У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду

м. Черкаси від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси

від 29 квітня 2015 року визнано право спільної сумісної власності на майно та поділено спільне майно подружжя шляхом визнання за позивачем права власності на Ѕ частину одноповерхового житлового будинку літ. «Б-1» з гаражем літ. «Д», розташованого за адресою: АДРЕСА_1; Ѕ частину двоповерхового житлового будинку літ. «Л-2», розташованого за адресою: АДРЕСА_2; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0137 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1;

Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0093 га, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3.

З метою реєстрації права власності на нерухоме майно вона звернулася до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області. Однак, 11 серпня 2015 року їй відмовлено у державній реєстрації права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_3, оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2015 року за нею визнано право власності на житлові будинки та не встановлено належності на праві власності господарських будівель і споруд.

Оскільки господарські споруди були придбані в період шлюбу, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, а саме: погріб під

літ. «Г», навіс під літ. «Ж», вбиральню під літ. «В», сарай під літ. «З», огорожі

№ 4, 6-8, свердловину № 5, зливну яму № 9, 10 та замощення І; на Ѕ частину господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 а саме: погріб під літ. «К», огорожі № 12, 13, зливну яму № 11.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Роз'яснено позивачу її право оскаржити відмову у державній реєстрації права власності до суду у відповідності зі статтею 182 ЦК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що право власності на господарські споруди не може бути визнано, оскільки вони не є окремими об'єктами права власності, а входять до складу садиби, відповідно до ст. ст. 186, 380,

381 ЦК України господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами та врахувавши, що житловий будинок літ. «А-1,а,а-1» належить на праві власності відповідачу, оскільки придбаний не в період шлюбу, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Т.О. Писана О.В. Попович