У х в а л а

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 травня 2012 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2012 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні будинком та відновлення порушених прав,

в с т а н о в и л а :

Пустомитівський районний суд Львівської області рішенням від 8 травня 2012 року в задоволенні позову відмовив; ужиті ухвалою суду від 19 вересня 2006 року заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 30 грудня 2004 року, скасував.

Апеляційний суд Львівської області 25 грудня 2012 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 травня 2012 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відновлення порушеного права скасував та ухвалив у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову: зобов'язав ОСОБА_5 привести реконструйовані стіни будинку за вказаною адресою у відповідність до державних будівельних норм; у решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 січня 2013 року відмовив у відкритті касаційного провадження.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 травня 2012 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2012 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2013 року та передачу справи на новий розгляд з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом (пункт 3 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України; далі - ЦПК України).

На обґрунтування підстави для подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 9 лютого 2017 року у справі «ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проти України та 3 інші заяви».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 3 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що проведена ОСОБА_5 реконструкція будинку без належно затвердженої проектної документації й погодження та дозволу органів Держархбудконтролю, виконана з порушенням вимог Державних будівельних норм, є самочинним будівництвом і порушує права й законні інтереси позивача та членів його сім'ї.

Разом з тим ЄСПЛ в рішенні від 9 лютого 2017 року у справі «ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проти України та 3 інші заяви» відповідно до статті 39 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дійшов висновку про вилучення заяв у вказаній справі з реєстру справ, оскільки ЄСПЛ отримав декларації щодо дружнього врегулювання спору, відповідно до яких заявники погодились відмовитись від будь-яких подальших скарг проти України щодо фактів, викладених в заявах, в обмін на зобов'язання Уряду сплатити їм відповідні суми.

За своїм змістом зазначене рішення ЄСПЛ, на яке посилається ОСОБА_4 як на підставу перегляду судових рішень, не містить висновків щодо порушення Україною міжнародних зобов'язань та відповідних положень Конвенції при вирішенні спору у справі, за результатами розгляду якої ухвалено судові рішення, про перегляд яких подано заяву.

Таким чином, рішення ЄСПЛ про дружнє врегулювання спору не може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України на підставі пункту 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень, передбачена пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні будинком та відновлення порушених прав за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 травня 2012 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2012 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко