Номер провадження: 22-ц/785/5181/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «ФідоБанк», Одеська обласна рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про витребування нежилого приміщення з незаконного володіння на користь Одеської міської ради,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий доОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «ФідоБанк», Одеська обласна рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про витребування нежилого приміщення з незаконного володіння на користь Одеської міської ради.

Позивач в обґрунтування вимог зазначив, що під час перевірки законності відчуження нежитлових приміщень, що розташовані у будинку № 23-б по пр. Шевченка у м. Одесі прокуратурою було встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року за ОСОБА_4 визнано право власності на вказане нежитлове приміщення. За наслідками проведення перевірки за фактом відчуження нежитлових приміщень та стосовно директора Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв ОСОБА_5 були порушені кримінальні справи з тих підстав, що фактично в оренду ОСОБА_4 вказанє приміщення не передавалося, роботи з його ремонту не проводилися, договори оренди приміщень та акти виконаних робіт є фіктивними. У подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2011 року вказане заочне рішення було переглянуто за нововиявленими обставинами. 06 вересня 2007 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_6 нежитлове приміщення загальною площею 137,1 кв. м., що знаходиться у будинку № 23-б по пр. Шевченка у м. Одесі. 12 березня 2008 року ОСОБА_6 продав вказане нежитлове приміщення ОСОБА_3 Вищезазначене нежитлове приміщення знаходиться на території Одеської міської ради, власника не мало, тому належить територіальній громаді м. Одеси.

Також заступник прокурора Приморського району м. Одеси зазначив, що держава в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв незаконно була позбавлена права власності на цей обєкт нерухомості, в звязку з чим звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив витребувати нежиле приміщення, загальною площею 137,1 кв. м., що знаходиться у будинку № 23-б по пр. Шевченка у м. Одесі з незаконного володінняОСОБА_3 на користь Одеської міської ради.

Справа розглядалася судами неодноразово з 2011 року.

В судовому засіданні представники Одеської місцевої прокуратури № 3, Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_3, представник третьої особи ПАТ «ФідоБанк» в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_4 від 26 квітня 2017 року позов Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «ФідоБанк», Одеська обласна рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про витребування нежилого приміщення з незаконного володіння на користь Одеської міської ради задоволений. Витребувано нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі, з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Одеської міської ради, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом не зясовані всі обставини справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року за ОСОБА_4 визнано право власності на нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що розташовано у будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі (т.1 а.с. 6-10).

ОСОБА_4 відчужив нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що розташовано у будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі, на користь ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за №1727, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.09.2007 р. (номер запису: 2588 в книзі : 68неж-139), а ОСОБА_6 відчужив вказане нежитлове приміщення на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за №512, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.04.008 р. (номер запису: 2588 в книзі: 76неж-28) (т.1 а.с. 2, 88-190).

12 березня 2008 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ «Ерсте Банк» (ПАТ ФідоБанк») іпотечний договір № 014/9247/2/11472/1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за №513, за умовами якого, в забезпечення виконання ним своїх грошових зобовязань за кредитним договором № 014/9247/2/11472 від 12.03.2008 р., передав банку в іпотеку нежиле приміщення, площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі (т.1 а.с. 31-32, 37-42).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2011 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року яким за ОСОБА_4 визнано право власності на нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що розташовано у будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі було скасовано за нововиявленими обставинами (т.1 а.с. 12).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2011 року позов ОСОБА_4 був залишений без розгляду.

Також судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 16 лютого 1990 року № 141 «Про реєстрацію будинків в ОМБТІ на правах державної власності» при організації Приморського району м. Одеси вирішено зареєструвати на праві державної власності житлові будинки, які перебувають на балансі районної ради, в тому числі й будинок № 23-б по проспекту Шевченка м. Одесі, у якому знаходиться спірне нежитлове приміщення (т.2 а.с. 35-37).

Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста.

Станом на дату судового розгляду даної справи вищевказані рішення Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 16 лютого 1990 року № 141 та рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ у встановленому законом порядку не визнані недійсними та/або не скасовані.

Крім того, як вбачається з листа КП «ЖКС «Фонтанський» від 17 жовтня 2012 року № 8466, будинок № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі знаходиться на балансі цього підприємства (т. 2 а.с. 34).

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2011 року у відношенні ОСОБА_4 та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2012 року у відношенні директора Одеського обласного комунального підприємства іноземних представництв ОСОБА_5, що набрали законної сили, встановлено, що незаконним відчуженням нежитлового приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі, завдано матеріальної шкоди територіальній громаді м. Одеси (т.1 а.с. 365-371, 373-376).

Задовольняючи позов Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв про витребування нежилого приміщення з незаконного володіння на користь Одеської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не набув право власності на спірне нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що розташовано у будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі, а право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на це нежитлове приміщення похідне від права власності на цей обєкт ОСОБА_4, а також що незаконним відчуженням нежитлового приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі, завдано матеріальної шкоди територіальній громаді м. Одеси.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За приписами частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що добросовісний набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно у випадку, коли воно вибуло з володіння поза його волею іншим шляхом.

Оскільки, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2011 року позов ОСОБА_4 залишений без розгляду, а вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2011 року у відношенні ОСОБА_4 та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2012 року у відношенні директора Одеського обласного комунального підприємства іноземних представництв ОСОБА_5, що набрали законної сили, встановлено, що незаконним відчуженням нежитлового приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку № 23-б по проспекту Шевченка в м. Одесі, завдано матеріальної шкоди територіальній громаді м. Одеси, судом обґрунтовано були задоволені позовні вимоги Одеської місцевої прокуратури № 3, яка звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 про те, що при розгляді справи та винесенні рішення, судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, а саме відповідач не був повідомлений належним чином, згідно умов чинного законодавства, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке свідчить про те, що ОСОБА_3 про слухання справи, призначене на 26 квітня 2017 року був повідомлений належним чином, відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України (т. 3 а.с. 257).

Не приймаються судом до уваги також доводи стосовно того, що суд в обґрунтуванні законності та обєктивності рішення посилається на доказ про незаконне заволодіння майном, а саме на лист КП ЖКС «Фонтанський», в якому зазначається, що нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, пр. Шевченко, № 23-б обслуговує КП ЖКС «Фонтанський», із ознак жодного доказу, що відповідне приміщення знаходиться на балансі комунального підприємства, оскільки спірне нежитлове приміщення належить територіальній громаді м. Одеси та перебуває на балансі КП ЖКС «Фонтанський», так як всі неприватизовані нежитлові приміщення є комунальною власністю територіальної громади.

Доводи стосовно того, що посилання суду на рішення Одеської міської ради від 25.11.1991 року за №226-ХХ1 жодним чином не підтверджено, що нежитлове приміщення передано на баланс Одеської міської ради, не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до рішення Одеської міської ради народних депутатів від 25.11.1991 року №226-ХХ1 «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», яким у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста.

Також доводи апелянта про те, що при винесенні рішення, судом не встановлено набуття право власності Одеської міської ради на вказане приміщення, в звязку з чим рішення суду було винесено без зясування та встановлення всіх обставин справи, не приймаються судом до уваги, оскільки, суд приймаючи рішення ретельно перевірив всі обставини справи, повно і всебічно зясував обставин, на які посилалися сторони, також суд надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються судом до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_9