АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/570/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/301/17 Доповідач - Сташків Б.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін- позивача ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Почаївської міської ради, ОСОБА_4, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління Держземагенства у Кременецькому районі про визнання недійсними рішень Почаївської міської ради та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що рішенням Почаївської міської ради № 561 від 06 травня 2008 року та № 881 від 30 березня 2009 року неправомірно, затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачці ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею 0,10 га у АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу, в тому числі житлової забудови та 0, 04 га - землі громадського призначення і передану дану земельну ділянку відповідачці ОСОБА_4 у приватну власність, оскільки вважає що вищевказана земельна ділянка накладається на земельну ділянку, яка передана позивачці у користування раніше.

В зустрічному позові ОСОБА_4 просила суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі зі сторони ОСОБА_10 та застосувати до позовних вимог ОСОБА_2 строк позовної давності, оскільки ОСОБА_2 ознайомилася з документами на приватизацію земельної ділянки відповідачки ОСОБА_4 та підписала акт погодження меж 30 березня 2008 року.

Рішенням Кременецького районного суду від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Почаївської міської ради, ОСОБА_4, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління Держземагенства у Кременецькому районі про визнання недійсними рішень Почаївської міської ради та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_4 земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі зі сторони ОСОБА_10 довжиною 2,10 м. та не перешкоджати ОСОБА_4 в користуванні належною земельною ділянкою площею 0,10 га в АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує на порушення зі сторони відповідачів її прав на землю, що проявляється у неправомірних видачах рішень Почаївської міської ради та видачі державного акту на право власності земельної ділянки ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, з мотивів викладених в ній.

Представники відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача Почаївської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що підтримує подану апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги з матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції насамперед виходив з того, що відсутні будь-які факти порушення прав позивача, у зв'язку із прийняттям рішень Почаївської міської ради № 561 від 06 травня 2008 року та № 881 від 30 березня 2009 року та видачі державного акту серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2009 року на право власності земельної ділянки ОСОБА_4 Окрім того, судом застосовано строк позовної давності до позовних вимог, ОСОБА_2, виходячи з того, що про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_4, стало відомо 30 березня 2008 року після підписання акту встановлення ( відновлення) та погодження меж земельної ділянки в натурі, закріплення їх межовими знаками.

Однак, колегія судів апеляційної інстанції, не може повністю погодитися з даними висновками суду, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно із рішенням Почаївської міської ради вісімнадцятої сесії п'ятого скликання № 561 від 06 травня 2008 року ОСОБА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0.10 га в АДРЕСА_1 Тернопільської області.

З рішення Почаївської міської ради двадцять п'ятої сесії п'ятого скликання № 881 від 30 березня 2009 року ОСОБА_4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0.10 га в АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу, землі житлової забудови, 0.04 га - землі громадського призначення. Даним рішенням ОСОБА_4 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0.10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 відведення здійснене за рахунок забудованих земель ( в т.ч. під житловою забудовою, землями громадського призначення), за рахунок земель запасу Почаївської міської ради. Відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі (УКЦВЗ) земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови. За експлікацією земель згідно форми 6-зем, які відводяться ОСОБА_4 0.04 га землі віднесені до земель громадського призначення.

З листа контролю управління Держкомзему в Кременецькому районі слідує, що станом на 06 травня 2008 року в статистичній формі звітності 6-Зем в землях, не наданих у власність та користування, відсутні землі житлової забудови, за рахунок яких виділяється земельна ділянка. Дана форма доповнена рішенням Почаївської міської ради № 529 від 06 травня 2008 року.

Згідно рішення вісімнадцятої сесії п'ятого скликання Почаївської міської ради № 529 від 05 червня 2008 року вилучена земельна ділянка в АДРЕСА_1 площею 0.06 га, яка була надана для будівництва і обслуговування жилого будинку ОСОБА_12, який помер у 1997 році. Вилучена земельна ділянка передана до земель запасу в забудовані землі одно- і двоповерхової забудови.

Згідно державного акту серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 на підставі рішення сесії Почаївської міської ради від 30 березня 2009 року № 881 є власником земельної ділянки площею 0.10 га в АДРЕСА_1. Державний акт видано 10 грудня 2009 року.

З рішення виконкому Почаївської міської ради № 138 від 16 листопада 1982 року вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з затвердженим генеральним планом забудови міста Почаєва виділено за рахунок земель міського державного фонду земельну ділянку площею 600 кв.м. для індивідуального будівництва в АДРЕСА_2.

Рішенням виконкому Почаївської міської ради № 94 від 23 червня 1994 року до земельної ділянки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 долучено земельну ділянку розміром 0.082 га та дозволено нею користуватись.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Михайловою 27 листопада 2003 року за р/№ 5002.

Відповідно до збірного кадастрового плану суміжних землевласників і землекористувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 накладка земельних ділянок площею 0.0036 га знаходиться у північно-західній частині земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та у південно-східній частині присадибної земельної ділянки ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 є власником домоволодіння в АДРЕСА_2 та оскільки, згідно рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради народних депутатів №138 від 16 листопада 1982 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва площею 600 кв.м. в АДРЕСА_2 та рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради народних депутатів №94 від 23 червня 1994 року, яким було долучено та надано в користування ОСОБА_13 та ОСОБА_14 земельну ділянку площею 0,082 га. - ОСОБА_2 є землекористувачем вказаних земельних ділянок.

