АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5534/17 Справа № 196/459/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропуску строків звернення для прийняття спадщини, визнання права на обовязкову частку у спадщині, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропуску строків звернення для прийняття спадщини, визнання права на обовязкову частку у спадщині.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 01 червня 2008 року помер її чоловік - ОСОБА_4 Відповідно до довідки виконкому Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року №184 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та постійно мешкав з 1980 року і на день його смерті 01 червня 2008 року за адресою: с. Юрївка Царичанського району Дніпропетровської області по вул. Тиха, 31. Разом з ним була зареєстрована та постійно мешкала ОСОБА_5, 16 листопада1939 року народження, з 10 квітня 1979 року і по день її смерті 07 червня 2009 року. Заповіт ОСОБА_4 в сільській раді було посвідчено 11 грудня 2000 року за реєстровим №74. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно - право власності на земельну ділянку площею 5,530 га, що знаходиться на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало ОСОБА_4, померлому 01 червня 2008 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю (пай №69), серії III-ДП № 052466, виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 26 лютого 2004 року на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27 грудня 2002 року №535-р, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №02. Вартість земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку Відділу держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року №452 становить 208 625 грн. Вважає, що вона, як законна дружина, є єдиним спадкоємцем за законом після померлого 01 червня 2008 року чоловіка ОСОБА_4 Вона, як непрацездатна вдова, має право на обов'язкову частку у складі спадщини, незалежно від змісту заповіту та спадкує половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом. На час відкриття спадщини після померлого 01 червня 2008 року чоловіка - ОСОБА_4, вона досягла пенсійного віку та була непрацездатною. Факт непрацездатності підтверджується пенсійним посвідченням серії ААА № 559237, виданим довічно 01 серпня 2006 року Пенсійним фондом України. Вказує, що у встановлені законодавством строки вона із заявою про прийняття спадщини після померлого 01 січня 2008 року чоловіка ОСОБА_4 не зверталась, так як не знала про існування спадкового майна. Її чоловік вів подвійне життя, тому приховував свої доходи і про наявність паю не повідомив. Доходи від паю витрачав на особисті потреби. Дізналася про своє право на обовязкову частку у складі спадщини лише після того, як почула від знайомої про те, що донька колишньої співмешканки чоловіка збирається оформлювати спадковий пай за заповітом, для чого отримала довідку у сільській раді, ці події сталися 20-24 квітня 2016 року. 26 квітня 2016 року вона звернулася до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області щодо отримання свідоцтва на спадщину за законом після померлого 01 червня 2008 року ОСОБА_4, але отримала усну відмову з підстав наявності спадкоємця за заповітом. У звязку з цим просила визнати поважними причини пропуску нею строків звернення для прийняття спадщини після померлого 01 червня 2008 року чоловіка - ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на обовязкову частку в розмірі 1/2 (однієї другої) земельної ділянки після померлого 01 червня 2008 року чоловіка - ОСОБА_4, площею 5,530 га, що знаходиться на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю (пай 69).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_3 Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_3 строків звернення для прийняття спадщини після померлого 01 червня 2008 року її чоловіка - ОСОБА_4 Відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_3 право власності на обовязкову частку в розмірі 1/2 (однієї другої) земельної ділянки після померлого 01 травня 2008 року її чоловіка - ОСОБА_4, площею 5,530 га, що знаходиться на території ОСОБА_1ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю (пай 69) серії ІІІ-ДП № 052466, виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 26 лютого 2004 року на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.2002 року №535-р, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 02.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 22 липня 2016 року скасувати частково в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання поважними причини пропуску строків звернення для прийняття спадщини та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1977 року (а.с.5).

01 червня 2008 року ОСОБА_4 помер (а.с.6).

Відповідно до довідки виконкому Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року №184 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та постійно мешкав з 1980 року і на день його смерті 01 червня 2008 року за адресою: с. Юрївка Царичанського району Дніпропетровської області по вул. Тиха, 31 (а.с.7). Також з вказаної довідки вбачається, що разом з ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно мешкала ОСОБА_5, 16 листопада1939 року народження, з 10 квітня 1979 року і по день її смерті - 07 червня 2009 року.

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт на імя ОСОБА_2К, який було посвідчено в сільській раді 11 грудня 2000 року за реєстровим №74, яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №032267 на день своєї смерті заповідав ОСОБА_2 п (а.с. 23).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4, залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 5,530 га, що знаходиться на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на право власності ОСОБА_4, померлому 01 червня 2008 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю (пай №69), серії III-ДП № 052466, виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 26 лютого 2004 року на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27 грудня 2002 року №535-р, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №02 (а.с.8, 9).

Вартість земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку Відділу держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року №452 становить 208 625,00 грн. (а.с.8).

16 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно (а.с.22).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що 16 травня 2016 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №58966601 після смерті ОСОБА_4, померлого 01 червня 2008 року, однак станом на 30 травня 2016 року свідоцтва про право на спадщину не видавалося (а.с.29).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на те, що наведені позивачем обставини про її необізнаність про наявність спадкового майна, свідчать про поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (розяснення, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2015 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Отже, особа, яка вважає, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, може звернутися до суду з позовом про надання їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1977 року (а.с.5).

01 червня 2008 року ОСОБА_4 помер (а.с.6).

Відповідно до довідки виконкому Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року №184 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та постійно мешкав з 1980 року і на день його смерті 01 червня 2008 року за адресою: с. Юрївка Царичанського району Дніпропетровської області по вул. Тиха, 31 (а.с.7). Також з вказаної довідки вбачається, що разом з ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно мешкала ОСОБА_5, 16 листопада1939 року народження, з 10 квітня 1979 року і по день її смерті - 07 червня 2009 року.

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт на імя ОСОБА_2К, який було посвідчено в сільській раді 11 грудня 2000 року за реєстровим №74, яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №032267 на день своєї смерті заповідав ОСОБА_2 п (а.с. 23).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4, залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 5,530 га, що знаходиться на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на право власності ОСОБА_4, померлому 01 червня 2008 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю (пай №69), серії III-ДП № 052466, виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 26 лютого 2004 року на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27 грудня 2002 року №535-р, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №02 (а.с.8, 9).

Вартість земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку Відділу держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року №452 становить 208 625,00 грн. (а.с.8).

16 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно (а.с.22).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що 16 травня 2016 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №58966601 після смерті ОСОБА_4, померлого 01 червня 2008 року, однак станом на 30 травня 2016 року свідоцтва про право на спадщину не видавалося (а.с.29).

Позивач ОСОБА_3, звернувшись до суду у травні 2016 року з позовними вимогами про визнання поважними причини пропуску нею строків звернення для прийняття спадщини, посилалася на те, що не знала про існування спадкового майна, що належало її чоловіку, який помер 01 червня 2008 року та посилалася на те що її чоловік вів подвійне життя (а.с.2, 3).

Відповідно 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач перебувала із ОСОБА_4, померлим 01 червня 2008 року, у шлюбі до дня його смерті. Позивач та її померлий чоловік, до дня його смерті, проживали в одному селі: Юрївка Царичанського району Дніпропетровської області.

З матеріалів справи вбачається до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки позивач після смерті свого чоловіка не зверталася.

В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову позивачу ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальних дій. Також з матеріалів справи взагалі не вбачається, що позивач зверталася у встановленому законом порядку до нотаріальної контори.

Крім того, слід зазначити, законодавцем визначено, якщо особа вважає, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, вона має звернутися до суду з позовними вимогами про надання їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, однак, позивач ОСОБА_3 з позовними вимогами про надання їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, до суду не зверталася.

Отже, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання поважними причини пропуску строків звернення для прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року частковому скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання поважними причини пропуску строків звернення для прийняття спадщини з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропуску строків звернення для прийняття спадщини, визнання права на обовязкову частку у спадщині скасувати частково в частині визнання поважними причин пропуску ОСОБА_3 строків звернення для прийняття спадщини після померлого 01 червня 2008 року її чоловіка ОСОБА_4.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропуску строків звернення для прийняття спадщини - відмовити.

В іншій частині рішення суду зашити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді