ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4521/17
провадження № 2/753/3773/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ДАНИЛЕНКО В.В.

при секретарі ПАСЬКО І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2.) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння в подружньому житті. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Відповідач не надає коштів на утримання малолітніх дітей, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) вона має право на стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Крім того, вважає за необхідне визначити місце проживання малолітніх дітей з нею.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, просила їх задовольнити. Крім того, в даній заяві позивачем було (уточнено) позовні вимоги, відповідно до яких ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача аліменти на малолітніх дітей, зокрема - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву в якій визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та частково заперечував проти стягнення аліментів, зокрема, в частині визначення їх розміру. Посилаючись на те, що добровільно надає допомогу на утримання дітей, а тому просив суд стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають в шлюбі з 04 вересня 2009 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №971. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Судом встановлено, що між подружжям тривалий період часу виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки з грудня 2016. На даний час діти проживають з матір'ю, яка належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що спорів про поділ майна між сторонами на даний час не існує.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі. А відповідно до ст. 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як встановлено судом, на даний час малолітні діти проживають з матір'ю, яка належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Врахувавши вищевикладене та те, що відповідач фактично проти встановлення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю не заперечував, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з матір'ю.

Крім того, згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом вище, сторони не ведуть спільне господарство, не живуть єдиною сім'єю, проживають за різними адресами. Малолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Відповідач добровільно надає допомогу на утримання дітей, бере участь у інших побутових витратах. Проте, надання допомоги у таких обсягах позивач вважає недостатньою для забезпечення потреб дітей з огляду на його матеріальне становище.

Наведене свідчить про здійснення відповідачем сприятливих умов для фізичного, розумового та духовного розвитку малолітніх дітей. Проте, добровільне матеріальне забезпечення не виключає права стягувачу у будь-який час звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки малолітні діти проживають з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Враховуючи вищевикладене та стан здоров'я дітей, їх матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що аліменти, спрямовані на утримання малолітніх синів, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов'язання, суд дійшов висновку, що судом встановлені, передбачені статтею 182 СК України, обставини для визначення аліментів на утримання малолітніх дітей, зокрема - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 7, 21, 24, 110, 112, 141, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, стст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 213 - 215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 04 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №971, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітніх дітей, зокрема - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей, зокрема - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 березня 2017 року і до досягнення ними повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: ДАНИЛЕНКО В.В.