Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1325/17 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Микитюк О.Ю.,

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2017 року

встановила:

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «КБ «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.02.2006 між банком та ОСОБА_2С було укладено кредитний договір № б/н згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконував та станом на 28.02.2017 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 34 393,74 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2102,65 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 29495,59 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2795,50 грн. З урахуванням зазначеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на користь Банку 34393,74 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відбулося переривання строку позовної давності, оскільки відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, що відображено в наданому розрахунку заборгованості та у виписці по рахунку, згідно яких останній платіж по договору проведено 24.03.2017 року у сумі 734,72 грн. З урахуванням викладеного, вважає, що строк позовної давності для звернення до суду Банк не пропустив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір № SAMDN5671 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 5360,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.02.2009 року, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, станом на 28.02.2017 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 34393,74 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2102,65 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 29495,59 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 2795,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, які не виконуються належним чином відповідачем, а тому виникла заборгованість. Однак, позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.32).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

За змістом даної норми перебіг позовної давності може бути перерваний вчиненням відповідної дії саме в межах цього строку.

Останній платіж відповідачем повинен був бути здійснений 14.02.2009 року, а тому загальний строк позовної давності закінчувався 14.02.2012 року.

Позов подано до суду 07 квітня 2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості та виписці про рух коштів по картковому рахунку (а.с4-7,45) відповідачем самостійно здійснено останній платіж на погашення боргу 17.02.2014 року, тобто строк позовної давності був перерваний 17.02.2014 року і закінчився 17.02.2017 року.

Списання банком згідно п.5.5 Умов кредитного договору № SAMDN5671 з іншого карткового рахунку, відкритого ОСОБА_2 для отримання заробітної плати, частини заборгованості на погашення кредиту 10.02.2017 року та 27.02.2017 року (а.с.7) не може вважатися дією про визнання боргу, оскільки здійснювалося в автоматичному режимі працівниками банку самостійно, без участі відповідача. Дана обставина визнається позивачем, про що свідчать доводи апеляційної скарги, а тому судом до уваги не приймається.

Отже, позивачем пропущено визначений законодавством строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та обєктивному зясуванні обставин справи, прав і обовязків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, зясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :