Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2144/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Авраменко Т.М., Кіселика С.А.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Агроконтракт-Н» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2017 року по справі за позовом ТОВ «Агроконтракт-Н» до ОСОБА_2, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди недійсним та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем,-

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Агроконтракт-Н» звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди недійсним та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія II-КР № 022816 на праві власності належить земельна ділянка №442, площею 3,65 га, яка розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

09.10.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено договір оренди земельної ділянки строком на пять років.

Дану земельну ділянку ТОВ «Агроконтракт-Н» орендувало згідно зі схемою, разом із земельними ділянками інших власників, без встановлення меж для кожної окремої ділянки та закріплення їх межовими знаками.

Позивач зазначив, що відповідач , в порушення п.3.2 Договору не повідомив за шість місяців до закінчення строку Договору про свій намір не продовжувати його на наступний термін.

Зазначив, що 02 квітня 2014 року та 08 квітня 2014 року позивач направив ОСОБА_2 листи повідомлення про поновлення договору до якого долучено проект додаткової угоди, але позивач так і не був повідомлений про прийняте відповідачем рішення.

Після закінчення строку договору оренди позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачував орендну плату за її користування.

В 2015 році позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» уклали договір оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0442, тобто тієї ділянки, яка перебувала у користування позивача.

Крім того, при укладенні даного договору не здійснювалося встановлення меж земельної ділянки. У звязку з тим, що встановлення меж земельної ділянки до підписання договору оренди між відповідачами не здійснювалося, тому на момент укладання та реєстрації даного договору місце розташування земельної ділянки, яке є істотною умовою договору, не було встановлене.

Просив суд визнати недійсним договір оренди землі № 48 від 01 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» щодо оренди земельної ділянки, що розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0442, площею 3,65 га та визнати договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,23 га, кадастровий номер :02:000:0442, укладений 09 жовтня 2008 року між ТОВ «Агроконтракт-Н» та ОСОБА_2 поновленим.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначається, що висновок суду першої інстанції про відсутність реєстрації договору оренди землі від 09 жовтня 2008 року є безпідставним. Також зазначається, що позивач є добросовісним орендарем, належним чином виконував свої обовязки орендаря, сплачував відповідачу орендну плату, яку останній отримав за весь 2014 рік в березні 2015 року, фактично визнавши факт продовження користування позивачем земельною ділянкою. Земельна ділянка за актом приймання-передачі власнику не поверталась. Відсутність цього акту беззаперечно свідчить про продовження користування земельною ділянкою позивачем.

Справа в апеляційному проваджені слухалась у відсутності сторін які належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи відповідно до ч. 2 статті 305 ЦПК України.

Заяв про відкладення розгляду справи від сторін не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 022816 ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0442, площею 3,65 гектари, розташованої на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

09 жовтня 2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальність «Агроконтракт-Н» та ОСОБА_2 укладений договір оренди, земельної ділянки.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди , договір укладений на -5 років.

Відповідно до п. 3.2 Договору оренди сторони погоджуються, що дія договору продовжується на наступний термін дії вказаний в п. 3.1 цього договору, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 6 місяців до його закінчення не отримала письмового повідомлення щодо інших пропозицій та не отримала підтвердження про його отримання іншою стороною.

Суд першої інстанції встановив , що 01.09.2014 р. між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» був укладений договір оренди землі № 48, відповідно до якого ОСОБА_2 надає, а СТОВ «Агролан» приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0442 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дібрівської сільської ради, площею 3,65 га, строком на 5 років.

