Справа № 160/144/17 Головуючий у 1 інстанції: Корнелюк В.С.
Провадження № 22-ц/773/713/17 Категорія: 19 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон») про визнання договору лізингу недійсним та стягнення коштів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року позов у даній справі задоволено частково.

Постановлено визнати недійсним договір фінансового лізингу № 002750 від 17.07.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон».

Стягнуто з ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон» в користь ОСОБА_2 40000 грн., спрямованих останнім на організацію та виконання договору фінансового лізингу № 002750 від 17.07.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон» в користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору та 5120 грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон» подав апеляційну скаргу на це рішення, в якій, посилаючись на незаконність рішення із за порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки під час укладення сторонами по даній справі договору фінансового лізингу було допущено ряд порушень вимог чинного законодавства, такий договір слід визнати недійсним та стягнути з відповідача в користь позивача кошти у сумі 40000 грн., отриманих відповідачем в рахунок виконання вказаного правочину.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що 17 липня 2015 року між відповідачем ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон» та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір фінансового лізингу № 002750, за умовами якого лізингодавець ОСОБА_4 «Лізингова компанія «Еталон» зобовязується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (трактор), а лізиногоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати платежі (а.с.8-17).

Цього ж дня позивачем на виконання умов договору було внесено платіж у розмірі 40 000 грн., що стверджується копією квитанції про сплату коштів (а. с. 17).

Лізингоодержувач ОСОБА_2 направив відповідачу заяву про розірвання укладеного договору фінансового лізингу та про повернення йому сплачених коштів.

Відповідач своїм листом №1035 від 09.09.2015року повідомив позивача про розірвання договору, укладеного сторонами 17.07.2015 року, але сплачені позивачем кошти в розмірі 40000,00 грн. не повернув (а. с. 18).

Відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, оренду, купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини пятої цієї норми Закону у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір.

У разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-XII).

Відповідно до статті 18 Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи цю норму Закону, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше - умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге - умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє - умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону

№ 1023-XII є, зокрема, умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); про встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору; про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Відповідно до пункту 3.5 договору фінансового лізингу лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищевказаними зобовязаннями відповідає продавець, відомості про якого в договорі і додатках до нього взагалі відсутні.

Згідно пункту 3.6 договору фінансового лізингу лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем зобовязанням щодо продажу предмета лізингу.

У пункті 8.3 договору фінансового лізингу зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобовязаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу (п. 8.4 договору).

Вказані положення договору фінансового лізингу за своїм змістом свідчать про право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати платежі.

За змістом частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору фінансового лізингу, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення.

Пунктами 4.3.2 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингодавець має право залишити предмет лізингу в своєму салоні в разі наявності несплаченого лізингоодержувачем лізингового платежу в строки та у порядку передбаченими даним договором. В такому випадку предмет лізингу залишається в салоні лізингодавця до моменту погашення заборгованості по умовам даного договору, але не більше 1 календарного місяця. У разі непогашення заборгованості лізингоодержувачем протягом 1 календарного місяця з моменту виникнення такої заборгованості та після закінчення місячного терміну, вказаного в даному пункті, договір фінансового лізингу вважається таким, що втратив силу та є розірваним лізингодавцем за порушення лізингоодержувачем умов укладеного договору (а. с. 9)

З метою забезпечення належного виконання лізингоодержувачем своїх зобовязань по договору фінансового лізингу лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача надати протягом 30 календарних днів з моменту направлення лізингодавцем відповідної вимоги - додаткової гарантії у вигляді договору поруки. При укладанні договору поруки поручителі повинні надати лізингодавцю документи, що підтверджують дохід кожного з поручителів, який повинен дорівнювати або бути більшим, ніж сума щомісячного лізингового платежу. У разі ненадання або відмови лізингоодержувача надати визначені даним пунктом гарантії, лізингодавець має право залишити транспортний засіб (предмет лізингу) у себе та не передавати його лізингоодержувачу до моменту виконання вимоги лізингодавця щодо надання гарантій. У випадку, коли предмет лізингу вже передано лізингоодержувачу, а останній не виконує вимогу щодо надання додаткових гарантій подальшого виконання договору, то лізингодавець має право вилучити предмет лізингу у лізингоодержувача до моменту надання лізингоодержувачем гарантій, визначених даним пунктом.

Відповідно до пункту 4.3.5 договору лізингодавець має право розірвати даний договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем умов договору. При цьому, лізингодавець не зобовязаний завчасно повідомляти лізингоодержувача про розірвання даного договору.

Згідно із пунктом 4.3.6 договору фінансового лізингу лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати даний договір у випадку неможливості продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу, який визначив лізингоодержувач по причинам, які не залежать від лізингодавця. У такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу всі сплачені ним кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається. (а. с. 12 зворот).

Пунктом 8.13 договору передбачено, що у разі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобовязаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів. При цьому, раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають (а. с. 11 зворот).

Аналіз змісту укладеного між сторонами договору фінансового лізингу дає підстави для висновку про те, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом, звужені обовязки та значно розширені права лізингодавця, зокрема, щодо виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача, передбачена сплата лізингоодержувачем штрафів, при цьому, адекватного захисту його прав від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем умови договору не передбачають, договором установлено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, однак таке право не передбачається для лізингоодержувача, якому встановлено жорсткі зобов'язання та непропорційно великий розмір штрафу.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді