Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гришко О.Я.

при секретарі Федорині А.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 райдержадміністрації, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: відділ Держгеокадастру в ОСОБА_4 районі, про виділення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся 01 грудня 2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 райдержадміністрації, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області про виділення земельної ділянки.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2 вказує, що з 25.12.1998 року він працював водієм у ПСП «Лазірки» Оржицького району Полтавської області, був членом даного підприємствадо 04.07.2008 року, після чого був звільнений за власним бажанням.

Позивач зазначає, що паювання землі КСП «Лазарки» було проведено згідно розпорядження голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації №557 від 24 грудня 1996 року. Але після паювання земель КСП «Лазірки» з не відомих обставин йому не була виділена земельна частка (пай).

Як зазначає позивач, в даний час при спілкуванні з односельцями йому стало відомо, що згідно звітних загальних зборів уповноважених членів підприємства від 04.02.2000 року він був включений в списки членів приватно-пайового підприємства на одержання земельної частки (паю) з земель резервного фонду.

З приводу отримання у власність земельної ділянки із резервного фонду позивач звертався до ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області, проте йому було відмовлено у наданні земельної частки (паю) з тих підстав що землі, як в межах села так і за межами села, зарезервовані учасникам АТО. Позивач звернувся з відповідним листом до ОСОБА_4 райдержадміністрації, на що йому було повідомлено, що до компетенції райдержадміністрації вирішення даного питання не відноситься та рекомендовано звернутися до суду. Позивач також зазначає, що він звертався до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру в Полтавській області з відповідним листом, відповіді на який він не отримував.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_2 (з урахуванням уточнень позовних вимог) просив поновити пропущений строк як пропущений із поважних причин та визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,52 умовних кадастрових гектари та виділити із резервного фонду земель ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області або земель запасу земельну частку (пай) у розмірах, встановлених на території ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області. Судові витрати просив покласти на нього.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради направив до суду заяву, згідно якої позов визнав повністю, просив розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься лист, в якому просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, направив до суду заперечення проти позовної заяви та просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині, що стосується ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області відмовити.

Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру в ОСОБА_4 районі в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є клопотання, в якому представник просив суд провести розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, заслухавши покази свідка, дослідивши докази у справі, проаналізувавши їх і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 був прийнятий у члени Приватно пайове підприємство «Лазірки». З 25.12.1998 року по 04.07.2008 року ОСОБА_2 працював у Приватно-пайовому підприємстві «Лазірки» (04.02.2000 ППП «Лазірки» було реорганізоване в Приватне сільськогосподарське підприємство «Лазірки», 05.01.2007 року ПСП «Лазірки» було реорганізоване шляхом приєднання до ППП «Лазірки») (а.с. 5).

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Лазірки» був виданий ОСОБА_3 сільською радою Оржицького району 8 лютого 1996 року. До нього додавався список громадян, які мають право на земельний пай.

Представники відповідачів та третьої особи не висловили заперечень проти того, що ОСОБА_2 не набув права на земельну частку (пай) при розпаюванні землі колишнього КСП «Лазірки».

Розмір земельної частки (паю) на території ОСОБА_3 сільської ради складає 4,52 умовних кадастрових гектари.

Згідно архівного витягу ОСОБА_2 включений за номером 5 до списку членів приватного-пайового підприємства «Лазірки» на одержання майнового та земельного паю з земель резервного фонду (а.с. 7).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що лише в кінці 2015 року він повідомив ОСОБА_2 про те, що він має право на земельну частку (пай), до того ОСОБА_2 не було відомо, що він має право на земельну частку (пай).

Листом від 22.01.2016 року ОСОБА_4 районна державна адміністрація повідомила позивачу, що виділення земельної ділянки не відноситься до компетенції райдержадміністрації і позивачу було запропоновано вирішити це питання в судовому порядку (а.с. 6).

Позивач звертався з листом до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру в Полтавській області щодо виділення йому у приватну власність земельну ділянку із резервного фонду в розмірі, передбаченому чинним законодавством (а.с. 8). Доказів того, що на даний лист позивачу було надано відповідь, суду не надано.

Листом від 22.02.2016 року ОСОБА_3 сільська рада Оржицького району Полтавської області повідомила позивачу ОСОБА_2 про те, що вільних земельних ділянок на території сільської ради не має. Земельні ділянки (рілля) зареєстрована учасникам АТО (а.с. 9).

Згідно ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд вважає, що позивачу потрібно поновити строк позовної давності, оскільки причини, на які він посилаються є поважними. Клопотань про застосування строку позовної давності, особи, які приймають участь в розгляді справи, суду не заявляли.

Суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2

Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання за ним права на земельну частку (пай), площею 4,52 умовних кадастрових гектари, оскільки суд вважає доведеним факт його членства в ППП «Лазірки» з 25.12.1998 року по 04.07.2008 року (з 04.02.2000 року по 05.01.2007 року в ПСП «Лазірки») (а.с. 5).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 (далі Указ), право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п.7 вказаного Указу, створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Згідно п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Однак позовні вимоги ОСОБА_2 щодо виділення йому земельної ділянки із резервного фонду земель ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області або земель запасу до задоволення не підлягають, оскільки, як вбачається зі змісту вказаного Закону, зокрема, статті 5, законодавством передбачений певний порядок виділення внатурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Відповідно ж до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), зокрема, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Тобто, особа, при наявності рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), має право звернутися до відповідних органів, до компетенції яких входить вирішення даного питання, з відповідною заявою щодо виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 179, 212-215 ЦПК України, ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. п. 2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95, суд

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_2 пропущений для звернення до суду строк позовної давності.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 райдержадміністрації, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: відділ Держгеокадастру в ОСОБА_4 районі, про виділення земельної ділянки задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), площею 4,52 умовних кадастрових гектари.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 05.05.2017 року.

Суддя