Справа № 309/1023/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Бисаги Т.Ю., Кондора Р.Ю.,

при секретарі : Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначав, що він є власником будинку та земельної ділянки площею 0,0444 га, які розташовані в АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_3, який є власником сусіднього будинку АДРЕСА_2, створює йому перешкоди у користуванні його власністю, а саме вивів усі витяжки повітря із свого будинку - з ванної кімнати і кухні у бік його будинку, який стоїть безпосередньо на межі між їхніми земельними ділянками, а тому усі неприємні запахи, задимлення від згорання побутового газу тощо з витяжок потрапляють у його двір, чим створюють йому незручності у використанні свого житлового будинку і земельної ділянки.

Окрім цього, дах будинку відповідача двосхилий з нахилом у двір позивача, а тому під час снігопадів сніг з його будинку паде у двір позивача. При інтенсивних атмосферних опадах йому доводиться витрачати додаткові сили для чищення свого двору. На неодноразові прохання улаштувати снігозатримувачі відповідач обіцяв їх встановити, але вже котрий рік із цим зволікає.

Також на своїй земельній ділянці відповідач декілька років тому звів опорну конструкцію для винограду, який висаджений у безпосередній близькості від межі між їхніми земельними ділянками, внаслідок чого опорна конструкція для винограду пересікає межу і нависає над земельною ділянкою позивача на відстані близько одного метра у ширину і сім-вісім метрів у довжину. Виноград затіняє на цій площі земельну ділянку позивача, що унеможливлює її використання для вирощування городини.

Три роки тому відповідач посадив горіх на відстані близько одного метра від межі, який тепер не створює проблем, але з роками горіх зросте і заважатиме йому вирощувати городину на цій частині земельної ділянки створенням тіні, падолистом тощо.

Посилаючись на наведене, позивач просив усунути порушення його прав власника житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_3, для чого зобов'язати відповідача облаштувати свій житловий будинок АДРЕСА_2 ефективними снігозатримувачами; улаштувати витяжки повітря зі свого будинку у такий спосіб, щоб унеможливити попадання повітря з них у двір позивача; пересадити дерево горіха вглиб своєї земельної ділянки; демонтувати опорну конструкцію для винограду в тій частині, в якій вона проникає на земельну ділянку позивача, встановивши строк для цього два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Хустського районного суду від 06 червня 2017 року позов задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_3 у строк два місяці з дня набрання рішенням законної сили усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 у наступний спосіб:

-облаштувати житловий будинок АДРЕСА_2 ефективними снігозатримувачами;

-улаштувати витяжки повітря з будинку АДРЕСА_2 у такий спосіб, щоб унеможливити попадання повітря з них у двір ОСОБА_2;

-пересадити дерево горіха вглиб своєї земельної ділянки;

-демонтувати опорну конструкцію для винограду в тій частині, в якій вона проникає на земельну ділянку ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити. Вказує на те, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (під розписку), а тому його неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач створює позивачу перешкоди у користуванні належним йому майном, які в добровільному порядку усунути відмовляється, а тому дійшов висновку про задоволення позову.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди не дійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку та земельної ділянки площею 0,0444 га., які розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 є власником сусіднього будинку АДРЕСА_2.

З акту від 02.03.2017 року, складеного комісією, слідує, що житловий будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_3 межує із домоволодінням №85 ОСОБА_2

На боковому фасаді будинку №87 зі сторони сусіднього подвір»я влаштовано дві вентиляційні труби (витяжки з кухні та ванної кімнати).

Зі слів ОСОБА_2 вони створюють певні незручності, випари із труб відчутні на території їхнього подвір»я.

На покрівлі даху житлового будинку ОСОБА_3, ухил якого розташований в сторону до сусіднього домоволодіння, не влаштовані інженерні елементи по водовідведенню.

На території власної земельної ділянки, яка використовується для городництва ОСОБА_3 близько від 1-1,5 м. від сусідньої межі влаштовано металічні конструкції - стійки «винниці» та росте дерево породи горіх.

У висновку комісією рекомендовано ОСОБА_3 на покрівлі даху будинку встановити інженерні елементи по водовідведенню на свою власну земельну ділянку, а також вентиляційні отвори вивести на площину покрівлі власного будинку.

Проте, зазначений акт в розумінні вимог статей 58 і 59 ЦПК України не є належним доказом на підтвердження тих обставин, що відповідач створює позивачу перешкоди у користуванні його власністю, оскільки цей акт складено зі слів позивача і стосується іншої адреси, ніж зазначено у позовній заяві, а саме у акті зазначена назва вулиці відповідача ОСОБА_5, тоді як згідно матеріалів справи правильною адресою є м.Хуст, вул.Косична,87.

Також не є належними доказами додані до позовної заяви копії фотографій, оскільки з таких не вбачається, що вони стосуються предмету спору.

В даному випадку належним доказом на предмет відповідності будівель, споруд, конструкцій (даху) будинку відповідача діючим нормам ДБН може бути висновок судової будівельно-технічної експертизи, яка відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України призначається судом за заявою осіб, які беруть участь у справі. Проте позивач під час розгляду справи судом першої інстанції з відповідною заявою до суду не звертався і експертизу провести не просив.

А тому, за відсутності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження наведених у позовній заяві обставин, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню, оскільки суд першої інстанції рішення ухвалив з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді