Номер провадження: 22-ц/785/7927/17
Номер справи місцевого суду: 497/439/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської областівід 11 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01.03.2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала в позику відповідачу кошти у розмірі 15 500 доларів США, яку він зобовязався повернути до 01.07.2015 року. На теперішній час відповідач повернув 6 500 доларів США, залишок складає 9 000 доларів США. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути кошти, але він постійно ухиляється від повернення позики, тому вона вимушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали.

Рішенням Болградського районного суду Одеської областівід 11 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 242820 грн. та відсотки в розмірі 12529,51 грн., а всього 255349 грн. 51 коп., а також судовий збір в розмірі 2873,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 01 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 15 500 доларів США та зобовязався повернути борг до 01 липня 2015 року, про що власноручно написав розписку (а.с.45).

Відповідач в судовому засіданні не заперечував факт написання ним власноручно розписки про отримання грошей від ОСОБА_3

Доказів, про те, що відповідач повністю, або частково повернув суму позики позивачу до суду надано не було.

Згідно наданих в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_4, судом встановлено, що він передав гроші відповідачу, які йому дала його матір ОСОБА_3, який написав розписку на її ім'я його та яку він їй передав, так як гроші належали його матері. Також він, пояснив, що частину грошей ОСОБА_2 повернув, однак жодних розписок про це складено не було.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд виходив з того, що укладений між відповідачем та позивачем договір позики не виконувався належним чином, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем, яку відповідач в добровільному порядку не виплачує, тому суд стягнув з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 255 349,51 грн.

Відповідно до ст.1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦПК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ч.1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом обґрунтовано було взято до уваги, що відповідач частково повернув суму позики в розмірі 6 500 доларів США, оскільки позивач в своєму позові про це зазначила, тобто заборгованість відповідача перед позивачем встановлена судом та склала 9 000 доларів США, що еквівалентно 242 820 грн. станом на 27 лютого 2017 року.

Також суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 станом на 20.03.2017 року прострочив сплату боргу на 628 днів, що в перекладі на 3 % річних складає 3/365 х 628 = 5,16% від суми боргу, тобто 242 820 х 5,15% = 12 529,51 грн., а всього борг склав 242 820 грн. + 12 529,51 грн. = 255 349,51 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що факти укладення між ним і ОСОБА_3 договору позики, а також отримання у позивача в борг грошових коштів в розмірі 15 500 доларів США не було підтверджено в судовому засіданні жодним належним та допустимим доказом, не приймається судом до уваги, оскільки згідно з наданих пояснень свідка ОСОБА_4, встановлено, що ОСОБА_4 лише передав позичені кошти відповідачу від імені позивача, яка є його матірю.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду стосовно того, що він отримав в борг у позивачки грошові кошти в розмірі 15 500 доларів США, а тому повинен їх повернути є помилковими, а позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними,також не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме розпискою від 01 березня 2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_3 15 500 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 01 липня 2015 року. Крім того ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував факт написання ним власноручно розписки про отримання грошей від ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської областівід 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_5