АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3795/17 Справа № 209/252/17 Головуючий у 1 й інстанції - Байбара Г. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що з 26 липня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Під час шлюбу вона завагітніла. На теперішній час знаходиться на обліку в акушерсько-гінекологічній службі КЗОЗ «ЦПМСД №1», термін вагітності становить 32 тижні. З листопада 2016 року сімейно-шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не мають спільного бюджету. Відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання.

З 16 січня 2017 року перебуває у відпустці по вагітності та пологам, заробітну плату за місцем роботи не отримує, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку відповідача для забезпечення повноцінного харчування та належних умов для збереження свого здоров'я та народження здорової дитини.

У зв'язку із вищезазначеним, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково (а.с.26-27).

Судом вирішено, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року та протягом трьох років після народження дитини. Виоішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.31-34).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 26 липня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11).

Як зазначила позивачка в судовому засіданні під час фактичних шлюбних відносин з відповідачем, а саме в червні 2016 року, вона завагітніла.

Згідно довідки № 15 від 23 січня 2017 року, що видана Комунальним закладом охорони здоров'я Кам'янської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" (а.с. 8), ОСОБА_3 перебуває на обліку в акушерсько-гінекологічній службі з приводу вагітності, станом на 23 січня 2017 року строк вагітності становив 31 тиждень.

З 16 січня 2017 року позивачка не працює, знаходиться у відпустці по вагітності та пологам, що підтверджується довідкою ТОВ "АТБ-маркет" від 24 січня 2017 року, вих. № 0-ОК (а.с. 9).

Проаналізувавши обставини у справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка ? батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Законодавець надає дружині право на утримання під час вагітності. Причому виникнення цього права обчислюється терміном зачаття дитини. Тобто звернення до суду за утриманням можливе одразу при виявленні вагітності. Суб'єктом відповідного обов'язку надавати вагітній дружині утримання є лише чоловік, який перебуває з нею у зареєстрованому шлюбі. Тобто біологічний батько, який в шлюбі з жінкою не перебуває, такого утримання надавати не зобов'язаний. Це пояснюється неможливістю встановлення походження дитини до її народження, за винятком встановленої у законі презумпції батьківства. Обмежується зазначене право терміном вагітності. Тривалість нормальної вагітності у медицині обчислюється 40-тижнями з моменту зачаття. Однак не слід виключати випадків переривання вагітності та передчасних пологів.

Частина 4 цієї статті регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу (відповіднодо ст. 75 СК України). Принципове положення полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Така позиція є вірною, оскільки дружина виношує чи проживає зі спільною дитиною, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар'єрному зростанні, громадському та світському житті.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вірно застосувавши положення ст.ст. 79, 84 СК України та оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, врахувавши всі істотні обставини, які мають значення для вирішення даного спору, обґрунтовано виходив із того, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дружину в період вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом не враховане його матеріальне положення та стан здоров'я, спростовується розміром присуджених аліментів, оскільки врахувавши матеріальне становище платника аліментів, суд обґрунтовано стягнув аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність на його утриманні інших осіб, також не заслуговують на увагу, оскільки не звільняють його від обов'язку передбаченого положеннями ст. 180 СК України.

Доводи апеляційної скарги про сумніви з приводу батьківства ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, як такі, що належним чином у порядку визначеному ст. ст.57-60 ЦПК України не спростовані, а тому є надуманими та необґрунтованими.

За таких обставин, доводи вказані в апеляційній скарзі необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров