Р І Ш Е Н Н Я Іменем України (заочне)
м. Балаклія 16 січня 2017 року Справа №610/3995/16-ц 2/610/59/2017

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Купіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом Балаклійської районної державної адміністрації до ОСОБА_1

про позбавлення батьківських прав, -

установив:

30.11.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 Та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття, на рахунок дитини, який буде відкрито на її ім`я в Державному ощадному банку України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на обліку служби у справах дітей БРДА перебуває малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням матір`ю ОСОБА_1 батьківських обов'язків.

За інформацією Вербівської сільської ради від 06.10.2016 р. відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає. Фактичне місце проживання невідоме. Відомості про батька дитини зазначено зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. За інформацією КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна районна лікарня №1» малолітній ОСОБА_2 поступив до закладу з Харківського регіонального перинатального центру 09.11.2015 р. у віці 5 днів з діагнозами: перелам лівої ключиці, неонатальна жовтяниця, перебував у відділенні патології новонароджених. Мати по догляду за дитиною у відділенні не знаходилась, медикаменти, предмети гігієни та догляду не приносила.

Після одужання дитини ОСОБА_1 не забрала сина з лікарні на виховання у свою сім`ю, у зв'язку з чим виникла необхідність перевести малолітнього до дитячого державного закладу.

Розпорядженням голови БРДА від 23.03.2016 р. № 244 малолітнього тимчасово на 6 місяців влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. 25.04.2016 р. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 переведено з КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2», де хлопчик перебуває до цього часу. 25.10.2016 р. термін перебування хлопчика в будинку дитини закінчився, підстав для подальшого перебування малолітнього у державному закладі немає, однак, відповідач свого сина додому не забрала. Згідно з інформацією КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» від 02.11.2016 р. № 555, за час перебування дитини у закладі мати дитину майже не відвідувала, іграшок та солодощі не приносила, з черговими лікарями не спілкувалась. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» від 11.11.2016 р. № 183 малолітньому ОСОБА_2 встановлено наступні діагнози: G93.9 - ураження головного мозку не уточнене (затримка психомоторного розвитку); Q21.1 - дефект міжпередсердної перегородки (функціонуюче овальне вікно, міокардіофіброз). У жовтні відповідача було викликано до служби у справах дітей БРДА, де проведено бесіду про відповідальність батьків за ухилення від виконання батьківських обов'язків, проінформовано про порядок передання дитини з дитячого закладу в біологічну сім`ю, попереджено, що у разі відсутності заяви матері про передання їй дитини буде ініційовано питання позбавлення її батьківських прав. Відповідач із заявою про повернення дитини для подальшого виховання та утримання до БРДА не зверталась. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини БРДА від 10.11.2016 р. відповідач пояснила, що постійного місця проживання не має, не працює, умов, необхідних для проживання малолітнього сина не створила.

Враховуючи, що малолітній ОСОБА_2 від самого народження по теперішній час перебуває у дитячих закладах на повному державному забезпеченні без матері,жодного дня дитина не була в сім`ї, матір щодо нього тривалий час не виконує свої батьківські обов'язки: не приділяє належної уваги вихованню та утриманню сина, не створює сприятливих умов для проживання та розвитку, станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком дитини не цікавиться, питання передання сина їй на виховання не ініціювала, для надання дитині юридичного статусу з метою подальшого соціального захисту, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання також не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень проти позову не надала, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористалась.

Ухвалою суду від 16.01.2017 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини, які визнаються сторонами або встановлені судовими рішеннями, доказуванню не підлягають.

Доказування по цивільній справі, як і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданим повторно 30.03.2016 р.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначений ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Розпорядженням голови БРДА Харківської області від 23.03.2016 р. № 244 влаштовано малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення тимчасово терміном на 6 місяців.

Із виписки з історії хвороби КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» від 02.03.2016 р. вбачається, що дитина поступила в лікарню 09.11.2015 р. у віці 5 діб з ХКРПЦ з діагнозом неонатальна жовтяниця. Встановлений діагноз: перелам лівої ключиці, неонатальна жовтяниця. Мати дитини по догляду у відділенні не знаходилась, провідувала інколи, медикаменти, предмети гігієни та догляду не купувала.

Із листа Обласного будинку дитини № 2 від 02.11.2016 р. № 555 вбачається, що за весь час перебування малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати - ОСОБА_1 почала відвідувати дитину з 19.10.2016 р., під час відвідувань іграшок та солодощів не приносила, з приводу стану здоров`я та розвитку свого малолітнього сина з черговими лікарями не спілкувалась. На підтвердження цього надано акт від 19.10.2016 р.

Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 11.11.2016 р. № 183, наданого Обласним будинком дитини № 2, у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено ураження головного мозку не уточнене (затримка психомоторного розвитку), дефект міжпередсердної перегородки (функціонуюче овальне вікно, міокардіофіброз).

Відповідно до довідки Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 06.10.2016 р. № 1503, ОСОБА_1 зареєстрована але не проживає за адресою: АДРЕСА_1

Висновком Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 29.11.2016 р. № 01-41/4085 про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів встановлено наступне. 10.11.2016 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 Розгляд питання проводився у присутності ОСОБА_1, яка вказану інформацію не заперечувала, жодних документів, необхідних для повернення дитини не надала. Дитина від самого народження по теперішній час перебуває у дитячих державних закладах на повному державному забезпеченні без матері, жодного дня дитина не була в сім`ї, матір щодо нього тривалий час не виконує свої батьківські обов'язки: не приділяє належної уваги вихованню та утриманню сина, не створює сприятливих умов для проживання та розвитку, станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком дитини не цікавиться, питання передання сина їй на виховання не ініціювала. На підставі викладеного, БРДА вважає доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та стягнення аліментів на його утримання.

Викладені обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав задовольнити, позаяк відповідачем не надано заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача.

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач не працює, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 150, 164-167 СК України, ст.ст. 10,11, 88, 213- 215, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. у твердій грошовій сумі 500 (п'ятсот) грн., на місяць до досягнення дитиною повноліття, на рахунок дитини, який буде відкрито на її ім`я в Державному ощадному банку України, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 30.11.2016 р. до повноліття дитини.

Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1102,40 грн.

Рішення, в частині утримання аліментів за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто Балаклійським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Купін