Справа № 357/3576/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зміну розміру аліментів -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 04.04.2017 року мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2006 року у справі № 2- 4760 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 245,00 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Даний розмір аліментів є абсолютно недостатнім на даний час для утримання та забезпечення належного рівня життя дочки, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дитину вона утримує сама, а відповідач свого обов'язку по утриманню дочки не виконує. Вказана проблема на даний час стала актуальнішою, оскільки дочка закінчує навчання у школі і має намір вступати до вищого навчального закладу, що потребуватиме додаткових значних фінансових витрат. Крім того, дочка перебуває на обліку у лікарів ендокринолога, гастроентеролога та ортопеда, що зумовлює постійні витрати на її лікування. Враховуючи положення ст. ст. 141,192,180- 182,192 СК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» ст..27 Конвенції ООН про права дитини, правову позицію ВСУ від 05.02.2014 року у справі № 143цс13, позивач просить в судовому порядку змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2006 року у справі № 2- 4760 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 245,00 грн. щомісячно на 1/4 частину заробітку ( доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача, адвокат за договором, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що згідно довідки ДВС відповідач виконував обов'язок по сплаті аліментів до жовтня 2013 року, а потім перестав сплачувати аліменти на дитину в зв'язку з чим утворилась заборгованість. Законодавство дає можливість змінити розмір аліментів з твердої грошової суми на часткове відношення, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подав до справи трудовий договір відповідно до якого він припинив трудові відносини з січня 2017 року, однак з яких підстав він не сплачував аліменти з жовтня 2013 року по січень 2017 року, працюючи та отримуючи заробітну плату невідомо, тому є підстави вважати, що відповідач таким чином намагається уникнути відповідальності по сплаті аліментів. Щодо поданих відповідачем довідок про захворювання, то в них відсутні відомості про встановлення йому інвалідності з відміткою про обмеження в умовах праці у зв'язку із вказаними захворюваннями, що також свідчить про ухилення від батьківських обов'язків. Тому, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі 350 грн. та зазначив, що з 01.01.2017 року не працює, звільнився за станом здоров'я, довідка ДВС вірно відображає відомості по сплаті ним аліментів, однак він їх сплачував по мірі можливості. Дійсно інвалідність йому не встановлювалась, в Центрі зайнятості на обліку він не перебуває. 28.10.2006 року він вдруге одружився, має другу дитину 9 років, дружина працює і за її кошти вони наймають житло за яке сплачують 1500 грн. щомісячно з комунальними послугами, а на життя допомагають його батьки.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріли справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу вони мають дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зареєстрована та проживає разом із дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, 23.03.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, 14.06.2016 року Білоцерківським міськрайонним управлінням юстиції Київської області була проведена реєстрація розірвання шлюбу з ОСОБА_7.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, на підставі договору оренди квартири у приватної особи від 07.08.2016 року.

З довідки - рахунку по аліментам від 24.03.2012 року № В-21/273, вбачається, що на підставі рішення суду у справі № 2- 4760 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, було стягнуто аліменти в розмірі 245,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Станом на 01.03.2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 5374,99 грн.

Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи ( а.с. 5,7-11,78,80-84) та визнаються сторонами.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ( ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 245 грн., який відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, підлягає індексації, що проводиться державний виконавцем в порядку примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів та визначає їх розмір на відповідний період, однак згідно довідки - рахунку вказана індексація не проводилась.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Отже, 30% прожиткового мінімуму на дитину на даний час становить 533,10 грн., а розмір аліментів визначений в сумі 245,00 грн., що є недостатнім для утримання та забезпечення належного рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Крім того, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у лікарів ендокринолога, гастроентеролога та ортопеда, що зумовлює постійні витрати на її лікування, що не заперечується відповідачем.

Згідно із трудовим договором від 01.03.2012 року ( а.с.83-84) відповідач перебував у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем з 01.03.2012 року по 16.01.2017 року та отримував щомісячну заробітну плату в розмірі 1300,00 грн., отже мав стабільний дохід, однак сплачував аліменти не щомісячно у визначеному рішенням суду розмірі, а періодично, а саме: 2012 рік: травень - 500 грн., червень - 750 грн., серпень - 500 грн. вересень - 300 грн., жовтень - 300 грн., грудень 500 грн.; 2013 рік: лютий - 500 грн., квітень - 300 грн., липень - 400 грн., жовтень - 500 грн., з січня 2014 року по лютий 2017 року відповідачем не здійснено жодних виплат по аліментах.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він був звільнений з роботи за станом здоров'я і на даний час за станом здоров'я не може працювати.

В підтвердження зазначених обставин відповідач надав до суду виписки з медичної карти, довідку з Білоцерківської МЛ № 1 та результати медичних досліджень( а.с. 85-96), з яких вбачається, що ОСОБА_2 з 30.01.2015 року по 06.02.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом Гіпертонічна хвороба І ст.. у вказаний період пройшов обстеження та лікування.

Однак, в даних матеріалах відсутні відомості щодо встановлення відповідачу інвалідності з обмеженнями в умовах праці, з копії трудового договору вбачається, що він звільнений за власним бажанням.

Суд критично відноситься до вказаних обставин та розцінює їх як намагання відповідача ухилитись від сплати аліментів. Крім того, відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що в нього змінився сімейний стан, і крім дочки ОСОБА_3 в нього є син від другого шлюбу, при цьому зазначає, що він не отримує доходу, за оренду квартири сплаучує дружина, яка і утримує їх сім'ю.

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження заперечень щодо зміни способу присудження аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). ( Правова позиція ВСУ у справі № 143 цс 13 від 05.02.2014 року).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, максимально враховуючи інтереси дитини, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому змінює розмір аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2006 року у справі № 2- 4760 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 245,00 грн. щомісячно на 1/4 частину заробітку ( доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішення суду законної сили до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача у разі задоволення позову.

Позивачем при подачі до суду даного позову було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються судові витрати у справі в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 180, 182 -184, 141, 150, 192 СК України, Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 року, ст.ст. 3,10,11,57,60,61,88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2006 року у справі № 2- 4760 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 245,00 грн. щомісячно на 1/4 частину заробітку ( доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішення суду законної сили до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Бондаренко