УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 08/07-ХМ від 26 січня 2007 року в розмірі 2 035,95 доларів США, що еквівалентно 43 498 грн 74 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 26 січня 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 08/07-ХМ, відповідно до умов якого, з урахуванням доповнень до нього, банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою 16 % річних, а з 28 березня 2011 року до закінчення дії договору - 15 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 23 січня 2015 року.

Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 01/08/07-ХМ, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Позивач вказав, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку банк просив солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором та відсотками в розмірі 2 035,95 доларів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року відмовлено представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року скасовано в частині відмови у стягненні пені та розподілу судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 51 893 грн 75 коп. пені та 1 556 грн 81 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення і ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

Як вбачається із касаційної скарги, рішення апеляційного суду оскаржується представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6 лише в частині стягнення заборгованості із поручителя та в частині стягнення пені із боржника, а тому в іншій частині на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції керувався положеннями п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та дійшов обґрунтованого і правильного висновку про відсутність правових підстав для зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та визнання недійсним окремого положення кредитного договору.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився й апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_5, керувався вимогами ч. 1 ст. 1054, ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1, ч. ч. 1, 2 ст. 554, ч. 4 ст. 559 ЦК України, врахував роз'яснення, викладені в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки, оскільки строк повернення кредиту визначений у кредитному договорі до 23 січня 2015 року, а з позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості банк звернувся до боржника і поручителя тільки 16 листопада 2016 року, тобто після спливу шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі № 6-1451цс16.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення пені, місцевий суд виходив із того, що останнім пропущено строк позовної давності, визначений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення пені та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку, що сторонами було визначено строк виконання грошового зобов'язання до 23 січня 2015 року, а з позовом до суду про стягнення основного боргу та пені банк звернувся 16 листопада 2016 року, тому стягненню підлягає пеня в межах річного строку позовної давності, тобто з 16 листопада 2015 року по 16 листопада 2016 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із поручителя та в частині стягнення пені із боржника і ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович