Справа № 127/7952/17
Провадження № 2/127/3240/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01.08.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Міське комунальне підприємство "Житлово - експлуатаційна контора № 15" про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - МКП «ЖЕК №15», про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 15 липня 1990 року, на даний час справа про розірвання між ними шлюбу знаходиться в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області. У шлюбі мають двох дорослих дітей.

За рішенням адміністрації та фабзавмісцевкому ВПЗ на їх сімю з 3-х чоловік 04 липня 1994 року було видано ордер № 393 на вселення в кімнату № 307 в будинку № 41 по вул. С. Зулінського (Тарногродського) у м. Вінниці, де позивачі проживають з моменту вселення і до теперішнього часу. Донька сторін вийшла заміж і в квартирі не проживає. Відповідач ОСОБА_3 восени 1998 року покинув сімю і пішов проживати до іншої жінки, місце проживання його позивачам невідоме. З 1998 року відповідач жодного разу до квартири не зявлявся, квартирою не цікавився, всі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на позивачів. Позивачі, посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК України, просять визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 307 в будинку № 41 по вул. С. Зулінського (Тарногродського) в м. Вінниці шляхом зняття його з реєстрації.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Представник третьої особи при вирішенні спору поклався на думку суду.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача ОСОБА_3 у спірній квартирі з 1998 року. Вказали, що відповідач сам пішов жити в іншу сімю, перешкод щодо проживання йому не було.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачів, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15 липня 1990 року у Селищенській сільській раді народних депутатів Літинського району зареєстрували шлюб, про що зроблено запис за № 17, що підтверджується свідоцтвом про їх одруження серії ІІ-АМ № 399510 (а.с. 7).

Згідно з рішенням адміністрації та фабзавмісцевкому ВПЗ на сімю з 3-х чоловік 04 липня 1994 року ОСОБА_3 було видано ордер № 393 на вселення в кімнату № 307 в будинку № 41 по вул. С. Зулінського (Тарногродського) у м. Вінниці (а.с. 4).

Згідно з довідкою МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» від 10 лютого 2017 року за № 191 у квартирі АДРЕСА_1 з 24 березня 1995 року зареєстровані: квартиронаймач ОСОБА_3, його дружина - ОСОБА_1, син ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_6 (а.с. 5).

Як вбачається із актів № 010716/0377 від 01 липня 2016 року та № 250117/0054 від 25 січня 2017 року комісії в складі: майстра МКП «ЖЕК №15» ОСОБА_7 та юриста МКП «ЖЕК №15» ОСОБА_8, які виходили за вищевказаною адресою, встановлено, що на момент обстеження ОСОБА_3 у спірній квартирі з 1998 року не проживає, місце знаходження його невідоме, про що підтвердили сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 8-9).

Відповідно до витягу з протоколу № 47 від 17 листопада 2015 року засідання міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, інших видів соціальної допомоги та розгляду інших соціальних питань щодо зняття нарахувань з осіб, які зареєстровані але фактично не проживають за даним місцем реєстрації, з ОСОБА_3 були зняті нарахування на термін 12 місяців, починаючи з жовтня 2015 року (а.с. 11-12).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача ОСОБА_3 без поважних причин за вищевказаною адресою з 1998 року, тобто більше шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст.71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку.

Поважні причини відсутності відповідача у вищезазначеному жилому приміщенні, які перелічені в ст. 71 ЖК України, відсутні.

З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 307 в будинку № 41 по вул. С. Зулінського (Тарногродського) в м. Вінниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Щодо задоволення позову в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд вважає, що цій частині позову позивачам слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що набуло законної сили, є підставою для його виконання, шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому позов в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_3 у вищезазначеному помешканні, задоволенню не підлягає

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути по 640,00 гривень кожному витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 307 в буд. 41 по вул. С. Зулінського у м. Вінниці.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 у відшкодування витрат зі сплати судового збору по 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідач може звернутись з письмовою заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя