Справа № 526/705/17
Провадження № 2/526/499/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 червня 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Горошка А.М.,

з участю секретаря Дроботі Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 46 177,91 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 14.10.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений Договір страхування транспортних засобів № АМ.092788, предметом якого є страхування автомобіля «KIA Sorento», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 29.07.2015 року в м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1. 22.09.2015 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. До ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в звязку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування № АМ.092788. 21.08.2015 року позивач на підставі Страхового акту № UA002/L01/01 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку № СА-16231 (акту виконаних робіт), здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 32 324,54 грн. Також, позивач на підставі Страхового акту № UA002/L01/03 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, акту виконаних робіт № СА-064260, здійснив доплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 13 853,37 грн. Позивач, керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з вимогою в порядку суброгації № 525/2016-01/ИР від 04.05.2016 року, в якій запропонувала відповідачу в добровільному (позасудовому) порядку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини в розмірі 46 177,91 грн., але жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання 02.06.2017 року та 27.06.2017 року не зявився, будучи згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Із ч. 4 ст. 169 ЦПК вбачається, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений Договір страхування транспортних засобів № АМ.092788, предметом якого є страхування автомобіля «KIA Sorento», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією відповідного договору у матеріалах справи.

Згідно копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 71032168 від 17.09.2015 року, 29.07.2015 року о 08 год. 40 хв. в м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1.

22.09.2015 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

До ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся водій, який керував застрахованим автомобілем «KIA Sorento» під час скоєння ДТП, ОСОБА_3 із заявою про пошкодження транспортного засобу в звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № АМ.092788, що підтверджується копією відповідної заяви.

Як вбачається з копій платіжних доручень від 21.08.2015 року та 14.04.2016 року, позивач на підставі Страхового акту № UA002/L01/01 від 20.08.2015 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, а також Страхового акту № UA002/L01/03 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку № СА-000016231 від 31.07.2015 року та акту виконаних робіт № СА-000064260 від 30.11.2015 року, здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника ОСОБА_2 в розмірі 32 324,54 грн. та 13 853,37 грн., тобто на загальну суму 46 177,91 грн.

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з роз'ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що у разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У відповідності ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач сплатив ОСОБА_2 збитки, завдані в наслідок ДТП, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень, у звязку з чим до нього перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 158 ч. 2, 169 ч. 4, 197 ч. 2, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», суд, -

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Респубілки Крим, зареєстрованого за адресою: ОСОБА_4, 25, м. Гадяч, Полтавська область, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вул. Артема, 40, м. Київ, 04053, р/р № 4127 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) виплачене страхове відшкодування у сумі 46 177 (сорок шість тисяч сто сімдесят сім) грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Респубілки Крим, зареєстрованого за адресою: ОСОБА_4, 25, м. Гадяч, Полтавська область, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вул. Артема, 40, м. Київ, 04053, р/р № 4127 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий А. М. Горошко