АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Дніпро

01 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л.,Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року зупинено провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором /а.с.92/.

Не погодившись з такою ухвалою, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по даній справі /а.с.93-94/.

Задовольняючи заяву про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для застосування положень п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки він порушує норми цивільного процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 500962563 на суму 83009, 64 грн. /аю.с. 6-10/.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1 за яким було відступлено право вимоги повернення заборгованості за кредитними договорами /а.с. 16-24/.

У вересні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором /а.с. 4-5/.

10 березня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв'язку з тим, що Оболонським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договору факторингу недійсним /а.с.81-82/.

До клопотання надана копія ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/16125/16-ц /а.с.83/.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Положення зазначеної норми права свідчать про те, що необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі, тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Проте при вирішенні клопотання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, заявниками на порушення вимог п. 4 ч.1 ст. 201 ЦПК України не зазначено у чому саме полягає взаємозв'язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, і відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для виконання судами України.

Крім того, суд першої інстанції не врахував закріпленої в цивільному законодавстві, а саме в ст.204 ЦК України, презумпції правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням процесуальних норм та без з'ясування всіх обставин справи, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а це відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.