Провадження № 2-н/712/35/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси В.А. Романенко, розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства «Теплопостачання» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги по централізованому опаленню та постачанню гарячої води з ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Теплопостачання» в особі адвоката ОСОБА_2 звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги по централізованому опаленню та постачанню гарячої води з ОСОБА_1, в якому просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1, заборгованості за послуги по централізованому опаленню та постачанню гарячої води у розмірі 955,42 грн., три проценти річних 64,10 грн., інфляційні втрати 616,91 грн, а всього 1636,43 грн. Крім того, заявник просить стягнути з боржника судовий збір у розмірі 689,00 грн. та витрати на правову допомогу - 1500 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстави для прийняття заяви відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви та доданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, за змістом ст. 100 ЦПК України судовий наказ може бути видано лише щодо правовідносин, з яких не вбачається спір про право, тобто лише щодо безспірних вимог.

Положення п.п. 9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» дають підстави для висновку про те, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг та доказів, які підтверджують безспірність вимоги позивача.

Відсутність документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення субєктивного права, або документів, що підтверджують права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 був користувачем послуг ПП«Теплопостачання» за адресою: АДРЕСА_1 та що між цими сторонами виникли договірні правовідносини щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Із доданих до заяви матеріалів вбачається, що крім вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 1636,43 грн. (із урахування трьох процентів річних та інфляційних втрат), заявник також просить про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

На підтвердження оплати витрат на правову допомогу, заявником надано ксерокопію квитанції про перерахування ПП «Теплопостачання» на рахунок ФОП ОСОБА_2 6032,08 грн. за правову допомогу по стягненню заборгованості за комунальні послуги по ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Проте така ксерокопія квитанції не підписана відповідальним виконавцем банку і не скріплена печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання такого платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21січня 2004 року № 22 (зі змінами)), що не дає підстав вважати її безспірним доказом понесення таких витрат.

Крім того, із доданого до заяви про видачу судового наказу додатку № 1 до Договору «Про надання правової допомоги адвокатом» від 25 листопада 2016 року вбачається, що серед видів правової допомоги, наданої заявнику адвокатом ОСОБА_2, є «складання позовної заяви» (оцінено у 706,88 грн. за 1 год. 15 хв. витраченого часу) та «копіювання документів» (оцінено у 141,38 грн. за 15 хв. витраченого часу).

Проте заявником ПП «Теплопостачання» предявлено до суду заяву про видачу судового наказу, а не позовну заяву, а «копіювання документів» не є видом правової допомоги, яку надає адвокат чи фахівець в галузі права, що у сукупності свідчить про наявність спору про право, який підлягає вирішенню в позовному провадженні.

З огляду на викладене, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно відомостей сектора адресно-довідкової роботи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 11.01.2017 року відповідач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не значиться.

Керуючись ст. 100 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви приватного підприємства «Теплопостачання» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги по централізованому опаленню та постачанню гарячої води з ОСОБА_1.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, а заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Повернути Приватному підприємству «Теплопостачання» сплачений ним за платіжним дорученням № 88 від 19 грудня 2016 року судовий збір у розмірі 689 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси В.А. Романенко