Провадження № 2/742/673/17
Єдиний унікальний № 742/1072/17
08 червня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідько В.М., за участі секретарів судового засідання Карпенко В.О., Хотінь Ж.О., прокурора Сергушиної О.В., представників позивача Маркович А.Ю., Самойленко Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за позовом заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа управління Держземагентства у Прилуцькому районі про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земель , -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Прилуцького міськрайонного суду від 21.12.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197 1 КК України. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав винним себе повністю, підтвердивши факт самовільного захоплення земельної ділянки, земель оборони (аеродром) - частину ґрунтової злітно-посадкової смуги, площею 63,2113 га. Вирок набрав законної сили 23.01.2017 року.
На підставі вищенаведеного, заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 шкоду заподіяну, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 1064476,14 грн.
Прокурор Сергушина О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Представники позивача, військової частини НОМЕР_1 -Маркович А.Ю., ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання.
У зв`язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши прокурора, представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Судом безспірно встановлено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 197 1 КК України за самовільне зайняття земельної ділянки в зоні особливого режиму, а саме самовільно захопив земельну ділянку земель оборони (аеродром) частину грунтової злітно-посадової смуги, згідно акту обстеження земельної ділянки № 05 від 09 липня 2015 року, площею 63,2113 га військового містечка № НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_1 , що розташована у м. Прилуки (аеродром «Прилуки»). Вказаний вирок суду набрав законної сили 23.01.2017 року .
Згідно з ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством та перебуває під особливою охороною держави.
Земельний кодекс України передбачає рівність прав власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.
Відповідно до ст. 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
Відносини, пов`язані використанням земель оборони регулюються Законом України «Про використання земель оборони».
Статтею 1 вищевказаного закону передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі військові частини).
Статтею 3 Закону України «Про використання земель оборони» встановлено, що навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про використання земель оборони» військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування.
Згідно з ст.211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги, що відповідач не надав суду доказів на спростування обставин, викладених позивачем, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа управління Держземагентства у Прилуцькому районі про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земель підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -
Позов заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа управління Держземагентства у Прилуцькому районі про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земель задовольнити.
Копію рішення у триденний строк після його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням попередивши відповідача, що заява про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: В.М.Бездідько