ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/9443/17
провадження № 2/753/4969/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ДАНИЛЕНКО В.В.

при секретарі ПАСЬКО І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1, ГТУЮ м. Києва), Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач 2, Дарницький РВ ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) про звільнення майна з під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при зверненні позивача до приватного нотаріуса з метою оформлення договору дарування належної йому на праві власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, однак останньому стало відомо, що на дану квартиру на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва накладено арешт, а відтак позивач позбавлений права розпорядження належною йому часткою майна.

На даний час, позивач має на меті подарувати свою частину даної квартири, однак, в цьому йому перешкоджає накладений 30 вересня 2003 року ВДВС Дарницького РУЮ арешт. Накладений відповідачем 2 арешт на майно боржника, на даний час не знято, що порушує законне право позивача на розпорядження належним йому на праві власності майном.

В судове засідання сторони та треті особи не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Проте, ними подані заяви, в яких останні просили розглядати справу без їх участі. Крім того відповідачем 2 надано заяву про визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2003 року ВДВС Дарницького РУЮ Зайцевою К.В. накладено арешт на ? частину нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, зокрема на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В лютому 2017 року при зверненні до приватного нотаріуса з метою оформлення договору дарування йому було в цьому відмовлено, оскільки накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 20 вересня 2003 року арешт не було знято.

У відповідності до листа Департаменту державної виконавчої служби від 04 травня 2017 року вбачається, що виконавчі листи стороною за якими ОСОБА_1 на виконання Дарницького РВ ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не надходили та не перебувають.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В свою чергу, за змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми, суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт.

За змістом ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, стст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», стст. 174, 212, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, накладений Шістнадцятою київською державною нотарільною конторою 12 жовтня 2004 року за реєстраційним №1370748, згідно постанови АА897257 від 30 вересня 2003 року Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ ДАНИЛЕНКО В.В.