Справа №591/2945/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1214/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12.06.2017 року повернуто позивачу заяву ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, розяснивши, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись із вказаним судом рішенням, ПАТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення належним чином питання про відкриття провадження.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки правовідносини між сторонами виникли з приводу надання кредиту відповідачу, як споживачу банківських послуг, тому на них поширюється дія Закону України «Про захист справ споживачів», а отже справа не підлягає розгляду третейськими судами.

Представник банку в судове засідання не зявився, але про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судовому засіданні просив скаргу відхилити, пояснив, що вона як фізична особа оформила кредит у банку для споживчих потреб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що п. 9.12.1 договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладено сторонами по справі, передбачено третейське застереження, отже справу не підсудна місцевому суду, тому позовна заява, відповідно до ст. 122 ЦПК України, підлягає поверненню позивачу.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи, а ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права.

Як вбачається з цивільної справи, 09.06.2017 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду із позовом та просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 17813,68 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

Свої вимоги мотивувало тим, що 15.05.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування позичальником публічної пропозиції банку, за умовами якого остання отримала від банка кредит у розмірі 13200,00 грн. Проте взяті на себе зобовязання за вказаним договором відповідач не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яку в добровільному порядку ОСОБА_3 не погашає, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Пунктом 9.12.1 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб передбачено, що в разі, якщо клієнт є резидентом України, сторони погодились внести до договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди», про те, що судовий захист прав та законних інтересів клієнта повязаних з цим договором, за виключенням спорів щодо захисту прав споживачів, та розгляд і вирішення всіх невирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними цього договору відбувається в постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Одним зі способів захисту прав субєктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено статтею 17 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України «Про захист прав споживачів».

Згідно з положеннями п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником фізичною особою - споживачем за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03.02.2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про повернення позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк», бо спори з приводу стягнення кредитної заборгованості з позичальників за споживчими кредитами не підлягають розгляду третейським судам.

За таких обставин, висновок суду про наявність підстав для повернення позовної заяви є помилковим, а законних підстав для ухвалення оскаржуваного судового рішення, передбачених в ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у суду першої інстанції не було.

Таким чином, через порушення судом першої інстанції порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі, встановленого ст. 122 ЦПК України, оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Апеляційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню але питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає касаційному оскарженню, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: