АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Шахової О.В.,

ПоливачЛ.Д.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Самойленка Артема Володимировича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ПАТ «Укргазбанк» звернулось до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на користь Банку заборгованості за договором від 10 жовтня 2014 року №AYV-6094-Ф/14-СНЕ на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, в сумі 21 078 грн. 19 коп., а також судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року, відмовлено ПАТ «Укргазбанк» у задоволенні позовних вимог (а.с.183-184).

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Самойленко А.В. в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню.

В суді апеляційної інстанції, представник ПАТ «Укргазбанк» - Самойленко А.В., підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, просила апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши матеріали справи у їх сукупності та співставленні, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

_______________________________________________

Справа № 756/15339/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4788/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, 27 жовтня 2014 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 підписано заяву-анкету до № AYV-6094-Ф/14-СНЕ на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, на підставі якої відповідачеві відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано платіжну картку за № НОМЕР_2 (а.с.10).

За умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, кошти на «Ощадному» рахунку відповідач використовує на власні потреби за визначеними та погодженими сторонами тарифами. Пунктом 6.3 договору сторони погодили підстави та випадки виникнення заборгованості клієнта перед банком. Клієнт зобов'язується сплатити проценти, нараховані банком на суму простроченої заборгованості за овердрафтом (кредитом) відповідно до п. 6.6 договору у розмірі, визначеному у тарифах банку (а.с.14-18).

Як вбачається з наданого Банком розрахунку суми заборгованості від 12 листопада 2015 року, загальний розмір заборгованості відповідача складає - 16 299 грн. 12 коп., з яких 12 668 грн. 00 коп. заборгованість за несанкціонованим овердрафтом, 3 631 грн. 12 коп. - заборгованість за відсотками за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування простроченим овердрафтом (а.с. 7-9).

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року, позовні вимоги Банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку 16 299 грн. 12 коп. заборгованості та 1 218 грн. 00 коп. судового збору, а всього стягнуто 17 517 грн. 12 коп. В решті вимог позову - відмовлено (а.с.38-39).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, позов ОСОБА_2 до ПАТ «АБ «Укргазбанк» про визнання неправомірними дій банку щодо нарахування заборгованості та списання неправомірно нарахованої заборгованості - задоволено, визнано неправомірними дії ПАТ «АБ «Укргазбанк» щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 12 667 грн. 40 коп.; зобов'язано ПАТ «АБ «Укргазбанк» списати з карткового рахунку останнього нараховану суму заборгованості у розмірі 12 667 грн. 40 коп. Крім того, вирішено питання про судові витрати.

У зв'язку з наведеним, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року, заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року - скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку, а в подальшому - оскаржуваним нині рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року відмовлено ПАТ «Укргазбанк» у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про відмову Банку в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт неправомірності дій ПАТ «Укргазбанк» щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованості у виді несанкціонованого овердрафту, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.тДоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ході розгляду справи встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, позов ОСОБА_2 до ПАТ «АБ «Укргазбанк» про визнання неправомірними дій банку щодо нарахування заборгованості та списання неправомірно нарахованої заборгованості - задоволено, визнано неправомірними дії ПАТ «АБ «Укргазбанк» щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 12 667 грн. 40 коп.; зобов'язано ПАТ «АБ «Укргазбанк» списати з карткового рахунку останнього нараховану суму заборгованості у розмірі 12 667 грн. 40 коп.

Таким чином, посилання апелянта не відповідають фактичним обставинам справи та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду належними доказами, а тому вони не приймаються колегією суддів.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає зібраним у справі доказам, обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу СамойленкаАртема Володимировича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач