№ 336/4776/17
провадження № 2/336/2411/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29.08.2017 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що її син ОСОБА_2 мешкав за адресою: м.Запоріжжя, пр..Моторобудівників, 64, кв.10 до лютого 2014 р. Протягом 3-х останніх років відповідач не з»являється до квартири, не здійснює жодних примусових заходів щодо вселення, не сплачує за комунальні послуги.

За позовом ОСОБА_1, посилаючись на ст.71 ЖК України, просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 10 в будинку № 64 по пр..Моторобудівників в м.Запоріжжя.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2008 р. ОСОБА_1 належить квартира № 10 в будинку № 64 по пр..Моторобудівників (вул..8 Березня) в м.Запоріжжя (а.с.5-6, 7-8).

В зазначеній вище квартирі зареєстровані позивач та відповідач (а.с.4, 24).

ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає з 2014 р. року, що підтверджено поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, які в ході розгляду справи не спростовані.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку.

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10, 51-61, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 10 в будинку № 64 по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Дмитрюк