Дата документу 26.07.2017
Справа № 320/737/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Левандовській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру 61 у будинку 57 по пр-ту 50-років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області.

В обґрунтування позову вказує, що з 2005 року вона проживала однією сімєю з ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр-т. 50-річчя Перемоги, б. 57, кв.61. У 2014 році вони уклали шлюб, а у 2016 році чоловік позивача - ОСОБА_2 помер. При збиранні документів для оформлення своїх спадкових справ позивач не знайшла документів про право власності чоловіка на спірну квартиру, а на звернення до ММБТІ отримала лист №5076 від 04.01.2017, згідно якого станом на 2013 рік право власності на квартиру 61 у будинку 57 по пр-ту 50-років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області не зареєстровано, а багатоквартирний житловий будинок 57 по пр-ту 50-років Перемоги в м. Мелітополі входить до єдиного реєстру будівель та споруд, які перебувають у комунальній власності Мелітопольської міської ради.

Позивач зазначає, що вона безперервно проживає у спірній квартирі з 2005 року, тобто понад 10 років, сплачує комунальні платежі, іншого житла не має, у безоплатній приватизації участі не приймала, тому вона просить суд визнати за нею право власності на зазначену квартиру за набувальною давністю.

Позивачка в судове засідання не зявилась, від її представника адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. У минулому судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_3 пояснював, що позивачкою було подано заяву про прийняття спадщину після померлого чоловіка, визнання за нею права власності на спірну квартиру не порушуватиме права жодної людини , як і не порушує факт проживання нею на теперішній час. Крім того, позивачкою не використано надане їй законодавством право на безоплатну приватизацію житла. На теперішній час вона зареєстрована за іншою адресою, однак житло є аварійним і не придатним для мешкання.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення, згідно яких позов не визнає в повному обсязі, просить суд відмовити у задоволенні позову. В своїх запереченнях він посилається на те, що набувальна давність відноситься до первісних способів набуття права власності та її предметом може бути лише майно, що існує, якщо будівля чи споруда не є обєктом нерухомості, прийнятим в експлуатацію, право власності на яке зареєстровано в установленому законом порядку, то набути право власності за давністю володіння на таке майно неможливо. Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують обґрунтованість звернення позивача саме до Мелітопольської міської ради Запорізької області, оскільки звернення з такою вимогою до Мелітопольської міської ради Запорізької області до власника майна (уповноваженої особи) можливо лише за умови, якщо таке право не визнається або оспорюється, за таких обставин Мелітопольську міську раду необґрунтовано залучено у якості відповідача. У минулому судовому засіданні представник відповідача також вказував, що оскільки майно не зареєстровано, то воно не може бути предметом спору про визнання права власності за набувальною давністю.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 03 травня 2017 року підтвердила факт проживання позивачкою у спірній квартирі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представників позивача та відповідача про розгляд справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступне.

27.05.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізької області, актовий запис №329/а.с.7/.

ОСОБА_2 помер 25.12.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС №376298./а.с.8/. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкова справа після його смерті заведена у Мелітопольській державній нотаріальній конторі/а.с.34/.

Згідно копії довідки старшої по будинку ОСОБА_6, посвідченої 30.01.2017 директором КП «Житломасив» ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр-т. 50-річчя Перемоги, б. 57, кв.61 з 2005 року і продовжує проживати по даний час. /а.с.6/.

У листі ММБТІ № 5076 від 04.01.2017 вказано, що станом на 2013 рік право власності на квартиру 61 у будинку 57 по пр-ту 50-років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області не зареєстровано, а багатоквартирний житловий будинок 57 по пр-ту 50-років Перемоги в м. Мелітополі входить до єдиного реєстру будівель та споруд, які перебувають у комунальній власності Мелітопольської міської ради. /а.с.9/.

Згідно копії листа виконавчого комітету Мелітопольської міської ради М-253/з від 10.03.2017 позивача повідомлено про порядок приватизації квартири /а.с.32/, а листом від 10.04.2017 №66-жил. про те, що надати запитувану інформацію без зазначення року надання приміщення немає можливості, крім того, вказано, що ордер на вселення є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення./а.с.40/.

КП «Житломасив» листом №269 від 15.03.2017 року повідомило, що у КП «Житломасив» відсутній ордер та інша запитувана інформація, щодо видачі ордеру на квартиру 61 у будинку 57 по пр-ту 50-років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області./а.с.33/.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2001 року.

Таким чином інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин.

Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність законного об'єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність одніє їз них виключає можливість для позитивного вирішення справи.

При цьому, коментована стаття визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю.

Зокрема, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

Крім того, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним,та безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років, а для рухомого майна - 5 років).

Законний об'єкт володіння означає, що річ, якою володіє особа (особи), не виключений з цивільного обороту та не обмежений в цьому.

З огляду на положення статті та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є визнання права власності за набувальною давністю на квартиру 61 у будинку 57 по пр-ту 50-років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, у якій з 2005 року безперервно мешкала позивачка з померлим 2014 року ОСОБА_2 та сплачує комунальні платежі.

З матеріалів справи та пояснень, наданих в судовому засіданні вбачається, що позивачка під час проживання в квартирі вважала її власністю свого чоловіка, після укладення ними шлюбу-їх спільною власністю, після смерті чоловіка виявила бажання успадкувати квартиру, але у зв»язку з відсутністю реєстрації права власності на майно взагалі та за померлим зокрема, їй це не вдалося.

Таким чином, аналізуючи наведене, викладені вище обставини не є достатніми для того, щоб за позивачкою визнати право власності на майно з підстав, передбачених ст. 344 ЦК, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 14, 61, 74, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова