Справа №473/1463/17 02.08.2017 02.08.2017
Справа №473/1463/17
Провадження №22-ц/784/1681/17
Головуючий у першій інстанції - Старжинська О.Є.
Доповідач апеляційного суду - Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: державних виконавців Бутковського І.В. та Кирилова Ю.С., боржника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2017 року у справі за поданням

головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

(далі - Вознесенський МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області)

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України,

у с т а н о в и л а :

У травні 2017 року головний державний виконавець Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України ОСОБА_3

Державний виконавець зазначав, що на виконанні у Вознесенському МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження № 51551124 по примусовому виконанню виконавчих листів: № 2-406/2010, виданого 9 вересня 2010 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору у сумі 1 335 026, 05 грн., а також № 2-1999/2009, виданого 21 квітня 2010 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 469 008,62 грн.

Посилаючись на те, що у строк наданий державним виконавцем для добровільного виконання судового рішення ОСОБА_3 не виконав рішення суду, на вимоги щодо явки до виконавчої служби не реагує, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, заявник просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2017 року подання задоволено. ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорту до виконання зобов'язань за відповідними рішеннями Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд не перевірив наявності факту ухилення його від виконання покладених на нього обов'язків, просив ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 6 жовтня 2015 року головним державним виконавцем Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-406/2010, виданого 9 вересня 2010 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення, в тому числі і з ОСОБА_3, як солідарного боржника, на користь АТ «УкрСиббанк»» заборгованості по кредитному договору у сумі 1 335 026 грн. 05 коп., копію якої 6 жовтня 2015 року направлено стягувачеві для відома та боржнику для виконання (а.с.8).

Також, 11 лютого 2016 року державним виконавцем Вознесенський МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1999/2009, виданого 21 квітня 2010 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення, в тому числі і з ОСОБА_3, як солідарного боржника, на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 462 109 грн. 83 коп., копія якої супровідним листом від 11 лютого 2016 року направлена боржнику для виконання та стягувачеві до відома (а.с.5).

16 лютого 2016 року винесено постанови головним державним виконавцем Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про об'єднання вказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 51551124, яке знаходиться на виконанні у Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с.6, 9).

В поданні про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, державний виконавець посилався на те, що боржник ОСОБА_3 не виконує рішення судів, на виклики виконавця не реагує, обов'язки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» не виконує, що свідчить про ухилення його від виконання зобов'язання покладеного на нього рішенням суду.

Районний суд, задовольняючи подання державного виконавця також послався на вказані обставини та зазначив, що ОСОБА_3, усвідомлюючи наявність боргових зобов'язань не вживає заходи щодо їх виконання за рахунок наявного в нього майна, перешкоджає державному виконавцю в описі майна, а саме квартири АДРЕСА_1, а також майна, яке знаходиться в квартирі, пославшись на відповідні акти складені державним виконавцем.

В той же час з вказаним висновком суду неможна погодитись в повній мірі, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язанні сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

П.18 ч.3. ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Аналогічні положення містяться також і в п.5 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» відповідно до яких право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця,в зв'язку з чим, саме на останнього покладається тягар доказування.

Так, на обґрунтування вимог зазначених в поданні, державним виконавцем надано письмовий виклик направлений на адресу ОСОБА_3 від 4 липня 2016 року та повідомлення від 18 липня 2016 року про проведення виконавчих дій призначених на 29 липня 2016 року щодо опису й арешту майна за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 24- 27). В той же час вказані поштові відправлення не вручені боржнику та повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с.141-142).

Також державним виконавцем 15, 18 та 29 липня 2016 року складені акти про відсутність боржника за місцем проживання за вказаною адресою та про те, що двері квартири ніхто не відкриває ( 25, 26, 28). Аналогічний акт складено і 13 квітня 2017 року (а.с. 37).

Однак, враховуючи, що боржника фактично не було повідомлено ні про виклик до державного виконавця, ні про вчинення виконавчої дії, відсутні підстави вважати боржника таким, що свідомо ухилявся від виконання судового рішення.

До того ж з супровідного листа про направлення на ім'я боржника постанов про відкриття виконавчого провадження вбачається, що останній їх отримав без зазначення дати, проте, ОСОБА_3 пояснив, що таке отримання мало місце в травні 2017 року, стосовно чого в судовому засіданні представники ДВС не заперечували (а.с. 5,8).

За вказаних обставин, в період вчинення процесуальних дій в липні 2016 року та квітні 2017 року боржнику не було відомо про наявність стосовно нього даного зведеного виконавчого провадження, на що районний суд не звернув уваги.

Із наявних в матеріалах справи витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що боржнику належить частина квартири АДРЕСА_3. Відповідно до наданих виконавцю ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» повноважень, останній не позбавлений права накладення арешту на вказане нерухоме майно.

Також районний суд, в оскаржуваній ухвалі, послався на лист, який боржник направив до виконавчої служби 26 червня 2017 року, вказуючи на те, що боржником надана неправдива інформація про відсутність в нього майна, оскільки одночасно виконавцем було виявлено транспортні засоби зареєстровані на ім'я боржника (а.с. 98). Проте, таке посилання суду є безпідставним, так як вказані факти виходять за межі заявлених вимог в поданні державного виконавця, яке зареєстровано судом 13 травня 2017 року, до того ж вказані події мали місце в червні цього року, тобто після прийняття судом даного подання державного виконавця.

Із пояснень ОСОБА_3 та наданих ним документів вбачається, що він знаходився в стаціонарному відділенні Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України з 25 серпня по 8 вересня 2016 року де йому була проведена операція по протезуванню артеріального клапана (а.с. 53). В період з 9 по 27 вересня 2016 року він продовжував лікуватись в стаціонарному відділенні Миколаївської обласної лікарні (а.с.115). ОСОБА_3 встановлено інвалідність другої групи (а.с. 114). В силу наявного в нього захворювання він потребує проведення плазмофореза 1 раз на два місяці (а.с. 113).

Враховуючи наведені обставини, в межах заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія дійшла висновку, щодо відсутні підстави вважати доведеним свідоме ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання своїх зобов'язань, оскільки таке зумовлене, як в силу несвоєчасного його повідомлення про відкриття виконавчого провадження, неповідомлення про вчинення певних процесуальних дій, а також через тривалу хворобу та непрацездатність боржника.

Також подання не містить переконливих доводів, щодо необхідності забезпечення виконання виконавчого провадження саме у спосіб заборони виїзду за кордон України боржнику. Так, постійне місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано в АДРЕСА_4, він одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей (а.с. 36, 118, 119-120). З наданої інформації прикордонною службою слідує, що ОСОБА_3 регулярно перетинає кордон з РФ та повертається в Україну. З пояснень боржника, поїздки до РФ пов'язані з необхідністю продовження лікування, враховуючи більш лояльну цінову політику.

В той же час на зазначене, районний суд не звернув уваги, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця та заборони виїзду за кордон України боржнику ОСОБА_3, що є крайньою мірою забезпечення виконання зобов'язання.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала, на підставі вимог п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця щодо заборони виїзду за кордон України солідарному боржнику ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2017 року скасувати, у справі постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова