справа № 691/51/17
провадження № 2/691/157/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О. М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що 02 жовтня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3. Від шлюбу мають дітей - синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею. Разом з відповідачем не проживають, господарство спільно не ведуть, не мають сімейних відносин та мають різні погляди на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Малолітні діти проживають біля неї та перебувають на її утриманні. Відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, тому частку його заробітку, яка може стягуватися як аліменти на дітей, визначити не можливо. За таких обставин прийняла рішення звернутися до суду за захистом своїх прав та дітей.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила та просила зареєстрований шлюб з відповідачем розірвати, термін на примирення не надавати, залишити дошлюбне прізвище, місце проживання неповнолітніх дітей визначити з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та понесені нею судові витрати.

Відповідач позов визнав повністю.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, яка підтримала позовні вимоги, відповідача, який згідний на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, обговоривши питання щодо доцільності надання терміну сторонам для примирення та дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя.

Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з»ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, - постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, причому обов"язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сім'ї позивачкою і відповідачем не можливе, поскільки сторони разом не проживають напротязі двох років, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, склад характеру, що унеможливлює існування сім»ї. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням позивачки щодо надання такого строку, який вона вважає лише відтягуванням вирішення спору. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач, не заперечує, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Суд, вважає за доцільним, з огляду на клопотання відповідачки, змінити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, виходячи із права наданого ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу.

Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітніх дітей про їх стан здоров»я, дитячий вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно, та у відношенні відповідача, а саме, що він не працюючий, не має інших утриманців, фізично здоровий, і приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, як такого, що має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку, як то визначено ст.183 СК України.

Позивачкою заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов"язаних з сплатою судового збору при подачі позову до суду в сумі 551 грн.20 коп., а тому згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд, вважає за необхідне, задоволити позовні вимоги саме в такому обсязі, остільки вони підтверджені квитанцією №0.0.678862477.1 від 11 червня 2016 року.

Позов підтверджується: свідоцтвом про одруження, копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, копією свідоцтва про народження ОСОБА_5, квитанцією №0.0.678862477.1 від 11 червня 2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.51,52 Конституції України, ст. ст. 34, 55,104, 105, 110, 111, 112,113, 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 5, 10, 30, 60, 88, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей - задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 02 жовтня 1999 року виконкомом Дирдинської сільської ради Городищенського району Черкаської області за актовим записом №6.

Після розірвання шлюбу змінити ОСОБА_2 прізвище набуте у шлюбі на дошлюбне прізвище ОСОБА_2.

Малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу залишити проживати біля матері - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,ідентифікаційний НОМЕР_1, уродженця м.Городище Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з 10 січня 2017 року.

Рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,ідентифікаційний НОМЕР_1, уродженця м.Городище Черкаської області, жителя АДРЕСА_1, на користь Держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. на р/р 0011, , банк одержувача ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, Код 22030001 Державне казначейство в Городищенському районі Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,ідентифікаційний НОМЕР_1, уродженця м.Городище Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_2 судові витрати в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп..

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Савенко