АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Омега-Банк», публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договорів,

за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року,

встановила:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представники ОСОБА_1 просять скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву про забезпечення позову.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1вимоги апеляційної скарги підтримали.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності та необґрунтованості поданої заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк» в частині продажу-купівлі прав вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року, а також договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» в частині продажу-купівлі прав вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить забезпечити позов шляхом заборони ПАТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо іпотечної квартири АДРЕСА_1та іншого майна ОСОБА_2, права на вчинення яких належить ПАТ «Альфа-Банк» за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» та іпотечним договором №2706/1207/71-612-z1 від 27.12.2007 року та договором про внесення змін до цього договору.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову»розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи подану заяву, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в її задоволенні, оскільки такий вид забезпечення позову призведе до порушень прав банку як іпотекодержателя спірного нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставиною правомірності і необхідності забезпечення позову є очевидність протиправності володіння ПАТ «Альфа-банк» правом вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 рокута іпотечним договором №2706/1207/71-612-z1від 27 грудня 2007 року, колегія суддів не приймає, оскільки на стадії розгляду заяви про забезпечення позову, суд не оцінює представлені сторонами докази на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 05 травня 2017 року постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук