Номер провадження: 22-ц/785/8766/17
Номер справи місцевого суду: 522/2345/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.11.2017 року м. Одеса

Суддя судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2, розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживача та розірвання договору,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду із апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Відповідно до статті 1 Закон України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду - це процесуальний обов'язок, який визначається нормами цивільного процесуального закону (ЦПК України) та Закону № 3674-VI. При цьому процесуальна норма частини другої статті 79 ЦПК України є бланкетною і в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону № 3674-VI.

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абзаці першому частини першої статті 5 цього Закону.

За змістом цієї норми Закону в переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, такі особи, як споживачі відсутні.

В рішенні Конституційного Суду України №12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року, яке є остаточним та обов'язковим до виконання на території України, також зазначено, що перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір» і цей перелік є вичерпним.

При цьому частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом саме в цій сфері захисту прав споживачів звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

У постанові від 6 вересня 2017 року в справі № 359/3241/16-ц Верховний суд України з метою подолання змішаної колізії між частиною третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 4, 5 Закону України «Про судовий збір», прийшов до наступного висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону № 3674-VI, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів, як окремих об'єктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, то у таких випадках він зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Вказана правова позиція та висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі № 711/2731/16-ц.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду сплачується у розмірі 110 відсотків, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви чи скарги, а саме судовий збір за розгляд позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в сумі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті при подачі апеляційної скарги становить 740 гривень.

Тому ОСОБА_4 слід сплатити судовий збір у сумі 740 гривень на розрахунковий рахунок: Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ. р-н/22030101; Код ; МФО 828011; Банк отримувач: ГУ ДКУ в Одеській області; Р/р 0007; Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Відповідно до ч.2 ст.297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена у відповідності до вимог, встановлених ст.295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст.121 ЦПК України, тобто вона залишається без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків.

Посилаючись на викладене та керуючись ст.ст.121, 297 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2017 року залишити без руху.

Надати апелянту строк 5 (пять) днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків, шляхом надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у апеляційний суд Одеської області, і розяснити, що в разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2