Справа № 509/618/13-ц
№ провадження 6/495/194/2017
Ухвала

іменем україни

01 серпня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області звернувся до Овідіопольського районного суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 за межі України, посилаючись на те, що в провадженні відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №509/618/13 виданого 10.08.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 104000 грн. - як заборгованість за договором купівлі-продажу від 05.01.2011 року, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 за зареєстрованим у реєстрі №3; виконавчого листа №509/618/13 виданого 10.08.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати у розмірі 1040 грн. та виконавчого листа №509/618/13 виданого 10.08.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 920 грн. Державний виконавець зазначає, що вимоги виконавчого документу боржником не виконуються, жодних виплат в рахунок погашення боргу не перераховується. Постанову про відкриття виконавчого провадження боржниця отримала, з вимогами виконавчого документу ознайомлена, рішення суду не виконує, жодних виплат на погашення боргу не перераховує. Таким чином, державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1, код 48528906,04.08.1970 року народження, яка мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, пр.-кт Незалежності,4 - до виконання зобовязань за рішенням.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.03.2017 року подання Овідіопольського РВДВС ГТУЮ Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 до виконання зобовязань за виконавчими листами №509/618/13 виданих Овідіопольським райсудом Одеської області від 10.08.2015 року.

24.05.2017 року апеляційним судом Одеської області винесено ухвалу, якою скасовано ухвалу Овідіопольського районного суду від 07.03.2017 року та передано питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Овідіопольським районним судом Одеської області 26.06.2017 року складено звіт про неможливість розподілу справи між суддями та винесено ухвалу про передачу матеріалів справи №509/618/13 за поданням Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 на розгляд до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Дослідивши матеріали справи та подання Овідіопольського РВДВС ГТУЮ Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 21.08.2015 року державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №509/618/13 виданого 10.08.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 104000 грн.

03.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №509/618/13, виданого 10.08.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 104000 грн. до зведеного виконавчого провадження .

08.09.2015 року державним виконавцем зроблені запити до відділу Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області, Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Іллічівськ та Овідіополь, Пенсійний фонд в Овідіопольському районі, КП Овідіопольське РБТІ, ДПІ України та Реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ, щодо перевірки коштів та майна боржника.

Згідно відповіді ДПІ України відкриті банківські рахунки відсутні, є джерела доходів. Згідно відповіді УПФ України пенсію не отримує, працює в Іллічівській міській раді. Згідно відповіді КП Овідіопольське РБТІ та інформаційної довідки за боржницею зареєстровано житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: с.Молодіжне, пр.-кт Незалежності,4, на яке державним виконавцем накладено арешт.

Згідно відповіді з архівних даних Держземагенства в Овідіопольському районі за божником зареєстрована на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,1200 га, для ведення садівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, с/к «Глорія» , вул.Лінія,21, ділянка 60/74, на яку накладено арешт.

16.10.2015 року державним виконавцем здійснено виїзд за місцем мешкання боржника. Як зазначено в поданні, ОСОБА_1 повідомлено, що про існування рішення суду їй відомо, постанови про відкриття виконавчого провадження поштою вона не отримувала, а також, що їй дійсно на праві власності належить будинок, в якому вона мешкає. ОСОБА_1 було вручено три постанови про відкриття виконавчого провадження, але від підпису про отримання вона відмовилась.

19.10.2015 року від ОСОБА_1 на електронну адресу відділу надійшла заява про те, що вона отримала постанови про відкриття виконавчого провадження. На даний час немає змоги виконати рішення суду, та нею подано заяву до суду про розстрочку виконання рішення суду. В подальшому ОСОБА_1 рішення суду щодо задоволення або відмову у задоволенні розстрочки до відділу не надавала.

26.01.2016 року ОСОБА_1 направлено повідомлено про здійснення виконавчих дій, а саме опису та арешту майна боржника, проте 05.02.2016 року при здійсненні виїзду за адресою: с.Молодіжне, пр.-кт Незалежності,4 державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 не надано доступ до майна, з будинку ніхто не виходив, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідала, про що складено акт.

Представник Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ Одеської області, в судове засідання не зявився.

У відповідності до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у вїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання; боржник ухиляється від виконання зобовязання, покладених на нього судовим рішення, рішення іншого органу (посадової особи);щодо нього подано цивільний позов до суду.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст.16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом Одеської області неодноразово скасовувались ухвали місцевих судів щодо тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 у звязку із наступними підставами: з наданих ДВС копій документів, які стали додатком до вищевказаного подання не вбачається належних та допустимих доказів щодо своєчасного направлення рекомендованим листом боржнику ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчого провадження; з супровідного листа не вбачається,що боржнику були направлені три постанови про відкриття виконавчого провадження; крім того з копій конверту, довідки та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на імя боржника ОСОБА_1 вбачається, що конверт повернувся відправнику без вручення адресату. Крім того, з наданих копій документів вбачається, що ОСОБА_1 працює в Іллічівській міській раді та має джерело доходу. За боржником зареєстрований житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, с.Молодіжне, пр.-кт Незалежності,4, на який постановою державного виконавця ВДВС Овідіопольського РУЮ від 03.12.2015 року був накладений арешт, земельна ділянка за цією ж адресою, на яку постановою державного виконавця ВДВС Овідіопольського РУЮ від 27.11.2015 року накладений арешт та ? частина квартири АДРЕСА_1 ум.Київ. Постановою державного виконавця від 22.09.2015 року був накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_1 та оголошена заборона на його відчуження. З акту від 16.10.2015 року вбачається, що державний виконавець виходив за місцем проживання боржника, повідомив про відкриття провадження, але боржник відмовився від підпису. Вказаний акт був складений за відсутності свідків та понятих. За думкою апеляційного суду, зазначеного в ухвалі від 24.05.2017 року, такі докази, що містяться у 2 та 3 томах були датовані протягом року після вказаного вище подання від 17.02.2016 року, а тому на думку колегії суддів, не могли бути підставою для винесення подання від 17.02.2016 року та не можуть свідчити про факт злісного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду до 17.02.2016 року. Більш того в наданих до суду копіях документів є заяви ОСОБА_1 про те, що вона бажає погасити заборгованість за рахунок рухомого майна та просить це зробити виконавчу службу, однак жодного реагування на ці заяви щодо рухомого майна та щодо проведення стягнень із заробітної плати боржника до суду не надано. В той же час, матеріали свідчать про добросовісне часткове погашення суми заборгованості боржником шляхом перерахування на рахунок ВДВС 8184 грн 19.10,28.10.,14.11. та 16.12.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду повинен вже відбутись та бути обєктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Проте, з аналізу наданих державним виконавцем матеріалів не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України існував обєктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань за рішенням суду.

На все вищевказане, звертається увага апеляційних судів Одеської області, проте державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ не зроблені відповідні коригування та усунення недоліків у відповідності до винесених ухвал апеляційного суду Одеської області.

Усе це вказує на недоведеність державним виконавцем ухилення боржника від виконання рішення суду та відсутністьсвідомого не виконання ОСОБА_1 належних до виконання зобов'язань.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, тому в задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження». ст. ст. 205, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: