Справа № 428/3445/17
Провадження №2/428/1421/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі Родчевій М.О., за участю: представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та отримає пенсію, розмір якої складає 2543,50 грн. Інших джерел доходу в неї немає. Позивач проживає одна у трикімнатній квартирі. Витрати на оплату комунальних послуг складають більш ніж 1000 грн. щомісяця. Сума, що залишається є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум та її ледве вистачає на харчування. Позивач є хворою людиною та має потребу в постійному лікуванні, витрачаючи на ліки близько 700 грн. щомісяця. На підставі викладеного вона звернулася з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позові, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, додаткових пояснень не мав.

Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач має двох синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які постійно підтримують її матеріально. Пенсія позивача є майже вдвічі більшою за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Крім того, позивач отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, яка складає 2189,59 грн. на місяць. Власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, є позивач та відповідач. З позову вбачається, що позивач власним коштом сплачує за всю квартиру, а відповідач не сплачує комунальні послуги за свою частину. Таким чином, враховуючи, що позивач і так отримує матеріальну допомогу від двох синів та держави, розмір пенсії позивача є достатньо високим, третя особа вважає, що зазначений позов і відповідно позовні вимоги штучні, надумані та необґрунтовані, та мають на меті ухилення відповідачем (за домовленістю з позивачем) від обов'язку підтримувати, приймати участь у додаткових витратах та матеріальному забезпеченні своїх неповнолітніх дітей. З огляду на викладене просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 є матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Вказане підтверджується копіями паспорта серії ЕН№867813, виданого 06.03.2012 року та свідоцтва про народження серії І-АВ №396611 від 11.11.1969 року.

З копії пенсійного посвідчення №133072, виданого 04.02.1997 року, вбачається, що ОСОБА_4 призначена пенсія за віком з 01.08.1996 року безстроково.

Згідно довідки КП «ЄРЦ» № 1157 від 19.03.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована одна людина - ОСОБА_4.

Також, в матеріалах справи наявна копія договору міни від 25.12.2000 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міняють належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_8.

У відповідності до інформаційного листа оплати житлово-комунальних послуг за адресою: вул. Мендєлєєва, 58/37 за січень 2017 року нараховано за комунальні послуги загальною сумою 2302,88 грн. та нараховано субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 2189,59 грн. Таким чином до сплати за комунальні послуги нараховано 278,08 грн.

Згідно довідки наданої УПФУ в м. Сєвєродонецьку ОСОБА_4 отримує пенсію за віком в сумі 2543,50 грн. на місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд звертає увагу на те, що необхідність матеріальної допомоги має визначатися в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. На думку суду, слід приймати до уваги отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо, а також співвідношення всіх отримуваних кожним з батьків доходів та наявного у них майна із прожитковим мінімумом для особи відповідного віку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII в період з 01.05.2017 по 30.11.2017, тобто станом на час розгляду цієї справи, встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 1312 грн.

Аналізуючи викладене вбачається, що мати відповідача отримує пенсію в розмірі 2543,50 грн. та отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 2189,59 грн. Таким чином, дохід позивача є вищим за будь-який з видів прожиткового мінімуму.

За таких обставин суд вважає, що позивач не потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.

Стосовно посилань позивача на те, що вона має ряд тяжких захворювань і потребує витрат на лікування суд зазначає, що статтями 203, 206 СК України передбачено обовязок або можливість дитини брати участь у додаткових витратах на лікування своїх батьків.

Крім того, на підтвердження наявності хвороб позивач надає копії листків медичної картки з записами 2015 року та копію епікризу від 09.09.2016 року.

Вимог про стягнення з відповідача одноразово додаткових витрат на своє лікування в твердій грошовій сумі на підставі ст. 203 СК України позивачем заявлено не було.

Суд також вважає за необхідне окремо відзначити, що згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вищевикладеного у суду сформувалося внутрішнє переконання про те, що відповідач не оспорює право позивача на отримання матеріальної допомоги з його боку та в міру своїх можливостей надає таку допомогу, а отже між сторонами відсутній дійсний спір про право. Крім того, у суду є достатні підстави вважати, що подання цього позову спрямоване на подальше звернення відповідача з іншим позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.03.2016 року по справі № 428/12117/15-ц на утримання дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу щомісячно.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

При цьому суд вважає за необхідне розяснити відповідачу, що відмова у задоволенні цього позову не позбавляє його права продовжувати добровільно надавати матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїй матері.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 26.06.2017 року.

Суддя Т.С.Журавель