печерський районний суд міста києва
Справа № 757/286/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К. О.,

розглянувши подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві Ченківського О.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві Ченківський О.О. звернувся до суду із вказаним поданням.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві перебуває перебуває виконавче провадження № 46499013 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 03.02.2015 по справі № 910/26407/14 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Пак» на користь tesa tape Ragasztoszalag Kereskedelmi es Termelo Korlatolt Felelossegu Tarsasag (Торгівельно-виробничого товариства з обмеженою відповіальністю tesa tape Kft.) 77161,17 євро, що еквівалентно 1435398,38 грн. заборгованості та 28707,97 грн. судового збору.

16 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржнику встановлено строк на самостійне виконання, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржнику було надано строк для самостійного виконання рішення в строк до 23.02.2015. Боржник рішення в наданий для самостійного виконання строк не виконав, у зв'язку з чим почалося примусове виконання.

Державною податковою службою України була надана інформація про номери рахунків боржника, відкритих у банківських установах.

20.05.2015 постановою державного виконавця накладено арешт на всі кошти боржника, що містяться на рахунку, відкритих боржником у фінансових установах.

14.09.2015 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення.

Згідно даних АІС «Автомобіль», транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки 96124450 від 13.05.2015 з реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців: «за параметрами запиту юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАПАК» відомості відсутні».

Згідно інформаційної довідки 96124587 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: «за параметрами запиту юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАПАК» ЄДРЕЮУ 32382996 відомості відсутні».

При проведенні виконавчих дій не виявлено майно у боржника на яке можливо б було звернути стягнення, коштів на рахунку боржника недостатньо для виконання рішення суду в примусовому порядку. З метою проведення виконавчих дій направлено виклик керівника боржника щодо виконання рішення суду та надання пояснень щодо його невиконання.

Згідно відомостей відстеження пересилання поштових відправлень від 07.08.15р.виклик державного виконавця отримано боржником 24.07.2015 року - вручено за довіреністю.

Після направлення постанови про накладення арешту на рахунки, боржник відкрив новий рахунок в AT «Сбербанк Росії», на який постановою від 16.10.2015р. було накладено арешт.

Керівник боржника на виклик державного виконавця не з'явився, письмові пояснення щодо причин невиконання рішення суду не надав. Після накладення арешту на рахунки в банку, боржник відкриває нові, а тому наявні обставини свідчать про свідоме ухилення керівника боржника - ОСОБА_2 від виконання рішення суду та враховуючи наявні невиконані боргові зобов'язання, вважаю за необхідне подати дане подання.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру, керівником боржника є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1.

За правилами ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином, а тому з огляду на встановлену процесуальним законом невідкладність розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе вирішити подання за відсутності державного виконавця, при цьому у своєму виклику суд роз'яснював державному виконавцю обов'язковість його участі у розгляді порушеного ним питання.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Саме по собі невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку не свідчить про ухилення його від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

До подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України державним виконавцем було додано докази вчинення ряду виконавчих дій, проте не надано жодних доказів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов'язання, але не робить цього з неповажних причин.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Зважаючи на те, що стадія виконання рішення суду є невід'ємною частиною судового розгляду, при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд виходить із загальних принципів обов'язковості доказування і подання доказів встановлених ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Разом з тим в ході розгляду подання державним виконавцем не було надано суду доказів ухилення керівника боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Посилання державного виконавця на те, що керівник боржника на виклик державного виконавця не з'явився, письмові пояснення щодо причин невиконання рішення суду не наддав, а після накладення арешту на рахунки в банку, боржник відкриває нові, не вказують на умисне ухилення керівника боржника - ОСОБА_2 від виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 208, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві Ченківського О.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.А. Писанець