АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/588/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2030/17Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Дорош А.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою кредитної спілки «Полтава і полтавці» на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2017 року по справі за скаргою кредитної спілки «Полтава і полтавці» на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року КС «Полтава і полтавці» звернулася до Київського районного суду м. Полтави зі скаргою в порядку ст. ст. 383-385 ЦПК України на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про накладення арешту на грошові кошти. В обґрунтування скарги посилається на те, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання рішень про стягнення боргу з кредитної спілки на користь членів спілки на загальну суму 2252268,42 грн., в межах якого державним виконавцем згідно з постановою від 14 січня 2016 року накладено арешт на кошти, що містяться в касі та належать кредитній спілці «Полтава і полтавці». Таку постанову скаржник вважає незаконною. В звязку з чим, просив суд скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів в касі КС «Полтава і полтавці» від 14 січня 2016 року та зобовязати Управління ДВС зняти арешт з коштів в касі КС «Полтава і полтавці»

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2017 року в задоволенні скарги кредитної спілки «Полтава і полтавці» на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відмовлено.

З даною ухвалою суду не погодилась кредитна спілка «Полтава і полтавці» та подала на неї апеляційну скаргу, в якій прохала ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу КС «Полтава і полтавці» задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням процесуального права, оскільки судом неповно зясовано усі фактичні обставини справи.

Судове засідання проводилося за участі представника виконавчої служби, за відсутності представника скаржника, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися з причин, які колегією суддів визнано не поважними.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно п. 1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2015 року в справі № 552/5752/15-ц (провадження № 2/552/2266/15) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, стягнуто з КС «Полтава і полтавці» на користь ОСОБА_2 500 грн. по договору № 94 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 16 травня 2013 року, 28349,22 грн. по договору № 170 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 23 вересня 2014 року, а всього 28849,22 грн. Стягнуто з КС «Полтава і полтавці» на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Вказане судове рішення КС «Полтава і полтавці» виконано не було, в звязку з чим видано виконавчі листи, які були предявлені на примусове виконання.

Також судом встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження № 47581158 з примусового виконання судових рішень про стягнення заборгованості з КС «Полтава і полтавці» на користь фізичних осіб та держави (а.с. 99-105).

В межах зведеного виконавчого провадження здійснюється і примусове виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/5752/15-ц про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_2 з КС «Полтава і Полтавці» на загальну суму 28849,22 грн. (ВП № 49447485), станом на час вирішення справи судове рішення залишається невиконаним.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 14 січня 2016 року було винесено постанову, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться в касі та належать боржнику КС «Полтава і полтавці».

Відмовляючи у задоволенні скарги КС «Полтава і полтавці, суд першої інстанції враховуючи норми Закону України «Про виконавче провадження», а також покладений на державного виконавця обовязок вживати заходів примусового виконання судового рішення, прийшов до висновку, що постанова державного виконавця Запорожець Т.Ю. від 14 січня 2016 року про арешт коштів боржника прийнята на підставі та в межах повноважень, наданих державному виконавцеві, є повністю обґрунтованою та законною, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги КС «Полтава і полтавці».

Колегія суддів, погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону та такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи, виходячи з наступного .

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 5, 6 ч. 3 ст. 11 цього Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Отже, накладення державним виконавцем арешту на рухоме та нерухоме майно боржника є його правом та гарантією задоволення законних вимог стягувача.

При цьому п. 23 приведеної Постанови пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 р. розяснено, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Наведений у додатку до Закону про виконавче провадження перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, є єдиним для всіх випадків звернення стягнення на зазначене майно.

Крім того, стаття 57 зазначеного Закону передбачає, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми Закону України «Про виконавче провадження», а також покладений на державного виконавця обовязок вживати заходів примусового виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що постанова державного виконавця Запорожець Т.Ю. від 14 січня 2016 року про арешт коштів боржника прийнята на підставі та в межах повноважень, наданих державному виконавцеві, є повністю обґрунтованою та законною.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому задоволенню вона не підлягає.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2017 року постановлена з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Полтава і полтавці» відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: