АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання договору дійсним, стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання договору суборенди квартири дійсним, стягнення боргу за цим договором.

Суд визнав дійсним договір суборенди квартири, укладений 12 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, та стягнув зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6: суму боргу у розмірі 803 840 грн.; три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 29.04.2015 по 24.05.2016 у розмірі 25 832 грн. 10 коп.; 7 441 грн. 20 коп. (6890,00 + 551,20) на відшкодування судових витрат, а всього: 837 113 грн. 30 коп. (а.с.76-78).

Не погодившись з рішенням суду відповідач, через свого представника, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.112-115).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача, ОСОБА_7, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, пояснення ОСОБА_6 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

10 грудня 2014 року між сторонами укладено попередній договір оренди квартири АДРЕСА_1, умовами якого визначено, що основний договір буде підписано до 13.12.2014 строком на 12 місяців, щомісячна оплата складатиме 8 500 доларів США.

12 грудня 2014 року між сторонами було укладено в усній формі договір суборенди житла - п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_1, згідно з яким орендар передав а суборендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування зазначену квартиру строком з 12 грудня 2014 року до 12 вересня 2015 року.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, борг відповідача по сплаті орендної плати станом на 23 квітня 2015 року склав 32 000 доларів США.

Відповідач видав розписку від 22 квітня 2015 року, у якій зобов'язався виплатити борг до 29 квітня 2015 року, однак свого обов'язку не виконав.

Правовідносини, які склались між сторонами, випливають із договору суборенди. Зобов'язання боржника є грошовим, тому крім погашення боргу він повинен сплатити на користь кредитора основний борг у національній валюті України, що складає 803 840 грн. та три проценти річних від цієї суми за час прострочення станом на 24 травня 2016 року, що складає 25 832 грн. 10 коп., а всього - 829 672 грн.

За встановлених обставин районний суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для визнання договору суборенди дійсним та стягнення заборгованості за цим договором у загальному розмірі 829 672 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору суборенди квартири дійсним та покладення на ОСОБА_5 відповідальності за невиконання цього договору не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Районним судом унаслідок порушення норм процесуального права неправильно застосовано до спірних правовідносин положення ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Указані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно з встановленим ст. 11 ЦПК принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст.4, п.5.ч.2 ст. 119 ЦПК). Таким чином, при розгляді справи суд застосовує той закон, який регулює спірні правовідносини.

У даному конкретному випадку свої вимоги про стягнення з відповідача 829 672 грн. ОСОБА_6 обґрунтувала наступними обставинами.

По-перше, між сторонами, після укладення 10 грудня 2014 року у письмовій формі попереднього договору оренди квартири АДРЕСА_1 (а.с.69-70), 12 грудня 2014 року було укладено договір суборенди цієї квартири, який у повній мірі виконаний позивачем (орендодавець).

По-друге, унаслідок невиконання ОСОБА_5 своїх договірних зобов'язань за договором суборенди по сплаті орендної плати, 22 квітня 2015 року відповідач склав розписку, у якій прийняв на себе зобов'язання сплатити ОСОБА_6 борг у розмірі 32 000 доларів США у строк до 29 квітня 2015 року у повному обсязі (а.с.71).

За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

За правилами ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.

Указана норма не містить імперативного застереження, що недодержання сторонами письмової форми договору найму має наслідком його недійсність (нікчемність).

Ураховуючи наведене, правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання дійсним договору суборенди квартири, укладеного між сторонами 12 грудня 2014 року, відсутні. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині приймаються апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог про визнання договору дійсним та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позову.

Згідно з ч.2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Оскільки у даних правовідносинах сторони спочатку діяли на підставі попереднього договору оренди та усних домовленостей, а згодом, за обопільною домовленістю, замінили первісне зобов'язання новим - борговим зобов'язанням, на підтвердження якого ОСОБА_5 22 квітня 2015 року була складена боргова розписка на суму 32 000 США (а.с.71), суд приходить до висновку, що на час розгляду справи правовідносини сторін випливають із договору позики та регулюються параграфом 1 Глави 71 ЦК України.

З огляду на викладене, на підставі боргової розписки від 22 квітня 2015 року на суму 32 000 США ОСОБА_5 зобов'язаний сплатити ОСОБА_6 суму боргу, перераховану у гривні за правилами ч. 2 ст. 533 ЦК України, що складає 803 840 грн. та три проценти річних від цієї суми за час прострочення станом на 24 травня 2016 року, що складає 25 832 грн. 10 коп., а всього - 829 672 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що сума трьох процентів річних повинна бути меншою на 65 грн. 10 коп. (25832,1 - 25767), оскільки кінцевою датою повернення боргу є 29.04.2015, а тому прострочення почалося не з цієї дати, а з наступного дня - 30.04.2015, відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Відповідно до змісту розписки борг повинен бути повернутий до 29.04.2015. Формулювання, що 29.04.2015 є кінцевою датою повернення боргу розписка не містить. Формулювання " до 29.04.2015 включно" розписка також не містить. Водночас, абзац другий розписки містить зобов'язання про звільнення квартири до 30.04.2015 (а.с.71).

Таким чином, логічний аналіз тексту розписки свідчить про те, що останньою датою повернення боргу є дата, яка передує 29.04.2015, тобто 28 квітня 2015 року, а з 29 квітня 2015 року починається прострочення боржника.

За правилами ст. 88 ЦПК України на ОСОБА_5 слід покласти понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 7 441 грн. 20 коп. (6890,00 + 551,20; а.с.1-2).

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму боргу у розмірі 803 840 грн. 00 коп.; три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 29.04.2015 по 24.05.2016 у розмірі 25 832 грн. 10 коп.; 7 441 грн. 20 коп. на відшкодування судових витрат, а всього: 837 113 грн. 30 коп. (Вісімсот тридцять сім тисяч сто тринадцять грн. 30 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома