Справа № 343/1293/16-ц
Провадження № 2/346/146/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:

головуючого судді Димашка В.П.,

секретаря Гайової Г.Ф.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася з позовом, в якому просила надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_1 до повноліття дитини, та дозволити ОСОБА_3 або її офіційному представникові, без згоди батька, ОСОБА_1 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття.

Вимоги мотивувала тим, що 21 листопада 2014 року вона, ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 281.

Від шлюбу вони мають дочку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.

Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З часу припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає.

Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої та на наданні дозволу виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон ОСОБА_4 для відпочинку та оздоровлення останньої.

Виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості.

Але не зважаючи на це, її чоловік - ОСОБА_1, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.

Вважає, що така позиція її чоловіка і батька неповнолітньої ОСОБА_4, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.

За змістом ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала клопотання, в яком просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач позову не визнав та пояснив, що шлюб між ними розірвано, і дитину залишено на проживання з матір'ю. Дитина є маленька, і немає необхідності її вести за кордон, він не знає куди, коли вона буде їхати, на скільки і чому.

Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, оскільки у позовній заяві не вказана мета виїзду, країна і термін, немає доказів щодо необхідності, де буде перебувати в яких умовах, виїзд дитини за кордон позбавить можливості відповідача бачитись з дитиною.

Беручи до уваги заяву позивача, пояснення представника відповідача та відповідача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

Крім того, у підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась ОСОБА_4, матір'ю якої є ОСОБА_3, а батьком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 21 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Іван-Франківській області, актовий запис №281.

Малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено проживати з мамою, ОСОБА_3.

Згідно довідки №265 від 29.06.2016 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні до складу сім'ї ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1, входить дочка - ОСОБА_4.

Суд вважає, що вимоги позовної заяви є неналежним чином обґрунтованими, позивачем в позовній заяві не зазначено державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, що не відповідає вимогам викладеним в Правилах перетинання державного кордону громадянами України, а тому в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон без згоди другого з батьків необхідно відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 213, 215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_1 до повноліття дитини, та наданні дозволу ОСОБА_3 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_1 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Димашок В. П.