Справа № 520/4110/16-ц
Провадження № 2/520/6105/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк
про звернення стягнення на предмет іпотеки,
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 13 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №665-Ф03.10/42, відповідно до умов якого банк надав відповідачу - ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти в сумі 188198,00 доларів США зі сплатою 13 відсотків річних та порядком повернення кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12 березня 2018 року.
Представник позивача вказує, що у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 13 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №542, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0430 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Офіцерська, 9/7.
Представник позивача зазначає, що банк свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, відкрив ОСОБА_1 позичковий рахунок та виплатив суму кредиту.
Крім того, представник позивача вказує, що відповідно до ч.5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» щодо приведення статуту банку у відповідність з вимогами зазначеного Закону, АКБ СР «Укрсоцбанк» змінив найменування на ПАТ «Укрсоцбанк», увязку з чим, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк».
Невиконання відповідачкою - ОСОБА_1 зобовязань по укладеному кредитному договору зумовило звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду із відповідним позовом.
У судове засіданні 20.06.2017року представник позивача не зявився, однак 30.03.2017року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.40) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, знята з реєстрації 01.03.2016 року, , у звязку з втратою права користування житловим приміщенням, реєстрації немає.
Частиною 9 ст. 74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
У звязку з чим, виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання здійснювався через опублікування оголошення у пресі «Урядовий Курєр», а також направлялись судові повістки за останнім відомим місцем реєстрації, а саме: м. Одеса, вул. Академіка Гамалії, 31.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справіта постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 13.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №665/Ф03.10/42, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 188198,00 доларів США, зі сплатою 13% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в додатку №1 до цього договору, що є його невідємною частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 12 березня 2018року (включно), на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2. та п.1.3. кредитного договору №665/Ф03.10/42 від 13.03.2008 року кредит надається позичальнику на наступні цілі: купівлю земельної ділянки. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор укладає в день укладення цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,0430га, що знаходиться за адресою: Україна, місто Одеса, вулиця Офіцерська, 9/7, для придбання якої, згідно п. 1.2. цього договору, надається кредит, заставною вартістю 1188000,00гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору еквівалентно сумі 235247 доларів США 52 цента.
Згідно п.п. 3.3.7., 3.3.8. кредитного договору №665/Ф03.10/42 від 13.03.2008року позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 1.1., 2.10. цього договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим договором. Своєчасно та в повному обсязі погашати ануїтетні платежі за фактичний час його виростання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п. 1.1. цього договору.
Відповідно до п.п. 4.1., 4.3. зазначеного кредитного договору, у разі прострочення позичальником термінів сплати ануїтетних платежів, визначених п. 1.1.1. цього договору, а також комісій, передбачених умовами цього договору, що визначені у додатку до цього договору, що є його невідємною частиною, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2.-3.3.5., 3.3.7.-3.3.17. цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3 процента від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.
Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору, вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 1188000, 00грн., що в еквіваленті складає 235247,52 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору.
Відповідно до п.п. 1.4.1.-1.5. зазначеного договору, іпотекою за цим договором забезпечується повернення кредиту в сумі 188198,00доларів США; сплата процентів за користування кредитом у розмірі 13% річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобовязання; сплата можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобовязання; відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимог за основним зобовязанням та збитків, завданих порушенням основного зобовязання; іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, повязаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням умов цього договору.
Згідно п.п. 2.4.3., 2.4.4., 2.4.7. договору іпотеки, іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного із своїх обовязків, встановлених згідно з п.п. 2.1.1.-2.1.10. цього договору, вимагати дострокового виконання іпотекодавцем основного зобовязання, а у разі його невиконання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до приписів чинного законодавства України, зокрема, Законів України «Про іпотеку», тощо.
П.п. 4.1., 4.6., 4.6.1., 4.7. договору іпотеки від 13.03.2008року передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду.
Відповідно до п. 6.3 договору іпотеки, цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобовязання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку».
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни у статут АКБ СР «Укрсоцбанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
Невиконання відповідачкою своїх зобовязань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Доказів сплати зазначеної суми ОСОБА_1, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
П.п. 4.1., 4.6., 4.6.1., 4.7. договору іпотеки від 13.03.2008року передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання ОСОБА_1 обовязків по кредитному договору в частині своєчасного повернення кредиту, суд вважає вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,0430га, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Офіцерська, 9/7, та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, встановивши ціну на рівні, не нижчому за 1039443 гривні 00 копійок, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №665-Ф03.10/42 від 13 березня 2008року у розмірі 13783978 гривень 57 копійок, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначає, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на дані правовідносини не розповсюджується, оскільки цей Закон стосується нерухомого житлового майна, а саме: квартир та житлових будинків.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, 228, 292, 294 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №665-Ф03.10/42 від 13 березня 2008 року у розмірі 13783978 (тринадцять мільйонів сімсот вісімдесят три тисячі девятсот сімдесят вісім) гривень 57 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №543, а саме: земельну ділянку, площею 0,0430 га, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Офіцерська, 9/7, та належить ОСОБА_1 (09.02.1982року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: м. Одеса, вул. Ак. Гамалії, 31, на даний час реєстрації немає) на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, встановивши ціну на рівні, не нижчому за 1039443 (один мільйон тридцять девять тисяч чотириста сорок три) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Головуючий Калініченко Л. В.