У своїх доводах ОСОБА_2 посилається на те, що рішенням Почаївської міської ради від 30 березня 2009 року, неправомірно затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання її у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлових і господарських будівель і споруд розміром 0, 10 га у АДРЕСА_1, оскільки вказує, що 0,04 га у користуванні відповідачки не перебувало, окрім того вказує, що дана земельна ділянка відноситься до земель громадського призначення та має своє цільове призначення , що визначає специфіку її особливого правого режиму. З такими доводами апелянта, колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Так, ст. 1 ЗУ "Про землеустрій" передбачено, що земельна ділянка використовується виключно за цільовим призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 3 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою КМУ від 11 квітня 2008 року № 502 та за ініціативою власників.

Відповідно до ст.21 ЗК України встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватися виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку , порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка громадського призначення у розмірі 0, 04 га була відведена ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель громадського призначення.

В судовому засіданні першої та апеляційної інстанції встановлено, що 0.04 га землі громадського призначення . Це землі, які використовувалися для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування і слугували водопровідною системою стічних вод м. Почаїв. Дані обставини підтверджуються рішенням №881 Почаївської міської ради від 30 березня 2008 року(а.с.11); актом обстеження меж земельної ділянки у м.Почаїв, вул.Ульріха,4, з якого вбачається, що ОСОБА_4 засипала частину стічного рову спричинило зміну русла і земельну ділянку площею 0,0420 га затопило стічними водами. Підтопленим виявився і силовий електричний трансформатор Кременецького РЕМу. ОСОБА_4 перекрила водостічний рів та незаконного використовує частину земельної ділянки площею 36 кв.м., яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 (а.с.62); актом обстеження земельної ділянки від 24 жовтня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 засипала частину канави, на відстані 6-8 м., від водопровідного каналу розташована електрична підстанція високої напруги ( трансформатор), довкола даного об'єкта діє охоронна зона електричних мереж , а тому дана ситуація є небезпечною, так як виникає ймовірне підтоплення підстанції виникнення аварійної ситуації (а.с.246)

У судовому засіданні представник Почаївської міської ради підтвердив, що земельна ділянка площею 0,4 га, яка виділена ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку є землями загального користування, на якій проходить загальноміський водостічний канал і є об'єктом благоустрою міста.

Виходячи з принципу ЗК України, щодо зміни виду використання землі в межах її цільового призначення, повинна проводитися у порядку встановленому для зміни цього цільового призначення землі.

Згідно з частиною третьою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян юридичних осіб, затвердженою постановою КМУ від 11 квітня 2008 року № 502. Обов'язковою умовою дотримання встановленої процедури, зміни цільового призначення земельної ділянки є складання перепогодження проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади , органами земельних ресурсів, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами. Органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини, а також підлягає державній землевпорядній експертизі, однак такого порядку судом першої інстанції дотримано не було.

Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного порядком. Порушення порядку та зміни цільового призначення земель згідно з п. а) ст. 21 ЗК України є підставою для визнання не дійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок у власність громадян.

Крім цього, земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування є землями, які належать на праві власності територіальної громади міста, є комунальною власністю та загального користування міста і у відповідності до п.4. ст.83 ЗК України не можуть передаватися у приватну власність.

Аналіз зазначених норм матеріального права та здобутих по справі доказів, дають підстави вважати, що рішення Почаївської міської ради (в частині відведення земельної ділянки площею 0,04 га із земель громадського призначення) № 881 від 2009 року та державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_15 слід вважати недійсним.

Колегія суддів, не погоджується із застосуванням строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_2, оскільки як вбачається із матеріалів справи позивач дізналася про порушення своїх прав саме тоді, коли отримала відповідь Почаївської міської ради від 21 січня 2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а підписання акту ОСОБА_2 30 березня 2008 року, щодо погодження меж земельної ділянки в натурі, на що послався суд першої інстанції, не могло свідчити про обізнаність позивача щодо порушення своїх прав (а.с. 61).

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що виділення 0, 04 га земельної ділянки громадського призначення, ОСОБА_4 було здійснене із порушенням норм законодавства.

При цьому, у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_2, суд вважає безпідставними зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0, 10 га.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, за розгляд даної цивільної справи у судах першої та апеляційної інстанції із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 1023 грн.12 коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Почаївської міської ради, ОСОБА_4, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління Держземагенства у Кременецькому районі про визнання недійсними рішень Почаївської міської ради та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку - задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення Почаївської міської ради № 881 від 30 березня 2009 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 ОСОБА_4" в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 площею 0,04 га із земель громадського призначення та передання її безоплатно у власність ОСОБА_4.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_4, АДРЕСА_1, Серія НОМЕР_2 від 10 грудня 2009 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 до Почаївської міської ради, ОСОБА_4, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління Держземагенства у Кременецькому районі про визнання недійсними рішень Почаївської міської ради та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку- відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 1023 ( одна тисяча двадцять три гривні) 12 коп.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня нею набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків