УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/11263/14-ц

Провадження № 6/638/267/17

30.06.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області про заміну вибулої сторони правонаступником, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2, Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області про заміну вибулої сторони правонаступником.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без дотримання вимог статті 119 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог, що не відповідає пункту 3 частини 2 статті 119 ЦПК України; в позовній заяві не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, докази, що підтверджують кожну обставину, що не відповідає пункту 5, 6 частини 2 статті 119 ЦПК України.

Згідно з нормами матеріального права позивач повинен визначити правові підстави позову (обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права і мають бути доведені суду) та на підтвердження цих підстав позову повинен навести фактичні обставини справи та зазначити норму закону, яка регулює спірні правовідносини, що є предметом судового розгляду, оскільки ця обставина має суттєвий вплив на змагальний характер процесу і сприяє досягненню істини у справі.

Позивач ОСОБА_1 наводить положення статті 512 Цивільного кодексу України, згідно якої кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обовязку боржника третьою особою.

Тобто, у разі виконання обовязку боржника - ОСОБА_2 третьою особою - ОСОБА_1, остання стає кредитором, яким наразі є ПАТ «ВіЕйБі Банк», як вбачається з матеріалів позовної заяви. А тому вимога про «…заміну вибулої сторони виконавчого провадження №52938794 від 04.11.2016 року ОСОБА_2 її правонаступником - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №52938794, відкритому Дзержинським ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області за №23317 від 19.06.2017 року щодо примусового виконання виконавчого листа №638/11263/14-ц, виданого 07.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 188870, 13 грн., не співвідноситься із нормою статті 512 Цивільного кодексу України, як помилково вважає позивач.

Із предявленої позовної вимоги вбачається, що ОСОБА_1 прагне взяти на себе зобовязання боржника ОСОБА_2, а саме зобовязання за договором від 23.09.2011 року, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 за №455/2011.

Так, згідно статті 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Окрім того, згідно частини 1 статті 521 Цивільного кодексу України, форма правочину щодо заміни боржника у зобовязанні визначається відповідно до положень статті 513 цього кодексу.

Матеріали позовної заяви не містять причин виконання ОСОБА_1 зобовязання, як не містять вони і підтвердження виконання цього обовязку, а саме сплати грошових коштів у розмірі 1000 грн. 00 коп., хоча як слідує із викладених в позовній заяві обставин сума боргу складає 188870 грн. 13 коп.

Окрім того, суд наголошує, що відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Порушення своїх прав та необхідність їх захисту, особи, що звертаються до суду, повинні навести у позовній заяві, предявленій відповідачу. У порушення цього, позивачем не зазначено, в чому полягає порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод чи інтересів з боку відповідачів ОСОБА_2, Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, а також позивачем невірно визначено коло субєктів цивільного процесу, що повинні приймати участь у судовому розгляді, не в повному обсязі та невірно визначено їхній процесуальний статус.

Відповідно до статті 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області про заміну вибулої сторони правонаступником - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку не усунення відмічених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дзержинського районного суду

м. Харкова В.М. Хайкін