22-ц/775/398/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Міхєєва І.М.
Доповідач Принцевська В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Принцевської В.П.,

суддів Лопатіної М.Ю., Биліни Т.І.

секретар Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради та Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним рішення та свідоцтва про право власності, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, КП «ОСОБА_2 БТІ» за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 квітня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Посилався на те, що є власником 77/200 часток жилого будинку по вулиці Виноградній, 102 в місті Маріуполі, співвласниками в даному домоволодінню є ОСОБА_4, частка якого складає 55/200 та була ОСОБА_3, частка якої становила 32/200. Вказане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці загальною площею 1795 кв.м. (0,17895 га). Проте права спільної часткової власності на дане домоволодіння було припинено, оскільки рішенням відповідача за № 138/13 від 20.04.2011 року було надано дозвіл на видачу ОСОБА_3 право установчих документів про право власності на окреме жиле домоволодіння за № 102а по вулиці Виноградній в місті Маріуполі. На підставі даного рішення, 06.05.20011 року ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на домоволодіння за № 102а по вулиці Виноградній в місті Маріуполі, загальною площею 35,7 кв.м. та жилою площею 10,5 кв.м. Згідно виписки КП «ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації», від 06.05.2011 року право власності ОСОБА_3 на вказане домоволодіння було зареєстровано за № 33586126. Вважає рішення відповідача від 20.04.2011 року за № 138/13 незаконним, оскільки між ним та ОСОБА_3 домовленості про виділ частки із спільної часткової власності на будинок не було, в судовому порядку розподіл часток не здійснювався. Зазначає, що діючим законодавством не передбачено розподіл нерухомого майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, шляхом зміни номеру домоволодіння. Вказані дії відповідача свідчать про порушення відповідачем встановленого порядку припинення право спільної часткової власності, зокрема на домоволодіння по вулиці Виноградній, 102 в місті Маріуполі. Також вказує, що в звязку з оформленням право власності ОСОБА_3 на окреме домоволодіння, рішенням ОСОБА_2 міської ради, від 18.06.2013 року їй передано у власність земельну ділянку площею 0,0554 га для обслуговування даного домоволодіння. Виділ ОСОБА_3 земельної ділянки в таких розмірах порушує його права, оскільки є непропорційним відповідно до розміру частки ОСОБА_3 в домоволодінні, яка належала їй до оформлення права власності на окремий будинок. Просить суд визнати незаконним: рішення ОСОБА_2 міської ради за № 138/13 від 20.04.2001 року; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2011 року видане на імя ОСОБА_3, розташоване за адресою: м. Маріуполь, вулиця Виноградна, 102а; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказане домоволодіння; стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріальногоо Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовіні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 міської ради та Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представники третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні також заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Треті особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4, КП «ОСОБА_2 БТІ» в судове засідання не з»явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представників відповідачів і третьої особи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовими рішеннями, зокрема у цивільній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Донецького Апеляційного суду Донецької області від 04 листопада 2014 року, яке є чинним, по справі за № 165/7182/13-ц, у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, Реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції № 1664051 від 15 квітня 2013 року про реєстрацію права комунальної власності ОСОБА_2 міської ради Донецької області на земельну ділянку площею 0,0554 га, розташовану по вулиці Виноградній 102-В в місті Маріуполі, визнання недійсним свідоцтва про право комунальної власності від 15 квітня 2013 року, видане ОСОБА_2 міській раді Донецької області на земельну ділянку по вулиці Виноградній 102-В в місті Маріуполі, площею 0,0554 га, визнання незаконним та скасування пункту 3.4.8 рішення ОСОБА_2 міської ради 6/28-3389 від 18 червня 2013 року про передачу у власність ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться у власності, земельної ділянки площею 0,0554 га, розташованої по вулиці Виноградній 102-В в місті Маріуполі, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності від 17 липня 2013 року, видане на імя ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0554 га, розташовану по вулиці Виноградній 102-В в місті Маріуполі, скасування рішення державного реєстратора відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції № 4026614 від 17 липня 2013 року про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0554 га, розташовану по вулиці Виноградній 102-В в місті Маріуполі - відмовлено.

Апеляційний суд при ухваленні вказаного рішення дослідив матеріали інвентаризаційної справи №47788 і встановив, що на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради м. Маріуполя №11 від 13 травня 1946 року та акту про передачу земельної ділянки в натурі від 9 червня 1946 року, земельна ділянка розміром 1316,00 кв.м., розташована по вулиці Виноградній 98в в м. Маріуполі, була надана ОСОБА_6 Відповідно до акту закріплення земельної ділянки від 9 червня 1946 року управління міського головного архітектора м. Маріуполя провело відвід земельної ділянки по вулиці Виноградній, 98в в м. Маріуполі, у довгострокове 65 річне, користування під забудову житлового будинку.

У 1949 році на вказаній земельній ділянці ОСОБА_6 було побудовано житловий будинок літ А-1, який зареєстровано в БТІ, про що також свідчать матеріали інвентаризаційної справи: паспорт БТІ на вказане домоволодіння від 1 серпня 1980 року; оціночний акт БТІ №3 на імя ОСОБА_6

З висновків про реєстрацію домоволодіння від 13 липня 1990 року, актів обстеження домоволодіння від 13 липня 1990 року вбачається, що на вказаній земельній ділянці самочинно збудовані житлові будинки, надвірні будівлі, гаражі, сараї: у 1953 році ОСОБА_7 - житловий будинок літ. Б-1; у 1970 році житловий будинок літ. Д-1 - ОСОБА_5; у 1971році ОСОБА_1 житловий будинок літ. Ж- 1; у 1988 році ОСОБА_8 житловий будинок літ Н-1.;у 1970 році житловий будинок літ. Д-1 ОСОБА_5

На підставі рішення виконкому Орджонікізевської районної ради м. Маріуполя від 28 листопада 1990 року ( Протокол 13) були затверджені ідеальні долі в домоволодінні: за ОСОБА_7 -14/50, за ОСОБА_5 -9/50; за ОСОБА_1 -12/50, за ОСОБА_8 -7/50; , за ОСОБА_6 -8/50 .

На підставі рішень виконкому Орджонікідзевської районної ради м. Маріуполя від 28 листопада 1990 року про затвердження актів приймання в експлуатацію домоволодіння, висновків про реєстрацію домоволодіння від 28 грудня 1990 року на імя ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_6, останні отримали свідоцтва про право приватної власності на належні їм частки домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 квітня 1991 року, 8/50 частки домоволодіння прийняла у спадок дочка померлого ОСОБА_10 , яка 12 листопада 1997 року належні їй 8/50 частки подарувала ОСОБА_11, після смерті якого, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 4 лютого 2003 року, третя особа по даній справі - ОСОБА_12 стала власницею 8/50 (32/200) частки домоволодіння по вулиці Виноградній у місті Маріуполі право власності якої було зареєстровано в ОСОБА_2 БТІ 16 вересня 2009 року .

Відповідно до п. 2 рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради міста Маріуполя № 353 від 31 липня 1991 року затверджено зміни поштової нумерації житлових будинків в селищі Найдьонівка, згідно до додатку № 1, на підставі чого будинок №98в по вулиці Виноградній набув нумерацію 102.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ч. 1та 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Таким чином, у разі виділу, співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Отже виділ в натурі частки із майна це поділ одного будинку на самостійні обєкти нерухомого майна, з власним входом та допоміжними приміщеннями спорудами.

Згідно ч.1 ст. 181 ЦК України, до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також обєкти розташовані на земельній ділянці.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, щодіяла на час виникнення спірних правовідносин) (далі за текстом - Закон) обов'язковій державній реєстраціїі підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону, в Державному реєстрі прав реєструються речові права на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Статтею 8 цього Закону визначено перелік прав органу державної реєстрації, а саме: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав, надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, установленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження , передбачені цим законом.

Відповідно до Стаття 9 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державні реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачени цим Законом 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, яківідповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їхобтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України

Згіднозі ст. 19 Закону державна реєстрація прав проводиться, крім іншого, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог Закону.

Відповідно до рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради № 174 від 28 липня 2010 року було впорядковано поштову адресу домоволодіння, частка якого належить ОСОБА_3, за яким вирішено вважати зазначену частку домоволодіння такою, що є окремою та розташована по вулиці Виноградні 102-В в місті Маріуполі.

Згідно висновку ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації від 24.09.2010 року документи направлено для вирішення питання про видачу правоустановчих документів на домоволодіння за № 102 -В по вулиці Виноградній в місті Маріуполі, яке належить ОСОБА_3, як на цілий обєкт нерухомого майна.

18 лютого 2011 року ОСОБА_3 звернулася до голови ОСОБА_2 міської ради з заявою про видачу правоустановчих документів, як на ціле домоволодіння розташоване по вулиці Виноградні 102-В в місті Маріуполі тому, що рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради № 174 від 28 липня 2010 року було впорядковано поштову адресу спірного домоволодіння, частка якого належить ОСОБА_3, за яким вирішено вважати зазначену частку домоволодіння такою, що є окремою та розташована по вулиці Виноградній 102-В в місті Маріуполі.

Пунктом 8.1 п.п. А абзац 8 Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року №1692/5) встановлено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими

об'єктами складну річ.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 20 квітня 2011 року за № 138/13, надано дозвіл ОСОБА_2 комунальному підприємству «ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації» видати ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на домоволодіння за № 102В по вулиці Виноградній в місті Маріуполі, як на окремий обєкт нерухомого майна на підставі п 8.1 Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року №1692/5).

На підставі вказаного рішення виконкому, ОСОБА_3 видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 6 травня 2011 року, згідно з яким вона є власником окремого житлового будинку за № 102-В розташованого по вулиці Виноградній в місті Маріуполі, зареєстрованого в ОСОБА_2 БТІ 6 травня 2011 року.

16 листопада 2010 році ОСОБА_2 БТІ, на домоволодіння № 102-В по вулиці Виноградній в місті Маріуполі виготовлено технічний паспорт, як на окремий обєкт нерухомого майна, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ а-1, вбиральні літ. Г-1, гаражу літ. С-1, огорожі №1, який розташований за земельній ділянці загальною площею 0,0554 га.

Згідно з вимогами статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду саме з таким позовом до відповідачів ОСОБА_2 міської ради та Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним рішення та свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на будинок №102-В по вулиці Виноградній в місті Маріуполі, вказавши третіми особами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та КП «ОСОБА_2 БТІ».

Апеляційний суд з»ясував обставини справи, перевірив письмові докази, які є в матеріалах даної справи, та дійшов висновку, що спірним рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 20 квітня 2011 року за № 138/13 не здійснювалося виділення у натурі спірної частки ОСОБА_3 з майна, що є у спільній частковій власності. Розглянувши звернення ОСОБА_3 про видачу правовстановлювальних документів, на підставі наданих заявницею документів, що підтверджують виникнення права власності на нерухоме майно, виконком міської ради вказаним спірним рішенням дозволив міському комунальному підприємству «ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації) видати свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння ОСОБА_3

При зверненні до голови ОСОБА_2 міської ради з заявою про видачу правовстановлювальних документів ОСОБА_3 надала документ, що підтверджує виникнення її права власності на нерухоме майно - рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради № 174 від 28 липня 2010 року, яким було впорядковано поштову адресу спірного домоволодіння, частка якого належить ОСОБА_3, за яким вирішено вважати зазначену частку домоволодіння такою, що є окремою та розташована по вулиці Виноградній 102-В в місті Маріуполі.

Також апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачами не порушено прав та законних інтересів позивача ОСОБА_1 Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.,ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції

Судді