зверненні до суду ОСОБА_1, поданої в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» про зобовязання вчинити дії , мала б сплатити судовий збір з двох вимог немайнового характеру по 640 гривень, що разом складає 1280грн.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали отримана за місцем проживання позивача .

04.07.2017 року через канцелярію суду ОСОБА_1 зареєструвала клопотання, за змістом котрого наводила власне тлумачення приписів ЗУ «Про судовий збір» в частині наявності у ОСОБА_1 пільг із сплати судового збору вважає, що вона звільнена від сплати судового збору в разі, якщо вона представляє інтереси малолітньої дитини.

Окремо в клопотанні, якщо оминути зміст викладених ОСОБА_1 необґрунтованих звинувачень на адресу влади Держави Україна та образливих висловлювань на адресу окремих суддів, що становить значну частину тексту клопотання, висловлене окреме прохання про зменшення суми судового збору до розумної межі. (звернення передане головуючому судді 24.07.2017 року, після виходу з щорічної відпустки).

Суд наголошує, що статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обовязковим до виконання. Згідно ч.1 ст. 208 ЦПК України, судове рішення викладається, в тому числі, у формі ухвали. При цьому - ухвали суду не обговорюються, а виконуються.

А відтак суд вважає невиконаними ОСОБА_1 приписів ухвали суду від 16.06.2017 року про залишення позову без руху у звязку з відсутністю доказів сплати визначеної судом суми судового збору, і не приймає до уваги звернення ОСОБА_1, зареєстроване в канцелярії суду 04.07.2017, за змістом котрого остання не погоджується з покладанням на неї обовязку сплати судовий збір при зверненні до суду.

Що ж до клопотання ОСОБА_1 про зменшення суми судового збору до розумної межі, суд зауважує таке.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору. З підстав, визначених ч.1 ст. 82 ЦПК України, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в цивільних справах є змагальність сторін, тобто обовязок доказування обставин належними та допустимими доказами покладається на кожну із сторін спору.

Клопочучи про зменшення визначеної судом суми судового збору (з двох вимог немайнового характеру по 640 гривень, що разом складає 1280грн) ОСОБА_1 зазначає, що вона має інвалідність та представляє інтереси малолітньої дитини.

Разом з тим жодними належними та допустимими доказами ОСОБА_1 не підтвердила важкого матеріального становища та неможливості сплати суми судового збору в розмірі, котрий є меншим більш ніж в два рази від суми мінімального розміру заробітної плати.

Окрім цього на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебував позов ОСОБА_1, поданої в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» про зобовязання вчинити дії та стягнення коштів. (номер провадження 607/2545/17), і 20.06.2017 року вирішувалося питання звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору.

Із змісту ухвали суду від 20.06.2017 року з ЄДРСР http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/67362702, вбачається що судом були встановлені наступні умови матеріального стану позивачки, і зроблені наступні висновки:

«Окрім наданих стороною позивача вищезазначених доказів на підтвердження важкого матеріального становища, суд враховує, що у власності малолітньої ОСОБА_4 перебував з 2007 року у власності житловий будинок за № 15 по вул. Довженка в м. Тернополі загальною площею 682, 2 кв.м. При цьому за договором купівлі продажу від 18.11.2016 року, посвідченого нотаріального в реєстрі за №1543, 66/100 даного будинку було відчужено ОСОБА_5 за суму 450027, 00 гривень. Окремо представник позивачів в судовому засіданні пояснив, що на даній ділянці наявні ще два незавершених будівництвом житловий будинки, належні малолітнім ОСОБА_5 ОСОБА_1 площею приблизно 240 та 260 кв.м. не здані в експлуатацію проте фактично збудовані в 2009 2010 роках, що стверджується додатково рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №819/3275/14-а, котрим зобовязано Управління ДАБІ у Тернопільській області провести реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації по вул. Довженка, 15 в м. Тернополі, що належить малолітнім ОСОБА_5 ОСОБА_1.

Окремо, з метою урахування дійсного майнового стану сторони позивача, суд приймає наявність Довідки з ЄДРЮО ФОП Мніюсту України, згідно змісту котрої вбачається, що мати малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_4 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець, має договір на постачання електроенергії від 08.2014 року до наступних обєктів в м. Тернополі: торговий павільйон (магазин автозапчастин) вул. Довженка, 15, автостоянка по вул. Довженка, 15, шино монтаж по вул. Довженка, 15, стоматкабінет вул. Чайковського, 39, заклад громадського харчування вул. Довженка, 15а. Також суд зазначає, що 22.06.2016 року ОСОБА_3 здійснено сплату податку на нерухоме майно на суму 8309, 20 гривень.

Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд відзначає, що відсутні підстави стверджувати про важке матеріальне становище сторони позивача і , як наслідок, звільняти від сплати судового збору чи зменшувати його суму - адже враховуючи ту обставину, що існують факти, котрі доказування не потребують - кількість нерухомого майна та обєктів незавершеного будівництва, його (майна) фізичні характеристики, котре перебуває у власності малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_4 ОСОБА_1, й у фактичному володінні та експлуатації матері дітей та їх діда ОСОБА_1, значно перевищують майно середньостатистичного українця; й при цьому, як вищезазначено, встановлено факт реєстрації матері дітей як ФОП, отримання дитиною ОСОБА_4 в 2016 році доходу від відчуження частини нерухомого майна та можливість сплати ОСОБА_3 податку на нерухомість в значній сумі 8309, 20 гривень.»

Зважаючи на викладене суд вважає розмір судового збору, котрий було визначено до сплати ОСОБА_1 ухвалою суду від 16.06.2017 року, цілком розумно виправданим зваджаючи на матеральне становище сторони позивача, а тому відсутні підстави до її (суми судового збору) зменшення.

Згідно ч.2 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повертається коли, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк позивач не виконає вимоги, визначені ст.119 ЦПК України

За таких обставин, позовну заяву та всі додані до неї документи слід повернути позивачу.

Керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, поданої в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» про зобовязання вчинити дії повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_5