Номер провадження: 22-ц/785/3634/17
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С.В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.03.2017 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області Сегеда С.М., розглянувши апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, прокуратури Одеської області, Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків, завданих незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,

встановив:

21.12.2015 року позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом (а.с.1-4), який з часом декілька раз уточнював, не змінюючи при цьому, а ні предмету позову, а ні правових підстав позову (а.с.25-28, 95-96) та просив постановити рішення, яким стягнути на його користь за рахунок Державного бюджету Державної казначейської служби України відшкодування матеріальної шкоди 27 003.76 гривен, моральної шкоди в розмірі 2 000 000 гривен за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання в безспірному порядку на його позивача користь з єдиного рахунку Державної Казначейської служби України.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.12.2011 року слідчим СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області старшим лейтенантом міліції Карайлієвим В.М. було порушено кримінальну справу стосовно нього, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. 12.05.2012 року начальником СБНОН РВ ГУМВС України в Одеській області капітаном міліції Сапунжи І.Ф. він, ОСОБА_3 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину та направлений для утримання в камеру попереднього ув'язнення ІВС Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області. У подальшому, в травні 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено постанову, якою обрано відносно нього, ОСОБА_3 запобіжний захід - взяття під варту в ОСІ УГДУВІН в Одеській області.

За результатами розгляду Болградським районним судом Одеської області кримінальної справи, 26.07.2013 року було постановлено вирок, яким його, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та призначено покарання - 9 (дев'ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, а термін відбування покарання обчислювати з 12.05.2012 року, тобто з моменту його затримання.

Однак, Апеляційним судом Одеської області за наслідками розгляду його апеляційної скарги, 26.11.2013 року постановлено ухвалу, якою вирок Болградського районного суду Одеської області від 26.07.2013 року скасовано, матеріали кримінальної справи повернуто прокурору Болградського району Одеської області для проведення додаткового розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було змінено на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти.

18 лютого 2015 року старшим слідчим СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області старшим лейтенантом міліції Колтуклу Д.Д., було винесено постанову про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінальних правопорушень по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000251 від 24.03.2015 року.

По твердженню позивача, своїми незаконними рішеннями, діями (бездіяльністю) держава Україна, в особі СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області та Прокуратури Болградського району Одеської області, завдала йому, позивачу значної моральної шкоди та матеріальних збитків, внаслідок незаконного затримання, незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.

У зв'язку з притягненням його, позивача до кримінальної відповідальності, він провів під вартою 1 (один) рік 6 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів, через що не мав ніякої можливості заробляти грошові кошти на утримання себе та своєї сім'ї і відповідно втратив свій заробіток.

Розмір матеріальних збитків, згідно здійсненого ним розрахунку виходячи з мінімальної заробітної плати по Україні, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» (1450.00 гривен), тобто на час розгляду справи судом з розрахунку загального терміну перебування під вартою 1 рік 6 місяців 13 днів складає 27 003.76 гривен.

Окрім того, зазначений тривалий термін перебування під вартою, за злочин, який він не вчиняв, став причиною виникнення його, позивача моральних страждань, які, враховуючи характер заподіяного правопорушення, довготу викликаних та перенесених страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, призвели до порушення сімейних зв'язків і стосунків з іншими людьми, неможливості відновлення його немайнових втрат, глибокого душевного неспокою, підвищення нервозності, погіршення сну в результаті пережитого, порушення звичайного способу та ритму життя, не можливості знайти нову роботу та й інших негативних впливів.

Він був звинувачений у зберіганні наркотичних засобів, в результаті чого багато його знайомих розірвали стосунки з ним та його родиною, у зв'язку з чим він пережив тяжкі моральні страждання. Його дружина була змушена відволікатися від своїх справ, та брати грошові кошти в борг для придбання передач. Також, тривале утримання під вартою призвело до погіршення стану його здоров'я.

Завдану йому, позивачу моральну шкоду він оцінює в 2 000 000 (два мільйони) гривен та вважає її справедливою, співмірною та відповідною ступеню усіх його моральних страждань, пережитих під час тривалого перебування під вартою.

В обґрунтування правових підстав даного позову позивач посилається на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на ст.ст.23, 1176 ЦК України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та вважає, що завдана йому шкода має бути йому відшкодована Державною казначейською службою України за рахунок Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 24.03.2016 року на підставі клопотання Міністерства внутрішніх справ України до участі у розгляді названої справи у якості співвідповідача було залучено Ліквідаційну комісію Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області(а.с.68-69).

14.06.2016 року на підставі ухвали суду за клопотанням позивача та його представника до участі у розгляді цієї справи у якості співвідповідача залучено Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (а.с.114-115).

Позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, надав пояснення з підстав зазначених в позові.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2017 року позовні вимоги були задоволені частково, та було стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 суму грошової компенсації матеріальної шкоди у розмірі 27 003.76 гривен (двадцять сім тисяч три гривні сімдесят шість копійок), та моральної шкоди у розмірі 29 840.00 гривен (двадцять дев'ять тисяч вісімсот сорок гривен).

Всього: 56 843.76 гривен (п'ятдесят шість тисяч вісімсот сорок три гривні сімдесят шість копійок).

У задоволенні решти заявлених позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

24 лютого 2017 року від Державної казначейської служби України поштою надійшла апеляційна скарга на зазначене вище судове рішення без сплати судового збору.

Отже, апеляційна скарга Державної казначейської служби України не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", який набрав чинності з 01.11.2011 року, із змінами внесеними ЗУ № 1774-VIII від 06.12.2016 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, апеляційний суд виходить з положень п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що ставка судового збору за подання апеляційної скарги юридичною особою на рішення суду майнового характеру дорівнює 110 % від суми яка підлягала сплаті у суді першої інстанції (640х110 %=704 грн.) за вимоги матеріального характеру та (640х110% =704 грн.)

Оскільки апелянтом при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір, то на даний час прокуратурі Одеської області належить сплатити на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 1408 грн. за наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ.р-н/22030101, , р/р 0007, МФО 828011, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, призначення платежу: Судовий збір, Код 02892913, пункт 1.8 КБК 22030001.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху до усунення вказаних недоліків.

При цьому, звертається увага апелянта на те, що відповідно до ст. 9 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у зв`язку з чим апелянту слід надати квитанцію (іншій платіжний документ) про сплату судового збору у зазначеній вище сумі із відміткою фінансової установи про зарахування коштів до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч. 5 ст. 295, ч. 2 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2017 року залишити без руху, про що повідомити скаржника.

Для усунення недоліків надати строк, встановлений ч.1 ст. 121 ЦПК України, та роз'яснити скаржнику, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги у п`ятиденний термін з моменту отримання копії цієї ухвали, їх апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута їм.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати заявнику апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області С.М. Сегеда