Суд першої інстанції зазначив, що ТОВ «Агроконтракт - Н», згідно вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі», було орендарем, який: з метою скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди, двічі направляв відповідачу листи повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, до яких було додано проект додаткової угоди, що підтверджується листом повідомленням за вих. № ЛП-24 від 08.04.2014 року та за вих. № 130 від 02.04.2014 року; на період дії строку договору оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_2, та після закінчення строку дії такого, належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконувало свої обовязки орендаря, використовувало земельну ділянку за призначенням у власних інтересах, за що сплачувало відповідачу орендну плату, що підтверджується відомостями на виплату грошей за період дії договору в тому числі відомістю за № ВпП-000183 за 2014 рік у відповідності до якої ОСОБА_2 отримав орендну плату від позивача за весь 2014 рік 23 березня 2015 року.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 повідомляв позивача про небажання продовжувати договір оренди землі з позивачем, шляхом направлення листів - повідомлень від 04 січня 2014 року та від 26 квітня 2014 року з підтвердженням поштового відправлення та у відповідності до книги реєстрації вхідної кореспонденції ТОВ «Агроконтракт- Н» за вх. № 89 від 29.04.2014 року позивачем отримано вказаний лист.

Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 останній зареєстрований у Новомиргородському районному відділенні КРФ ДП «ЦДЗК» про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.09.377.00136.

На час оформлення між ТОВ «Агроконтракт Н» та ОСОБА_2 договору оренди землі від 09 жовтня 2008 року був чинним Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073, який передбачав державну реєстрацію договору оренди землі виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування чи Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Втім, як встановлено в судовому засіданні договір оренди землі від 09.10.2008 року не містить гербової печатки сільської ради та підпису голови сільської ради, відповідно не пройшов державну реєстрацію в порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073, яка діяла на момент виникнення правовідносин.

Суд першої інстанції зазначив, що відсутність на договорі оренди гербової печатки сільської ради та підпису голови сільської ради свідчить про те, що договір не зареєстрований у відповідності до чинного законодавства, а відповідно є неукладеним (не чинним).

Отже, незалежно від обставин фактичного виконання договору від 09 жовтня 2008 року сторонами, вказаний правочин не набув чинності у визначеному Законом порядку, а відтак не може вважатись належним правовстановлюючим документом, який би закріплював за позивачем законний титул щодо спірної земельної ділянки.

04 липня 2017 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» було укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки № 48 від 01.09.2014 року, державна реєстрація, якого здійснена 07.07.2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 98702175 від 28.09.2017 року, тобто на даний час договір оренди земельної ділянки № 48 від 01.09.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» - визнати який недійсним просить позивач у відповідності до своїх позовних вимог - не діє.

05 липня 2017 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), державна реєстрація якого здійснена 07.07.2017 року, що підтверджується копією вказаного договору та інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 98702175 від 28.09.2017 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що при наявності договору про встановлення права користування земельною ділянкою, кадастровий номер :02:000:0442 для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), державна реєстрація якого здійснена 07.07.2017 року, укладеного між її власником ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» - 05.07.2017 року та відсутності державної реєстрації договору між позивачем та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, відсутні підстави для задоволення позову в частині поновлення дії договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0442, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 09 жовтня 2008 року.

Проте з такими висновками суду погодитись в повному обсязі неможливо.

Відповідно до статті 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено на підставі яких доказів та з яких мотивів суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам права.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних , свобод чи інтересів. У випадках встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди від 09 жовтня 2008 року не зареєстрований в установленому законом порядку та є неукладеним, тому не може бути поновленим, однак такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та зроблено з порушенням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Агроконтракт-Н» та ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки площею 3.65 га. яка знаходиться на території Дібрівської сільської ради Новомргородського району Кіровоградської області строком на пять років.

Договір зареєстрований у Новомиргородському районному відділенні КРФ ДП «ЦДЗК», про що в книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено ,07.07. 2009 року, запис за №04.09.377.00136 та стоїть печатка цього органу( а.с.8)

Відповідно до ст.20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час його укладення) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, встановлено, що державна реєстрація договорів оренди землі проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Разом з тим, Указом Президента України № 134 від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру покладено на Державний комітет України по земельних ресурсах.

Відповідно до цього Указу Президента України, Держкомзем видав наказ від 02 липня 2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель».

Згідно з пунктом 4 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Функції з реєстрації, зокрема, договорів оренди землі були покладені на реєстраторів Державного реєстру земель структурні підрозділи державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах - Центр «ДЗК», у межах повноважень якого є земельна ділянка.

Вказані структурні підрозділи Центру Державного земельного кадастру здійснювали видачу державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди), а також вели Книгу реєстрації договорів оренди землі.

Тимчасовим порядком була передбачена процедура реєстрації договорів оренди землі.

Отже договір оренди землі між ТОВ Агроконтракт-Н» та ОСОБА_2, укладений 09 жовтня 2008 року , був зареєстрований 07.07. 2009 року спеціальним органом структурним підрозділом Центру ДЗК щодо ведення державного реєстру земель по відношенню до органів місцевого самоврядування у складі Держкомзему України.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1088 повноваження щодо ведення державного реєстру земель також були покладені на Центр ДЗК.

Ця постанова Кабінету Міністрів України була прийнята пізніше, ніж Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, на яку посилався суд першої інстанції і регулювала правовідносини щодо реєстрації договорів оренди землі на час укладення та державної реєстрації спірного договору оренди землі.

Тому суд мав керуватись нормативно-правовим актом, який прийнятий пізніше та спеціальними нормами, які передбачають спеціальний орган щодо ведення державного реєстру земель у складі Держкомзему України.

За таких обставин висновок суду про те, що договір оренди землі, укладений 09 жовтня 2008 року між ОСОБА_2М. та ТОВ «Агроконтракт-Н», не пройшов державної реєстрації, та мав бути зареєстрований виключно в сільській раді і відповідно зазначений договір є неукладеним - є помилковим .

Суд безпідставно послався на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-55цс12, в якій державна реєстрація договору оренди була вчинена органом місцевого самоврядування, оскільки така реєстрація дійсно мала місце відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 і не виключала реєстрацію договору оренди землі структурним підрозділом Центру ДЗК.

Колегія суддів дійшла висновку, що договір оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2008 року пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку відповідно до діючого на той час законодавства, набув чинності з моменту його державної реєстрації, згідно зі ст. ст. 210, 640 ЦК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин, а тому за змістом ст. 9 Закону України «Про оренду землі» саме з цього часу породжує для сторін договору права та обовязки.

В частині позовних вимог про поновлення договору оренди колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими з наступних підстав.

Пунктом 3.1, укладеного з позивачем договору передбачено, що договір укладено на пять років, починаючи з дати його державної реєстрації.

Пунктом 9.3.4 договору оренди землі визначено, що орендар після закінчення строку договору має переважне право на його поновлення на новий строк.

Сторони погодились, що дія договору продовжується на наступний термін дії, вказаний в пункті 3.1. цього договору, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за шість місяців до його закінчення не отримала письмового повідомлення щодо інших пропозицій та не отримала підтвердження про його отримання іншою стороною (п.3.2 договору оренди).

Оскільки договір оренди з позивачем зареєстровано 07.07. 2009 року, то пятирічний строк його дії спливав 07.07. 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження позовних вимог в частині поновлення договору оренди землі посилається на обставини, які на думку позивача свідчать , що орендодавець був належним чином повідомлений ( відповідно до п. 3.2 договору оренди) про намір орендаря поновити договір оренди землі від 09.10.2009 року . На підтвердження свого права на поновлення договору посилається на листи направлені ТОВ «Агроконтракт Н» на адресу ОСОБА_2 від 02.04.2014 року №130, та від 08.04.2013 року №Л.П. 24 та на проект додаткової угоди до договору.

З зазначених листів вбачається , що листи направлені позивачем за адресою Кіровоградська область , Новомиргородський р-н, смт. Капітанівка.

На підтвердження того, що листи були направлені відповідачу, посилаються на копію квитанції про відправлення, на адресу ОСОБА_2 від 21.05.2014 року №1041.(а.с. 14).

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що листи були направлені відповідачу відповідно до умов договору оренди і той їх отримав.

Посилання на зазначену квитанцію , є необґрунтованим , оскільки листи були датовані: 02.04.2014 року, 08.04.2014 року в той час, як квитанція датована 21.05.2014 року , що свідчить про значний період часу з дня дати зазначеної на листах і дати на квитанції. На зазначеній копії квитанції крім прізвища відповідача , відсутня будь яка інша інформація, яка б дала підстави вважати , що саме листи направлені на адресу відповідача датовані 02.04.2014 року, 08.04.2014 року відправлені 21.05.2014 року.

Інші докази, які б свідчили , що позивач належним чином повідомив відповідача про бажання поновити договір оренди землі в матеріалах справи відсутні.

Порядок поновлення договору оренди землі та зобов'язання учасників такого договору щодо здійснення певних дій задля продовження або припинення дії договору визначений на законодавчому рівні та не допускає автоматичного його поновлення.

Цивільний кодекс України визначає два випадки пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦК України і ч. 1 ст. 777 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 777 цього Кодексу наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Стаття 764 цього Кодексу передбачає такий правовий механізм, як поновлення договору найму, який зводиться до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка конкретизує порядок такої пролонгації та можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Зокрема ч. 1,ст. 33 Закону України «Про оренду землі» регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в ч. 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

За положеннями частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Наведене свідчить, що рішення про поновлення договору оренди або відмову в поновленні договору оренди в місячний термін орендодавець робить на підставі розгляду надісланого орендарем листа повідомлення про поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1282 цс 16, у Постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2027цс15, у Постанові від 23 березня 2016 року у справі 6-146 цс 16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведені норми права свідчать про те, що частина 6 ст. 33 Закону не існує автономно та застосовується виключно у взаємозвязку з іншими частинами цієї статті.

Аналіз ч.2 ,ч.6 ст.33 Закону дозволяє зробити висновок про те, що заперечення проти поновлення договору оренди можуть надсилатися лише за умови попереднього звернення орендаря із повідомленням про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору. За відсутності з боку орендаря такого повідомлення у орендодавця фактично відсутні правові підстави заперечувати проти поновлення договору, оскільки орендарем таке бажання не висловлювалося, а відтак і заперечувати немає проти чого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 повідомляв позивача про небажання продовжувати договір оренди землі з позивачем, шляхом направлення листів - повідомлень від 04 січня 2014 року та від 26 квітня 2014 року з підтвердженням поштового відправлення та у відповідності до книги реєстрації вхідної кореспонденції ТОВ «Агроконтракт- Н» за вх. № 89 від 29.04.2014 року позивачем отримано вказаний лист.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, свободи договору, враховуючи відсутність волевиявлення власника земельної ділянки на поновлення строку договору оренди земельної ділянки, про що орендодавець повідомив орендаря відповідно до умов договору та вимог закону, не направлення орендарем орендодавцю до спливу строку договору оренди землі листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди за місцем проживання ОСОБА_4М, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не дотримався встановленого договором та ст.33 Закону України «Про оренду землі» порядку та процедури поновлення договору оренди, а тому втратив переважне право на поновлення договору оренди.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції , що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди землі №48 від 01.09.2014 року укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» щодо оренди земельної ділянки, що розташована на території Дібрівьскої сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області , кадастровий номер :02:000:0442 загальною площею 3.65 га. не підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції залишається без змін в цій частині позовних вимог , оскільки суд першої інстанції по суті правильно відмовив у задоволені позову, так як предмет оскарження - договір оренди землі №48 від 01.09.2014 року укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Агролан» на момент розгляду справи припинив свою дію.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно встановив дійсні обставини по справі, враховуючи недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими відповідно до п.2 і п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2017 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору оренди землі поновленим .

Ухвалити в цій частині позову нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ТОВ «Агроконтракт-Н» про поновлення договору оренди земельної ділянки укладеного 09.10.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н» оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до діючого законодавства на підтвердження позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ТОВ «Агроконтракт-Н» задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору оренди землі поновленим .

Ухвалити в цій частині позову нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ТОВ «Агроконтракт-Н» про поновлення договору оренди земельної ділянки укладеного 09.10.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: