г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 214/7927/15-ц
Номер провадження 2/213/70/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В., при секретарі Гусаровій О.С., за участю позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в залі судового засідання Інгулецького районного суду заяви сторін про забезпечення позовів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль про захист прав споживачів, та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов первісний позов, який в подальшому був уточнений та відповідно до якого 05.03.2008 року між позивачем за первісним позовом та ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" було укладено генеральну кредитну угоду № S014/03-03/130, на підставі якої було укладено кредитний договір № S014/03-03/131 , за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 120 000 доларів США строком на 120 місяців. Позивач за первісним позовом вказав, що заборгованість частково ним погашена, просив визнати вказаний кредитний договір недійсним, оскільки використання іноземної валюти для розрахунків за кредитним договором не відповідає нормам діючого законодавства, на день укладення кредитного договору іноземний курс валюти становив 1 USD=5,05, який на сьогоднішній день підвищився, сума боргу, яку йому необхідно сплачувати, значно зросла, у зв'язку з чим погіршився його майновий стан.

Представник позивача за первісним позовом - ОСОБА_2, виходячи з правових позицій ВСУ, просив визнати кредитний договір № S014/03-03/131 від 06.03.2008 року, який укладено між ОСОБА_1 та ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" на підставі генеральної кредитної угоди № S014/03-03/130 від 05.03.2008 року - недійсним, через порушення банком вимог ЗУ "Про захист прав споживачів" що є несправедливим та неправомірне укладення кредитного договору в іноземній валюті, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища ОСОБА_1

Представник відповідача за первісним позовом ПАТ "ОСОБА_6 Аваль" - ОСОБА_3 надала відгук на позовну заяву, в якому зазначила, що кредит, який був наданий ОСОБА_1, був цільовим та надавався за програмою кредитування субєктів малого бізнесу і частково був витрачений на рефінансування кредитної заборгованості, тому посилання останнього на те, що кредитні кошти надані на споживчі цілі в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідає дійсності. Крім того, при укладенні кредитного договору Позивач був ознайомлений з його умовами, не заперечував проти них та підписав кредитний договір на запропонованих Банком умовах. Підписуючи кредитний договір, позивач за первісним позовом достовірно знав, що він зобовязується сплачувати кредитні платежі саме в доларах США. Відповідно до п. 2.3. Генеральної кредитної угоди № S 014/03-03/130 від 05.03.2008 року всі позики, як і відсотки по них, повинні сплачуватися у тій самій валюті, в якій їх було надано. Згідно п. 1.11.1 кредитного договору № S014/03-03/131 від 06.03.2008 р. на основі Генеральної кредитної угоди № S 014/03-03/130 від 05.03.2008 року усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах, встановлених цим договором. Відповідно до п. 1.12.8. кредитного договору № S014/03-03/131 від 06.03.2008 р. на основі Генеральної кредитної угоди № S 014/03-03/130 від 05.03.2008 року Позичальник свідчить, що всі ризики, повязані з істотною зміною обставин, з яких Позичальник виходив при укладенні цього Договору, договору застави, Позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання цього Договору, договору застави, а також невиконання Позичальником зобовязань за вищевказаними договорами. Під час підписання кредитного договору від позивача не надходило будь-яких пропозицій щодо внесення змін або додаткових умов до кредитного договору, і він підписав кредитний договір на запропонованих Банком умовах. Отже, позивачу були відомі та зрозумілі усі умови кредитного договору та не існувало ніяких інших умов, які примусили його прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах. Крім того, ОСОБА_1 тривалий час здійснював обслуговування кредиту, а саме, погашав заборгованість по тілу кредиту та процентам. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначається, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті. Згідно зі статтями 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та главою 2 Положення про порядок видачі банками банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 року № 275, Банки мають право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до пункту 1.5. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 року № 483, у разі, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією, на здійснення якої Національним Банком України надається банківська ліцензія та письмовий дозвіл, є уповноважений банк, то використання іноземної валюти як засобу платежу на території України за цією операцією дозволяється без індивідуальної ліцензії Національного Банку України. Надання банками кредиту в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії і письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями, що видаються Національним Банком України, є правомірним, така кредитна операція індивідуальної ліцензії не потребує. Про правомірність укладення кредитних договорів в іноземній валюті визначено Національним Банком України у листі № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року. Посилання Позивача на підвищення курсу долара США, та, в свою чергу, на те, що внаслідок підвищення курсу долара США умови кредитного договору є несправедливими, не є обгрунтованими. Позивач фактично визнає недійсним кредитний договір в частині надання кредиту в доларах США, що не має жодного відношення до порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору. Закон «Про захист прав споживачів» передбачає можливість визнання недійсними лише окремих умов договорів, які є несправедливими, а не договорів в цілому. Позивачем не надано жодних доказів того, що умови кредитного договору є несправедливими та не здійснено жодного посилання на норми матеріального права, які були порушені при укладанні кредитного договору. Також зазначила, що твердження позивача за первісним позовом щодо змін умов договору на погіршення становища споживача, є хибним та не відповідають дійсним умовам укладеного між сторонами кредитного договору.

До суду надійшов зустрічний позов, відповідно до якого 05.03.2008 року між ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" (правонаступником якого ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_1 укладено Генеральну кредитну угоду № S014/03-03/130 відповідно до якої відповідачу встановлено загальний розмір позичкової заборгованості у сумі 120 000,00 доларів США строком дії угоди 120 місяців. Відповідно до п. 2.3. ГКУ всі позики, як і відсотки по них, повинні сплачуватися у тій самій валюті, в якій їх було надано. На підставі вказаної угоди, 06.03.2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № S014/03-03/131 відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 120 000,00 доларів США зі сплатою 13,25 % річних строком до 28.02.2018 року та з погашенням відповідно до графіка повернення кредиту. Пунктом 1.11.1. кредитного договору встановлено, що усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватися Позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах, встановлених цим договором. 30.09.2009 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду № S014/03-03/131/1 до кредитного договору, згідно з якою сторони домовились: про забезпечення зобовязань за кредитним договором (додано в якості забезпечення виконання зобовязань транспортний засіб); про викладення в новій редакції п. 1.9. кредитного договору; про встановлення кредитних канікул на період з 20.10.2009 року по 19.04.2010 року зі сплати кредиту; про врегулювання заборгованості Позичальника, строк сплати якої настав; про викладення в новій редакції Графіку повернення кредиту та сплати процентів. 17.08.2012 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду № S014/03-03/131/2 до кредитного договору, згідно з якою сторони домовились: про встановлення кредитних канікул на період з 01.08.2012 року по 31.08.2012 року зі сплати кредиту; про внесення змін до деяких пунктів кредитного договору; про викладення в новій редакції Графіку повернення кредиту та сплати процентів. Згідно п. 1.5.1 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів. проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення кредиту та сплати процентів. У випадку порушення умов цього договору Позичальник зобовязався сплачувати Банку пеню та інші штрафні санкції, передбачені цим договором. Банк свої зобовязання, передбачені кредитним договором, виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти. свої зобовязання щодо сплати процентів за користування кредитом, у відповідності до Графіка повернення кредиту та сплати процентів не виконує, у звязку з чим допустив прострочення платежів та порушив умови Кредитного договору. В забезпечення належного виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором 17 серпня 2012 року між Банком та ОСОБА_5 (надалі - Поручитель) укладено договір поруки № 12/С04-115-1/308 (надалі договір поруки), відповідно до якого Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобовязань, які випливають з умов кредитного договору № S 014/03-03/131 від 06.03.2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № S 014/03-03/130 від 05.03.2008 р., включаючи сплату кредиту, нарахованих процентів та неустойки. Відповідно до п. 1.2. договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобовязань. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих забезпечених зобовязань, Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Однак, відповідачі порушили свої зобов'язання перед позивачем, через що виникла заборгованість за кредитом в сумі 38 01, 51 грн, яку позивач за зустрічним позовом просив стягнути з ОСОБА_1, а також вказану суму солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і судовий збір у справі. У первісному позові просив відмовити.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили первісний позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити.

Представник позивача за зустрічним позовом (представник відповідача за первісним) в судовому засіданні просила відмовити у первісному позові та задовольнити зустрічний позов, посилалась на обставини викладені у запереченні на первісний позов та у зустрічному позові.

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, сторони не заперечували проти розгляду справи за її відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ ОСОБА_4 Аваль є правонаступником ВАТ ОСОБА_4 Аваль (а.с.54-55).

05.03.2008 року між ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_1 укладено Генеральну кредитну угоду № S014/03-03/130, відповідно до якої відповідачу встановлено загальний розмір позичкової заборгованості у сумі 120 000,00 доларів США строком дії Угоди 120 місяців (а.с.124-125 т.1), на умовах їх забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування (п.2.1 Генеральної кредитної угоди). Всі позики, як і відсотки по них, повинні сплачуватися у тій самій валюті, в якій їх було надано (п.2.3 Генеральної угоди).

В рамках Генеральної кредитної угоди, 06.03.2008 року між ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № S014/03-03/131, відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязався надати Позичальнику кредит у розмірі 120 000,00 доларів США зі сплатою 13,25 % річних строком до 28.02.2018 року та з погашенням відповідно до Графіка повернення кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору (а.с.126-132). Усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватися Позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах, встановлених цим договором (п.1.11.1 Кредитного договору).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

06.03.2008р. ОСОБА_1 було надано кредитні кошти в сумі 120 000,00 доларів США (а.с.133-134, т1), тобто відповідач за первісним позовом виконав умови договору.

ОСОБА_1 погодився з умовами договору, про що свідчить його підпис у договорі.

Таким чином судом встановлено, що між відповідачем за первісним позовом та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який зазначено вище.

Згідно зі ст.ст.47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та главою 2 Положення про порядок видачі банками банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 року № 275, Банки мають право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до пункту 1.5. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 року № 483, у разі, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією, на здійснення якої Національним Банком України надається банківська ліцензія та письмовий дозвіл, є уповноважений банк, то використання іноземної валюти як засобу платежу на території України за цією операцією дозволяється без індивідуальної ліцензії Національного Банку України. ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" надано копії банківської ліцензії, дозвіл, додаток до дозволу, що підтверджує правомірність дій з укладення спірного кредитного договору та спростовує позицію позивача за первісним позовом щодо незаконності видачі банком йому кредиту в іноземній валюті (а.с.79-81 т.1).

В забезпечення виконання умов Кредитного договору № S014/03-03/131 від 06.03.2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № S 014/03-03/130 від 05.03.2008 року, між ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_1, ОСОБА_5 укладений Договір іпотеки № S 014/03-03/130/1 від 05.03.2008 року, відповідно до якого передано в іпотеку нежитлове приміщення після реконструкції квартир за адресою: м.Кривий Ріг, пр.Перемоги, 25 прим.81, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності (а.с.74-77 т.1).

30.09.2008р. між ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду S 014/03-03/131/1, до якої було внесено предмет застави - транспортний засіб Фольксваген70 та зазначено поручителя ОСОБА_5 та якою було досягнуто згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) Кредиту, визначених Кредитним договором №S014/03-03/131 від 06 березня 2008р. на основі Генеральної кредитної угоди №S014/03-03/130 від 05.03.2008р. Наявна згода ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на зміну умов кредитного договору (а.с.135-136 т.1). Наявні додатки до додаткової угоди, а саме графік повернення кредиту та сплати процентів (а.с.137-138).

17.08.2012р. між ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_1було укладено Додаткову угоду №014/03-03/131/2, якою було зменшено розмір щомісячного платежу по сплаті суми (розміру) кредиту та змінено строк його сплати. Наявна згода ОСОБА_1 на зміну умов кредитного договору (а.с.139-140 т.1). Наявні додатки до додаткової угоди, а саме графік повернення кредиту та сплати процентів (а.с.141-142 т.1).

В забезпечення належного виконання зобовязань ОСОБА_1за вищевказаним кредитним договором, 17.08.2012 року між ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 12/С04-115-1/308, відповідно до якого ОСОБА_5 зобовязується відповідати перед Кредитором солідарно з ОСОБА_1 за виконання забезпечених зобовязань, які випливають з умов кредитного договору № S 014/03-03/131 від 06.03.2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № S 014/03-03/130 від 05.03.2008 р., включаючи сплату кредиту, нарахованих процентів та неустойки (а.с.143-147 т.1). Договір поруки № 12/110-40/130/2 від 29.09.2009р. вважається таким, що втратив чинність (п.1.8 Договору поруки) (а.с.143-147 т1).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 2, 12 постанови від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» розяснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити ті обставини, з якими закон повязує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків.

При укладанні спірного кредитного договору сторони дійшли згоди щодо істотних умов, зі змістом договору ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис в договорі.

Відповідно до Постанови ПВССУ №5 від 2012р., при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст. 215,1048-1052,1054-1055 ЦК України, та ст. 18,19 ЗУ "про захист прав споживачів".

У відповідності до ст.11,18 ЗУ "про захист прав споживачів", судом не встановлено несправедливих умов спірного кредитного договору. Судом не встановлено порушень при укладанні спірного кредитного договору; при укладанні договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, зі змістом договору позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис в договорі, та в подальшому він його виконував, сплачував платежі, тобто розумів в яких сумах необхідно сплачувати кредит. Заяв до банку про роз'яснення умов спірного договору, будь яких скарг на дії працівників банку при укладанні спірного договору позивач за первісним позовом не подавав.

Таким чином порушення ЗУ про захист прав споживачів, судом не встановлено.

Встановлено, що Кредитний договір є дійсним, підстав визнавати його в цілому або його окремі пункти недійсними не встановлено. Також встановлено, що банком правомірно надано кредит ОСОБА_1 в іноземній валюті. Враховуючи зазначене, а також положення закону про те, що сторони вільні в укладанні договору та визначення його умов, суд не вбачає правових підстав для задоволення первісного позову щодо визнання недійсним кредитного договору.

Щодо зазначення стороною позивача за первісним позовом Таблиця визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (т1 а.с.226) суперечить кредитному договору, - суд зазначає, що представник відповідача повідомила, що таблиця містить опечатки. Те, що позивач був ознайомлений з умовами кредиту, а вказана таблиця містить дійсно опечатки свідчить розрахунок заборгованості, та графік погашення кредиту, з яких видно розмір чергових платежів, тіла, процентів, що відповідає кредитному договору, дійсному на час укладання кредиту курсу валют.

Крім того представник відповідача за первісним позовом просила застосувати до строк позовної давності до вимог за первісним позовом.

Таким чином первісний позов не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобовязання, одним з яких є сплата неустойки. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 не в повному обсязі здійснював виплату кредитних коштів з лютого 2014 року (а.с.150-152 т.1), через що виникла заборгованість.

17.11.2015р. ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" було направлено на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 повідомлення-вимогу про про виконання порушеного зобов'язання за кредитним договором (а.с.148 т.1), заборгованість погашена не була.

Станом на 21.12.2015 року у ОСОБА_1 за кредитним договором наявна заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом - 38 011,51 доларів США, заборгованість по процентам - 2 125,00 доларів США, пеня за просторочення сплати процентів - 9 515,11 гривень (а.с.150-152 т.1).

Неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом, ОСОБА_1, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, наявність та розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості.

Таким чином, суд вважає, що зустрічний позов щодо стягнення з ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

17.08.2012 року між ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 12/С04-115-1/308, відповідно до якого ОСОБА_5 зобовязується відповідати перед Кредитором солідарно з ОСОБА_1 за виконання забезпечених зобовязань, які випливають з умов кредитного договору № S 014/03-03/131 від 06.03.2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № S 014/03-03/130 від 05.03.2008 р., включаючи сплату кредиту, нарахованих процентів та неустойки (а.с.143-147 т.1). Договір поруки № 12/110-40/130/2 від 29.09.2009р. вважається таким, що втратив чинність (п.1.8 Договору поруки) (а.с.143-147 т1).

ОСОБА_1 не в повному обсязі здійснював виплату кредитних коштів з лютого 2014 року та не здійснив черговий платіж 27.02.2014р. і у банку виникло право вимоги до боржника та поручителя (а.с.150-152 т.1).

17.11.2015р. ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" було направлено на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 повідомлення-вимогу про про виконання порушеного зобов'язання за кредитним договором (а.с.148 т.1).

Виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Із матеріалів справи вбачається, що боржник перестав належним чином виконувати свої зобов'язання за укладеним кредитним договором з лютого 2014р., з письмовою вимогою до поручителя банк звернувся в жовтні 2015р., а з позовом до суду банк звернувся в 2016р., тобто за межами строку, визначеного зазначеними положеннями ЦК України, таким чином, порука є припиненою, та в частині вимог до поручителя позов не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягяє стягненню з ОСОБА_1 судовий збір на користь ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" в сумі 14078,23 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 202-203, 213, 215, 229, 526, 529, 553, 610-612, 626, 628, 638, 1048-1049, 1054 ЦК України, ст.ст.47,49 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", ст.ст.11,18,19 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст.ст. 10, 88, 197, 213- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль про захист прав споживачів - відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 38011,51 доларів США, заборгованість за процентами у сумі 2125,00 доларів США, пеня за прострочення сплати процентів 9515,11 грн.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль судові витрати по сплаті судового збору в сумі 14078,23 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 31.07.2017р.

Суддя: В.В. Мазуренко