Справа № 303/277/17
У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, відсотків та пені, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року ОСОБА_1 предявив позов до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, відсотків та пені.

Свої вимоги мотивував тим, що 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті «Стандарт» на 1 місяць під 3, 5 % річних.

Сума вкладу становить 1520 доларів США, а термін повернення вкладу 15 жовтня 2016 року. З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику, а відсотки за вкладом зараховуються шляхом перерахування їх на рахунок/картку № 5766.

На виконання умов договору позивач вніс депозитний вклад у розмірі 1520 доларів США. Однак, коли настав термін повернення вкладу, позивач не звернувся за поверненням депозиту, і відповідач автоматично продовжив термін вкладу ще на один місяць.

15 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу, однак отримав відмову. Станом на 17 січня 2017 року депозитний вклад у розмірі 1520 доларів США та нараховані проценти не повернуто.

У звязку з цим позивач просив стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 1520 доларів США, відсотки станом на 17 січня 2017 року, а також пеню за прострочення виконання зобовязанняв розмірі 2827, 20 доларів США.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 1520 доларів США, відсотки в розмірі 8,90 доларів США, що за курсом НБУ становить 41 310, 89 грн. В решті вимог відмовлено (а.с.30-33).

На це рішення позивач ОСОБА_1 та відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному розмірі. Крім того, позивач просить також стягнути з відповідача 3040 доларів США моральної шкоди. Зазначає, що відповідач не повернув суму вкладу та нараховані відсотки у строк, а тому повинен також сплатити пеню за прострочення виконання грошового зобовязання та моральну шкоду (а.с.35-37).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Апелянт вказує, що повертати вклад не відмовлявся, права позивача не порушені, а тому підстав для задоволення позову немає (а.с.38-39).

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч.1 ст. 1058 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ч. 1 ст. 1061 ЦК України).

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч.5 ст. 1061 ЦК України).

У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (абз. 2 ч. 6 ст. 1061 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті «Стандарт» на 1 місяць під 3, 5 % річних (а.с.9-10).

Сума вкладу становить 1520 доларів США, а термін повернення вкладу 16 жовтня 2016 року.

З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику, а відсотки за вкладом зараховуються шляхом перерахування їх на рахунок/картку № 5766.

Якщо після закінчення строку вкладу не заявлено банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк.

В даному випадку на виконання умов договору позивач ОСОБА_1 вніс вклад у розмірі 1520 доларів США.

16 жовтня 2016 року позивач за поверненням вкладу та нарахованих процентів не зявився, а тому термін вкладу продовжився автоматично ще на один місяць.

15 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу, однак отримав відмову. Станом на день предявлення позову вклад та нараховані проценти не повернуто.

Ухвалюючи рішення про повернення вкладу та суми нарахованих процентів суд першої інстанції правильно виходив з того, що зобовязання належним чином не виконано, банківський вклад позивачу так і не повернуто.

Судом також встановлено, що 15 листопада 2016 року є останнім днем дії договору про банківський вклад, а тому такий може бути повернуто 16 листопада 2016 року. Апелянт стверджував, що позивачу було розяснено, що для повернення вкладу відділенню банку необхідно замовити зазначену суму вкладу і вклад буде повернуто наступного дня за зверненням. Однак, ані наступного дня, ані в подальшому позивач до відділення банку за отриманням депозиту не зявлявся.

Згідно статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч.2 ст. 613 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (стаття 614 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що в день звернення кошти позивачу повернуті не були. При цьому відповідач не відмовлявся повертати вклад та нараховані проценти, однак позивач не зявлявся до відділення банку за їх отриманням. Отже, вина банку в порушенні зобовязання відсутня. Підстав для стягнення збитків у вигляді пені за прострочення виконання грошового зобовязання немає.

Судом також встановлено, що кошти позивачеві фактично було виплачені 24.02.2017 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, що підтверджено відповідною банківською випискою (а.с.61). Однак, на момент розгляду справи по суті кошти ще виплачено не було, а тому стягнення цих коштів є обгрунтованим.

Щодо моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача в суді апеляційної інстанції, то колегія констатує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди в суді першої інстанції не ставилася, тому така до задоволення не підлягає.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді