Справа № 236/2528/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
при секретарі Колесник О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних із виплатою страхового відшкодування,
10.10.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних із виплатою страхового відшкодування. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.
29.04.2013 року о 17 год. 20 хв. по вул. Нижньоангарській у м. Донецьку Донецької області з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем ЗИЛ 5301, державний номерний знак НОМЕР_1, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті цього були пошкоджені автомобіль ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_3, належний ОСОБА_3.
Зазначена шкода особисто ОСОБА_2 відшкодована не була. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 з метою отримання відшкодування звернувся до ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було надано копію чинного на той час полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортних засобів № АС/0810890 з терміном дії з 26.04.2013 року до 25.04.2014 року..
З огляду на це, позивачем заявлена зворотна вимога до ОСОБА_2 у розмірі виплаченого відшкодування; також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу щодо підготовки позову.
Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 (Петровський район м. Донецька).
Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області.
За таких обставин цивільна справа відносно відповідача ОСОБА_2 підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області.
Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача ОСОБА_4 для участі в судовому засіданні не прибула, але надала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідача ОСОБА_2 було належним чином за місцем його реєстрації повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи. Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув.
Представник позивача не заперечувала проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановлення заочного рішення. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства.
Згідно із ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За змістом ст. 22 цього Закону ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України у встановленому законодавством порядку компенсує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як вбачається зі змісту наданих позивачем документів,ДТП, що сталась у м. Донецьку 29.04.2013 року о 17 год.20 хв., за участю автомобіля «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_3, належного ОСОБА_3, є наслідком винних дій водія ОСОБА_2.
Власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 01.08.2013 року звертався до ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, завданої 29.04.2013 року в м. Донецьку з вини водія ОСОБА_2 (а.с.5).
27.05.2013 року вказаний транспортний засіб було оглянуто на предмет наявних механічних пошкоджень за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_2, учасники огляду зауважень щодо стану транспортного засобу не висловлювали (а.с.18-19).
Позивач із претензійними листами стосовно компенсації понесених витрат звертався саме до ОСОБА_2, останнім 30.08.2013 року подана заява про можливість виплати суми збитків частинами впродовж 24 місяців (а.с.23). Між позивачем та відповідачем підписано договір від 03.10.2013 року про порядок повернення коштів (а.с.27-28), згідно з яким сторони дійшли згоди про врегулювання питання сплати боргу рівними частинами з 31.10.2013 року до 30.09.2015 року (по 2083,00 грн. щомісяця).
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу включено до складу судових витрат. Між позивачем ОСОБА_1 (транспортним) страховим бюро України та ФОП ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду № 286 від 05.05.2016 року до Контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року (а. с. 30).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Представником позивача не надано до суду оригіналу платіжного документа про сплату таких витрат, не надано розрахунку зазначених витрат та акта виконаних робіт. Зміст документів не дозволяє суду упевнитись в тому, що кошти були сплачені позивачем саме за отримання правової допомоги при розгляді цивільної справи № 236/2528/16-ц в Краснолиманському міському суді Донецької області. За таких обставин суд вважає недоведеним позивачем розмір здійснених ним витрат на отримання правової допомоги і відмовляє у задоволенні клопотання щодо компенсації позивачу таких витрат за рахунок відповідача.
Керуючись ст. ст. 11, 626-629, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 60, 88, 169, 209, 213, 224, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних із виплатою страхового відшкодування - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя -