ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6613/16-ц
Провадження № 2/362/821/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 22 650 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини відповідача; 10 000 грн. завданої моральної шкоди та 1 102 грн. 42 коп. судових витрат.

Вказуючи на те, що 09 серпня 2016 року близько 22:00 години на а/д Київ-Одеса 35 км, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду. Своїми діями відповідач порушив п 2.5 ПДР України та в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_2 у визначеному законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Власником автомобіля «Мерседес Бенц», державний номер знак НОМЕР_2, є ОСОБА_3, який належить їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія КРС № 292589, виданого Ялтинським МРЕВ АР Крим 21.02.2002 року.

Позивач уповноважений вчиняти будь-які угоди щодо розпорядженням та експлуатації транспортного засобу «Мерседес Бенц», державний номер знак НОМЕР_2, на підставі довіреності від 29.01.2015 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений автомобіль позивача, що заподіяло матеріальну та моральну шкоду.

Оскільки відповідач відмовляється відшкодувати спричинені дорожньо-транспортною пригодою матеріальні збитки, при цьому, відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, а також його неправомірними діями йому заподіяно моральних страждань, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, тільки в розмірі 10 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, щодо моральної шкоди позов не визнав, від проведення експертиз відмовився. Довідку складену працівником поліції відповідач не оскаржував.

Третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_5 ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 09.08.2016 року близько 22:00 години на а/д Київ-Одеса 35 км, ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки ОСОБА_4 днз 87352 КР під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду. Своїми діями відповідач порушив п 2.5 ПДР України та в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_2 у визначеному законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 8).

ОСОБА_5 довідки відділення ДАІ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області внаслідок дорожньо-транспортної пригоди що сталася 09.08.2016 року о 21 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Одеса 35 км, транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження (а.с. 17).

Відповідно до Акту виконаних робіт №НР14АБР від 23.08.2016 року ТОВ «Селена-С» всього виконаних робіт відносно автомобіля марки Mercedes-Benz, замовник ОСОБА_1, на суму 22 650 грн. 00 коп. (а.с. 11).

ОСОБА_5 Квитанції про сплату №23/7К від 23 серпня 2016 року ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Селена-С» за вказані ремонтні роботи в сумі 22 650 грн. (а.с. 12).

Власником автомобіля «Мерседес Бенц», державний номер знак НОМЕР_2, є ОСОБА_3, який належить їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія КРС № 292589, виданого Ялтинським МРЕВ АР Крим 21.02.2002 року (а.с. 45).

ОСОБА_5 про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №28273777 від 29.01.2015 року, ОСОБА_3 згідно довіреності передала право керування автомобілем Mercedes-Benz 200, 1991 р.в., ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до Полісу №АЕ/7438401 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, ОСОБА_1 застрахував автомобіль марки Mercedes-Benz, днз 87352 КР строком з 22.02.2016 року до 21.02.2017 року включно (а.с. 18).

Листом претензією про відшкодування шкоди внаслідок вчинення ДТП на суму 22650, 00 грн. від 02.01.2017 року з метою врегулювання питання мирним шляхом, ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 було направлено вказаний лист та запропоновано відшкодувати сплачені ним ремонтні роботи автомобіля «Мерседес Бенц», державний номер знак НОМЕР_2, після ДТП (а.с. 33-35).

Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеною небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. 2, ч. 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Проте, з огляду змісту позову встановлено, що в момент оформлення ДТП у правопорушника ОСОБА_2 договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був відсутній,.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі 6-954цс16.

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що автомобіль, яким керував позивач на підставі довіреності було пошкоджено внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2, цивільна правова відповідальність якого не застрахована, розмір шкоди визначений звітом про оцінку автомобіля, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення на користь позивача із відповідача матеріальної шкоди в розмірі 22 650 грн.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

ОСОБА_5 із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням характеру та обсягу фізичних та моральних страждань перенесених ОСОБА_1 через неправомірні дії ОСОБА_2, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає відшкодуванню із відповідача моральна шкода в розмірі 1000 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 224-228, 293, 360-7 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 22 650 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 23 650 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 1 102 грн. 42 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко