У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору від 05 травня 2008 року № CL35939 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_6, останній отримав кредит у розмірі 13 500 доларів США зі сплатою за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, підвищена процентна ставка у разі прострочення платежу - 72 % річних, з кінцевою датою повернення кредиту - 05 травня 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань, передбачених цим кредитним договором, між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_7 05 травня 2008 року укладений договір поруки, згідно з яким останній поручився солідарно відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_6 Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 23 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 31 985,24 доларів США, що складається з: 11 824,23 доларів США заборгованості за кредитом; 73 22,16 доларів США заборгованості за процентами; 12 838,85 доларів США заборгованості за підвищеними процентами.

Банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 31 985,24 доларів США, що еквівалентно 507 106 грн 79 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 20 січня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 531,04 доларів США, з яких - 3 014,92 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 270,86 доларів США - заборгованість за процентами, 245,26 доларів США - заборгованість за підвищеними процентами. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» 17 082,19 доларів США заборгованості за кредитним договором, з яких: 6 137,50 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 3 949,10 доларів США - заборгованість за процентами, 6 995,59 доларів США - заборгованість за підвищеними процентами. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що банк пропустив строк позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що строк позовної давності слід обраховувати щодо кожного платежу у межах позовної давності до моменту звернення банком до суду з позовом.

Судами встановлено, що 05 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № CL35939, згідно з якими останній отримав кредит у розмірі 13 500 доларів США на строк до 05 травня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань, передбачених цим кредитним договором, 05 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_7 укладено договір поруки, згідно з яким останній поручився солідарно відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_6

Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банком станом на 23 грудня 2014 року нараховано заборгованість у розмірі 31 985,24 доларів США, що складається з: 11 824,23 доларів США простроченої заборгованості за кредитом; 7 322,16 доларів США заборгованості за процентами, 12 838,85 доларів США заборгованості за підвищеними процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених цим договором та пунктом 1 додатку 1 та додатком 2 до цього договору, якщо не настали обставини, передбачені пунктом 2.3.3 цього договору.

Згідно з п. 2.4 кредитного договору за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, вказана у пункті 1 додатку 1 до кредитного договору.

Пунктом 1 додатку 1 до кредитного договору визначено, що процентна ставка складає 24 % річних; підвищена процентна ставка - 72 % річних; кількість щомісячних платежів - 84; сума щомісячного платежу - 336,22 доларів США: дата сплати щомісячного платежу - кожне п'яте число місяця, дата сплати останнього платежу - 05 травня 2015 року.

Посилання ОСОБА_6 на неправильне застосування судами додатку № 1 до кредитного договору не спростовує висновків суду, оскільки частина 2 зазначеного додатку відповідно до п. 2.3.2 застосовується за наявності певних умов, а саме: спрямування не менше 90 % отриманих коштів на придбання автомобіля та протягом перших 7 днів після видачі кредиту надання кредитору оригіналів правовстановлюючих документів на такий транспортний засіб. Лише у цьому разі проводиться перерахування відсоткової ставки. Однак ОСОБА_6 не надав доказів про виконання ним вимог п. 2.3.2 договору, а отже і права на перерахування відсоткової ставки.

Тобто, у зв'язку з порушенням позичальником строків виконання зобов'язань за кредитним договором, банк нараховував відсотки за підвищеними ставками.

Такі умови викладені у кредитному договорі, про які знав і поручитель.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів здійснюється у формі щомісячних ануїтетних платежів, графік щомісячних платежів визначено додатком 2 до цього договору, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором банк використав передбачене п. 6.6 договору право вимагати дострокового повернення кредиту, направивши 28 жовтня 2014 року до відповідачів письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, яка була отримана 21 листопада 2014 року.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредиту.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Враховуючи викладене, апеляційний суд правильно встановив, що строк позовної давності слід обраховувати щодо кожного з платежів, встановлених кредитним договором, тому несплачені платежі до моменту звернення банку з позовом до суду підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів, а тому дійшов правильного висновку, що загальна заборгованість за кредитним договором в межах позовної давності, що підлягає стягненню, складає 20 613,23 доларів США, з яких: тіло кредиту - 9 152,42 доларів США, проценти - 4 219,96 доларів США, підвищені проценти - 7 240,85 доларів США.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
О.М. Ситнік
О.В. Ступак