Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Кваші С.О.,

за участі відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості у розмірі 48 201,11 грн. за кредитним договором №б/н від 07 лютого 2007 року.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні вимоги позову визнала частково у розмірі тіла кредита, просила про відмову у задоволенні позову в частині необгрунтовано нарахованих завищених відсотків. Зазначила, що заборгованість виникла через її скрутний матеріальний стан, втрату роботи, перебування на її утриманні трьох малолітніх дітей. Додатково просила про зменшення суми заборгованості через скрутний матеріальний стан та перебування на утриманні трьох синів, 2004 року, 2008 року та ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обовязковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Як вбачається із матеріалів справи, 07 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н , відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 21 600 грн., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення , що відповідає дії картки . Позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розміри та строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Складовою укладеної між сторонами угоди є заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг (далі -Умови) та Тарифи банку, про що прямо зазначено в заяві з підписом позичальника .

Про підписання до договору сторонами окремої Довідки про умови кредитування з використанням кредитки Универсальная, де своїм підписом позичальник засвідчив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитної картки і сумою плати за викорисання кредитних коштів позивачем суду не зазгачено і таку довідку суду не надано.

Згідно Тарифами банку ,які були чинними на момент укладання договору, передбачена базова ставка в місяць 22,8% річних , розмір комісії за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості, порядок погашення щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

Разом з тим, позивачем надано до матеріалів справи Умови та правила надання банковських послуг ( без зазначення періоду , протягом якого були чинними ці правила та чи діяли вони на момент укладання договору), де п. 8.6 передбачена сплата штрафу при порушенні строків платежів більш ніж на 120 днів у розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

За такого, вочевидь вбачається, що на час виникненя спірних правовідносин між сторонами була чинною інша редакція Умов та правил надання банковських послуг , отже суд бере до уваги тарифи та умови, зазначені в самій заяві, так інших документів, які були б підписані обома сторонами кредитного договору під час його укладання - суду не надано.

Дотепер відповідач свої зобовязання за договором у загальному розмірі 48 202,11 грн не виконала, заборгованість за кредитом кредитним договром , як вказує позивач, складється з 6988,77 грн заборгованості за кредитом, 35 706,01 грн. заборгованості за процентами, 2735,80 грн. пені та комісії , 500 грн фіксованої частини штрафу та 2271,53 грн процентної складової штрафу - станом на 30 вересня 2016 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами і тарифами складає між ним і банком кредитний договір, отже, відповідач був ознайомлений з указаними Умовами, банк надав повну інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві ( і з подальшими змінами - також зобов'язується ознайомлюватися самостійно).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Пунктом 6.5 цих Умов передбачено, що позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, та комісії на умовах цього Договору. Пунктом 8.6 Умов установлено, що позичальник зобовязаний сплатити банку, штраф при порушенні позичальником будь-якого із грошових зобовязань більше 120 днів у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Також в п. 5.3 передбачено право банку змінювати самостійно Тарифи банку, при цьому банк зобов'язаний за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, а саме в виписці по картрахунку . Про збільшення кредитного ліміту банк приймає рішення в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та Постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16.

Отже, з умов укладеного між сторонами договору не вбачається нарахування відсотків на заборгованість у розмірі 30 % річних з 01.01.2013 року, у розмірі 34,80 % річних з 01.09.2014 року та у розмірі 43,20 % річних з 01.04.2015 року , оскільки тарифами Банку, чинними на момент укладення договору ( адже змін істотних умов договору в установленому законом порядку позивачем не надано і на таке відсутнє посилання в позові), передбачена базова ставка 22,8% річних.

Таким чином, розмір загальної заборгованості складає 14 284, 77 грн., що складається з 6988,77 грн заборгованості за кредитом, 4780,32 грн ( виходячи з 22,8% річних на суму заборгованості за кредитом за останні 3 роки - умови договору не передбачають домовленостей щодо збільшення строку позовної давності, а тому до вимог про стягнення заборгованості по кредиту та процентів має застосовуватись загальний строк - три роки) простроченої заборгованості за процентами, а також 2515,68 грн. комісії ( виходячи з 1% від суми заборгованості за останні три роки - 69,88х36).

Що стосується вимог про стягнення штрафу , то як зазначено вище та узгоджується з правовою позицієї ВСУ по справі № 6-2320цс16, то Умови , п.8.6 яких передбачена сплата штрафу, не містять підпису відповідача. Таким чином відсутнє підтвердження того, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобовязання зі сплати штрафів в разі порушення зобовязання з повернення кредиту.

За такого, суд доходить обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом і комісії, а у задоволенні вимог про стягнення з відповідача штрафів - відмовити.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 554, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договорами, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір , сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог.( 14284.77:48202,11Х100%=0,296, що складає приблизно 30%. 1378 х 30%= 413,40 грн).

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14 284, 77 грн., що складається з 6988,77 грн заборгованості за кредитом, 4780,32 грн заборгованості за процентами, 2515,68 грн. комісії за кредитне обслуговування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 413,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя О.А.Гуденко