Справа № 587/981/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро», ОСОБА_1 про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, зазначаючи, що 17 жовтня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, строком дії на 10 років, який зареєстровано Відділом Держкомзему у Сумському районі 28.12.2012 року за № 10313. Відповідно до умов договору оренди землі орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення(рілля) на території Терешківської сільської ради, площею 1,9669 га, кадастровий номер :04:002:0109. Відповідач ОСОБА_1 вищезазначену земельну ділянку передав у оренду іншому орендарю ТОВ «Діамант-Агро», що є недопустимим. Про проведення «подвійної» реєстрації права оренди позивач дізнався, отримавши 08.12.2016 року Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна. Новий орендар ТОВ «Діамант-Агро» замінив кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0109, що попередньо був присвоєний на момент укладення у 2012 році договору оренди з позивачем. Так, згідно інформаційної довідки з ДРРПНМ від 08.12.2016 року зареєстровано право оренди ТОВ «Діамант-Агро» земельної ділянки площею 1,9669, кадастровий номер :04:002:1287. Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати недійсним укладений договір оренди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник ТОВ «Діамант-Агро» в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував ідентичність земельних ділянок, так як кадастрові номери земельних ділянок різні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що претензій до позивача у нього не має, орендну плату він отримував. Договір оренди земельної ділянки з «Діамант-Агро» він уклав, бо йому запропонували більш вигідні умови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9669 га, розташована на території Терешківської сільської ради Сумського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку(а. с. 13).

17 вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ПАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» було укладено договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Відділі Держкомзему у Сумському районі Сумської області 28.12.2012 року за № 10313 (а. с. 9-10).

За умовами вказаного договору та на підставі акту прийому - передачі відповідач ОСОБА_1 передав в оренду позивачу земельну ділянку загальною площею 1,9669 га, строком на 10 років.

Актом визначено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), власником земельної ділянки якої є ОСОБА_1 та орендарем ПАТ «Райз-Максимко» (а. с. 11).

Пунктом п. 8 договору визначено, що договір укладено на 10 років.

Крім того встановлено, що 04 травня 2016 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Діамант-Агро» було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки (а. с. 23-24).

ПАТ «Райз-Максимко» не виступає стороною оспорюваного договору від 04 травня 2016 року, але як орендар вказаної земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-605цс16, від 23 листопада 2016 року № 594/153/16-ц.

За змістом ст. 1, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Виходячи з положень ст. 638 ЦК України, ст. 125, 126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності з абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

З огляду на положення ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотності порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У пункті 38 договору оренди від 17 жовтня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко», сторони дійшли згоди, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однією із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 39 вказаного договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Підстави припинення договору оренди землі зазначені в ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

Доказів того, що договір оренди від 17 жовтня 2012 року було припинено або розірвано в установленому законом порядку суду надано не було.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач використовує земельну ділянку за призначенням і в обумовлені договором строки виплачує орендну плату, претензій у ОСОБА_1 до ПАТ «Райз-Максимко» не має, про що пояснив відповідач ОСОБА_1

З огляду на викладене ОСОБА_1, не розірвавши в установленому законом та договором порядку договір оренди земельної ділянки від 17 жовтня 2012 року, до закінчення строку його дії, уклав новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Діамант-Агро».

У відповідності з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею.

Згідно з ч. ч. 1, 2, п. "в" ч. 3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

З огляду на роз'яснення, які викладені в абз. 1 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 6 від 06 листопада 2009 року, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Зібрані по справі докази підтверджують факт укладення орендодавцем оспорюваного позивачем договору оренди в період дії раніше укладеного ним договору оренди, що свідчить про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Райз -Максимко» є обґрунтованими, а договір оренди земельної ділянки, укладений 04 травня 2016 року між ТОВ «Діамант-Агро» і ОСОБА_1 слід визнати недійсним.

Та обставина, що в договорі оренди земельної ділянки від 17 жовтня 2012 року, укладеному відповідачем з АТ «Райз-Максимко» та в договорі, укладеному між відповідачем та ТОВ «Діамант-Агро» зазначені різні кадастрові номери земельної ділянки :04:002:0109 та :04:002:1287 відповідно) визначального значення не має, оскільки в обох договорах оренди йдеться про одну й ту ж саму земельну ділянку сільськогосподарського призначення(рілля) на території Терешківської сільської ради Сумського району площею 1,9669 га, власником якої є ОСОБА_1. Інших земельних ділянок у власності ОСОБА_1 немає, про що пояснив в судовому засіданні сам ляшенко В.М.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 392, 1220, 1268, 1241, 3, 15, 203 ЦК України, ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» , ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 04 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» та ОСОБА_1, який зареєстрований 01 червня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 14801799.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя