Справа № 324/692/17
Провадження № 2/324/398/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.

при секретарі Савченко Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2017 року ухвалою судді Пологівського районного суду Запорізької області було відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

До початку розгляду справи по суті до канцелярії Пологівського районного суду Запорізької області було подано заяву ОСОБА_3 про передачу даної цивільної справи до іншого суду за підсудністю. Вказана заява обґрунтована тим, що спір між сторонами насправді виник щодо нерухомого майна, а саме з приводу купівлі-продажу частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у Комунарському районі м. Запоріжжя. Тому, на підставі ч. 1 ст. 114 ЦПК України відповідач вважає, що вказана справа підсудна Комунарському районному суду м. Запоріжжя, і просить передати її на розгляд вказаного суду.

У судовому засіданні відповідач та її представник вказану заяву підтримали у повному обсязі і просили її задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні проти вказаної заяви заперечували. При цьому, представник відповідача зазначив, що у звязку з невиконанням умов попереднього договору, а також договору позики у позивача виникло право вимагати повернення саме грошових коштів. При цьому, майбутнє судове рішення у даній справі жодним чином не вплине на права та обовязки відповідача щодо володіння, користування та розпорядження належною їй частиною квартири, хіба тільки у разі звернення стягнення на це майно після відкриття виконавчого провадження.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_3 про передачу цивільної справи до іншого суду за підсудністю, зясувавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно із п. 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як було встановлено судом, між сторонами 13.07.2016 року було укладено попередній договір про те, що сторони до 31 грудня 2016 року зобовязалися укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у Комунарському районі м. Запоріжжя. За умовами вказаного попереднього договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 попередню оплату за вказану квартиру у сумі 24750,00 грн. У подальшому 15 серпня 2016 року між тими ж сторонами було укладено договір позички 2/3 частин вказаної вище квартири. Окрім того, ОСОБА_3 видала ОСОБА_1 розписки від 15 серпня 2016 року та від 17 серпня 2016 року про отримання від нього грошових коштів у сумі 252000,00 грн. та 12000,00 грн. відповідно. У звязку з невиконанням відповідачем у встановлений строк умов попереднього договору, а також договорів, умови яких викладено у розписках, позивач звернувся з позовом про повернення йому переданих ним відповідачеві коштів.

Тому, зважаючи на те, що спір між сторонами виник саме у звязку з невиконанням умов попереднього договору та договорів, умови яких викладено у розписках, а не з приводу нерухомого майна, як на тому наполягає відповідач, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про передачу даної цивільної справи до іншого суду за підсудністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.114, 208-210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості до іншого суду за підсудністю залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя: