Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1585/17
№ 2/733/818/17
Рішення

Іменем України

"06" листопада 2017 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі :

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до суду про визнання права власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, площею 3,48 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 092031, виданого 28 серпня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 21 травня 2003 року за № 239, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів, що належала ОСОБА_3, яка померла 18 лютого 2016 року. Як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, але не може її належним чином оформити, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, які б підтверджували право власності померлої на дане спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на вищевказане майно в порядку спадкування.

В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 18 лютого 2016 року померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6) та копією свідоцтва про народження (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, площею 3,48 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 092031, виданого 28 серпня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 21 травня 2003 року за № 239, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів, що належала ОСОБА_3 (а.с.8-9).

Спадкоємцем за заповітом (а.с.17) після смерті ОСОБА_3 являється позивач по справі ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

За положенням ст. 11, ст. 60, ч. 3 ст.61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Ст.ст. 1268-1270 ЦК України вказують, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 18 серпня 2016 року, а заява від позивача про прийняття спадщини надійшла до Ічнянської районної державної нотаріальної контори 18 вересня 2017 року, тобто після спливу передбаченого законодавством строку звернення до нотаріальної контори (а.с.17).

Норма ч. 1 ст. 1272 ЦК передбачає, що спадкоємець, який не подав протягом установленого строку заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її.

Судом також встановлено, що на день смерті спадкодавиці ОСОБА_3 разом із нею проживав та був зареєстрований за однією адресою позивач ОСОБА_1, що підтверджується копією довідки Хаєнкіської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 02 лютого 2017 року № 13 (а.с.10).

Постановою Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3, так як позивачем не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с.11).

У випадку неприйняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК до спадкування закликаються спадкоємці за законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що передбачених законодавством підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, з наявних матеріалів справи не вбачається, так як ОСОБА_1 не надано суду документально підтверджених доказів вступу в спадщину за заповітом. До того ж відсутні докази втрати правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну ділянку, яка належала спадкодавиці.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, так як останній звернувся не з тих підстав, а саме: визнання права власності на майно в порядку спадкування не за законом, а за заповітом, пропустивши строк звернення до нотаріальної контори для вступу в спадщину за заповітом.

Керуючись ст.ст. 10,60, ч. 2 ст.197, ст.ст. 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1225, 1258, 1235, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. В. Карапиш