Справа №589/5252/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/577/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

03 травня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Шосткинської міської ради, третя особа ОСОБА_5 про зобовязання розглянути земельний спір з приводу суміжного землекористування,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Шосткинської міської ради з позовом про зобовязання розглянути земельний спір з приводу суміжного землекористування та відновити межу між суміжними землекористувачами.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 в частині позовних вимог щодо зобовязання відновлення меж між суміжними землекористувачами залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, просить ухвалу суду скасувати та призначити справу до розгляду, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому вказує, що цією ухвалою порушеного його право на судовий захист, у звязку з тим, що він, за відсутності коштів на сплату судового збору, був вимушений відмовитися від позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доводи представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача с позовом у якому просив зобовязати останнього розглянути земельний спір з приводу суміжного землекористування та відновити межу між суміжними землекористувачами.

Ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду від 30 грудня 2016 року вказану позовну заяву залишено без руху, у звязку зі сплатою судового збору лише за одну позовну вимогу, тобто не в повному обсязі. Також позивачу розяснено наслідки не виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, які передбачені ч.2 ст.121 ЦПК України.

Усуваючи недоліки на виконання ухвали, ОСОБА_3 одночасно, у своїй заяві від 11 січня 2017 року, просив залишити без розгляду позовну вимогу про зобовязання відповідача відновити межу між суміжними землекористувачами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав відповідну заяву.

В той же час, суд, постановляючи ухвалу про задоволення заяви позивача та залишення без розгляду частини позовних вимог, не перевірив дійсні причини звернення позивача із такою заявою, оскільки з тексту заяви, поданою ним на виконання ухвали суду (а.с.9) вбачається, що однією із причин є відсутність у позивача коштів на оплату судового збору за дві немайнові вимоги. Зважаючи на це, суд мав розяснити позивачу, що за наявності підстав передбачених ст.82 ЦПК України, він має право на відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, або запропонувати йому надати документ, який надає право на пільги щодо сплати судового збору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд не перевіривши дійсну причину звернення позивача з відповідною заявою, наявність у нього пільг зі сплати судового збору, прийшов до передчасного висновку про задоволення заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог.

В той же час, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо подачі позивачем такої заяви під примусом відмови у доступі до суду, про що, на думку апелянта, було зазначено у резолютивній частині ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Але, як вбачається з резолютивної частини даної ухвали судом лише було розяснено наслідки не виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, які передбачені ч.2 ст.121 ЦПК України, а суд, відповідно до вимог передбачених ч.4 ст.10 ЦПК України, повинен попередити сторони про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і такі дії суду не можуть свідчити про примушування позивача до вчинення ним процесуальних дій.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_6 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду не перевірив в повному обсязі дійсних причин звернення позивача з відповідною заявою, наявність у нього пільг зі сплати судового збору, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасуванню оскаржуваної ухвали з передачею заяви ОСОБА_3 про залишення позовної вимоги без розгляду на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 314-315 ЦПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року у даній справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -