Справа № 300/910/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати із цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Кондора Р.Ю., Джуга С.Д.

з участю секретаря : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 30 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Воловецької райдержадміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, 31.10.2016 року звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1, де третьою особою є служба у справах дітей Воловецької райдержадміністрації із вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що у шлюбі з відповідачкою, 23.09.2004 року в них народився син ОСОБА_3, який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою. Маючи намір приймати участь у вихованні сина, звернувся у службу в справах дітей Воловецької райдержадміністрації для встановлення способу участі у вихованні сина, і розпорядженням № 296 від 10.12.2015 року такий встановлено. Проте, ОСОБА_1 не виконує належно дане розпорядження, та при цьому, вчиняє йому перешкоди в прийнятті участі у вихованні сина. Через неможливість спільного врегулювання даного спору, і звернувся у суд про усунення перешкод у вихованні дитини. За наведених обставин і просив задоволити позов.

Рішенням Воловецького районного суду від 30 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

ОСОБА_1 заперечуючи рішення суду в частині встановлення способу участі у вихованні сина, подала на таке апеляційну скаргу в якій ставить, питання про зміну даного рішення, шляхом постановлення нового рішення про часткове задоволення даної позовної вимоги. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду постановлено в порушення вимог норм процесуального та матеріального законодавства, а тому вважає його незаконним.

У судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 та її представник в особі адвоката ОСОБА_4 підтримали вимоги скарги, і просили таку задоволити з наведених підстав.

ОСОБА_2 заперечив, вимоги скарги, і просив відхилити таку.

Третя особа: служба у справах дітей Воловецької райдержадміністрації подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 3031 і ч. 2 ст. 305 ЦПК України розгляд справи слід провести за відсутності незявившоїся сторони, яка повідомлена про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам, рішення суду не відповідає в цілому, та через це підлягає зміні у частині встановлення способу участі у вихованні сина, шляхом викладення його резолютивної частини в новій редакції.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_2 звернувшись у суд із позовом, про усунення перешкод у вихованні дитини, вважав, що позаяк являється батьком малолітнього сина, а тому вправі ставити вимогу про прийняття участі в спілкуванні з ним та його вихованні у спосіб систематичного побачення кожної 2 та 4 пятниці, суботи й неділі календарного місяця, починаючи з 17.00 години пятниці до 20.00 години неділі; та у день народження дитини 23 вересня кожного року з 12.00 до 17.00 години київського часу.

Проте така вимога не відповідає інтересам дитини, виходячи з наступних мотивів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони неспроможні самостійно визначити між собою спосіб участі у вихованні малолітнього сина.

Та разом із цим, розпорядженням голови Воловецької райдержадміністрації № 296 від 10.12.2015 року встановлено спосіб участі у вихованні дитини, шляхом здійснення ОСОБА_2 побачень з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, щопятниці, щосуботи і щонеділі з 12.00 до 15.00 години київського часу, а.с. 10.

Однак, між сторонами існує, непорозуміння із приводу того як саме повинно виконуватись ними дане розпорядження, що в результаті призвело до того, що їм було рекомендовано службою у справах дітей Воловецької райдержадміністрації вирішити питання врегулювання зустрічей батька з дитиною в судовому порядку.

Так, ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає, способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, у тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Та ч.ч. 2 і 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У той же час, рішенням Воловецького районного суду від 30 листопада 2016 року позов задоволено частково, а саме, встановлено наступний порядок систематичних побачень позивача з малолітнім сином:

- кожної 2 та 4 пятниці, суботи й неділі календарного місяця з 17.00 години пятниці по 17.00 годину суботи, і з 12.00 години по 17.00 годину неділі;

- у день народження дитини 23 вересня кожного року у вільний від навчання час з 14.00 по 17.00 годину.

Згідно ст. 9 КОНВЕНЦІЇ про права дитини від 20 листопада 1989 року право дитини, яка розлучена з одним із батьків чи з обома батьками, регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, може бути обмежено, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Така ж вимога міститься і в п. 2 ст. 4 Конвенції про контакт із дітьми від 15.05.2003 року, яка передбачає, що контакт між дитиною та її батьками може бути обмежений або заборонений у тому випадку, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Місцем звичайного проживання малолітнього сина сторін на час виникнення спору із приводу виховання та спілкування з ним є місце проживання його матері.

Матеріалами справи доводиться той факт, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється дитиною-інвалідом, яка має особливі потреби. Дитина хворіє епілепсією, перенесла важку хірургічну операцію, та, не дивлячись на це у неї зберігається судомна готовність головного мозку (можливі напади епілепсії, особливо у стані перебування під час сну). А тому, дитина потребує постійного догляду з боку матері.

Протоколом обстеження від 06.12.2016 року ОСОБА_5 стверджено про наявність виражених реґіонарних епілептиформних змін у вигляді множинних та поодиноких гострих хвиль, комплексів гостра-повільна хвиля у правій лобно-скроневій та центрально-скроневій ділянці із вторинною генералізацією, а.с. 89-90.

Зазначені симптоми не виключають ризику прояву нападу епілепсії, що вказує на те, що вона має особливі потреби, які полягають у тім, що дитина повинна бути разом з матірю, яка має навики надання допомоги у випадку нападів епілепсії. У противному випадку, це може зашкодити здоровю дитини та поставити під загрозу її життя.

Суд першої інстанції, встановлюючи такий спосіб побачення батька із сином у супереч ч. 2 ст. 159 СК України не врахував стан здоровя малолітньої дитини, яка має особливі потреби через свій не певний стан. Дана обставина є істотною, і не може бути залишеною судом поза увагою, так-як не відповідає інтересам дитини щодо контакту між останньою та її батьком за відсутності матері дитини.

Крім цього, судом встановлено спілкування дитини з батьком з 17.00 години пятниці по 17.00 годину суботи, тобто перебування дитини протягом доби у батька. Проте, таке визначення судом способу участі одного з батьків у вихованні дитини, шляхом спільного відпочинку протягом доби не відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_5 через стан здоровя, а тому, не може бути визнано правильним.

Також, слід зазначити, що відповідачка не заперечує із приводу того, що малолітній ОСОБА_5 має спілкуватись зі своїм батьком, але вона наполягає на тому, що таке спілкування повинно відповідати інтересам дитини, і не повинно ставити під загрозу здоровя останньої, та створювати небезпеку для її життя.

Отже, встановлений судом першої інстанції такий спосіб у часті у вихованні дитини, є таким, що суперечить найвищим інтересам дитини, так-як ставить під можливу в будь-який час загрозу здоровю і життю малолітнього ОСОБА_5, внаслідок проявів нападу епілепсії.

Ураховуючи наведене та виходячи із сукупності матеріалів справи, з огляду на найвищі інтереси малолітньої дитини, колегія суддів дійшла до думки, що рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні, а скарга частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені ОСОБА_1 судові витрати у сумі 606,11 гривень, підлягають стягненню з ОСОБА_2, а.с. 78.

А звідси, керуючись вимогами статтями 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України та ст. 159 СК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити частково.

Рішення Воловецького районного суду від 30 листопада 2016 змінити в частині визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, ухваливши в справі нове рішення суду.

Установити ОСОБА_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1 наступний спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності матері дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом побачення та спілкування:

- кожної 2 та 4 пятниці, суботи й неділі календарного місяця з 12.00 по 17.00 годину київського часу;

- у день народження дитини 23 вересня кожного року з 12.00 по 17.00 годину київського часу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 606,11 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________