Ухвала

іменем україни

15 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Національного університету водного господарства та природокористування про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Національного університету водного господарства та природокористування (далі - НУВГП) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що був прийнятий на роботу до НУВГП у 2006 року на посаду асистента. У 2009 та 2014 роках обирався за конкурсом на цю ж посаду на умовах безстрокового трудового договору. Наказом від 01вересня 2015 року № 620 його з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2016 року було переведено на посаду старшого викладача кафедри автоматизації, електротехнічних та компютерно-інтегрованих технологій (підставою переведення була його заява). У той же час, не зважаючи на ту обставину, що в заяві дату закінчення трудового договору він не вказував і не надавав згоду на звільнення, відповідач, посилаючись на п. 2 ст. 36 КЗпП України, звільнив його з посади старшого викладача 23серпня 2016 року наказом ректора НУВГП К № 355, виданим 29 червня 2016 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що з 06 вересня 2006 року позивач працював асистентом кафедри АЕКІТ НУВГП за строковими трудовими договорами.

01 вересня 2015 року ОСОБА_4 подав заяву про переведення його на посаду старшого викладача кафедри АЕКІТ НУВГП з 01 вересня 2015 року. Дана заява погоджена із керівником Університету, завідувачем кафедри та завідувачем навчально-методичного відділу, які в своїй резолюції вказали строк - до 30червня 2016 року. На підставі вказаної заяви, наказом від 01 вересня 2015 року № 620, ОСОБА_4 переведено на посаду старшого викладача кафедри АЕКІТ з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2016 року. Із вказаним наказом позивач був ознайомлений 01вересня 2015 року.

Крім того, вбачається, що до закінчення строку трудового договору, а сааме: 15 червня 2016 року, позивач подав заяву про надання щорічної відпустки та просив продовжити термін дії трудового договору до 23 серпня 2016 року.

Таким чином, позивач був повідомлений про обставини укладення трудового договору на певний строк: з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2016 року відповідно до наказу від 01 вересня 2015 року №620, ніяких зауважень щодо вказаного строку не висловлював, вказаний наказ не оскаржував.

З огляду на зазначене вище, з урахуванням положень ст. ст. 21, 23, 36 КЗпП України, ст. 54 Закону України «Про освіту», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача після закінчення обумовленого трудовим договором строку проведено з дотриманням вимог чинного трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова