Справа № 734/3079/16 Провадження № 22-ц/795/151/2017 Суддя у I інстанції Соловей В.В.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

19 січня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Онищенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Шевченко М.О.,

ОСОБА_2, представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 грудня2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначав, що вчинення нотаріального напису відбулось з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус вчинив виконавчий напис без наявності всіх необхідних документів для вчинення відповідного виконавчого напису, а також з порушенням банком строків звернення із заявою про вчинення виконавчого напису.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що 12.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № k3xrF102400168, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 4115 грн. 30 коп. зі сплатою за користування кредитом 0,42% на місяць, а також інших платежів, передбачених умовами договору.

22.07.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу проживання і місця реєстрації ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про усунення порушень зобов»язань за кредитним договором № k3xrF102400168 від 12 грудня 2007 року (а.с. 40).

Зважаючи на те, що взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором належним чином виконано не було, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі.

За вказаним зверненням приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис від 05.08.2016 року за реєстровим № 6670, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 заборгованость за кредитним договором № k3xrF102400168 від 12.12.2007 року в сумі 26 700 грн. 72 коп., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, в сумі 1700 грн. (а.с.5)

В подальшому, постановою головного державного виконавця Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ Богушем М.В. від 28.09.2016 року за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, реалізувало своє право на захист, відповідно до приписів ст. 18 ЦК України, внаслідок чого нотаріус на підставі наданих банком документів, вчинив виконавчий напис у відповідності з вимогами законодавства України.

З даним висновком погоджується апеляційний суд.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи зі змісту ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника, із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (п.2 Переліку).

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зважаючи на такі обставини, банком було подано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність всіх необхідних документів для вчинення нотаріусом виконавчого напису спростовуються матеріалами справи, оскільки на підтвердження договірних правовідносин між боржником та стягувачем останнім було подано нотаріусу оригінал заяви-анкети ОСОБА_2 від 12.12.2007 року, яка разом з Правилами та Умовами надання банківських послуг складають кредитний договір, про що міститься відмітка у заяві та мається погодження боржника, оформлене шляхом особистого підписання заяви з вказаними застереженнями.

За правилами ст. 634 ЦК України, така правова конструкція укладення договору між сторонами є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і такий договір може бути укладено лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки друга сторона за законом не вправі запропонувати свої умови договору.

З врахуванням наведених доказів, посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що кредитний договір між сторонами не укладався, а тому нотаріусом було порушено приписи Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5 під час вчинення нотаріального напису, суперечать обставинам справи та нормам наведених вище нормативних актів.

Доводи апеляційної скарги відносно вчинення нотаріусом виконавчого напису поза межами трьохрічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», були ретельно перевірені апеляційним судом, однак не можуть бути визнані такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Зазначений строк, встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за правовою природою не є позовною давністю в розумінні ст. 256 ЦК України, оскільки вчинення виконавчого напису у випадках і в порядку, встановлених законом, за правилами ст. 15, 18 ЦК України, є окремим, позасудовим способом захисту цивільних прав, а тому не може обраховуватись за правилом перебігу строків позовної давності.

Зважаючи на те, що відповідно до приписів ст.599 ЦК України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, при наявності заборгованості ОСОБА_2 правовідносини між сторонами за кредитним договором не є припиненими і сторони вправі здійснювати свої права та обов»язки у будь-який час ( ст. 631, 629 ЦК України). Відповідно до положень ч.2 ст. 530 ЦК України, 26.07.2016 року кредитором було направлено боржникові письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, отримавши яку, боржник зобов»язаний був її виконати у семиденний строк, однак виконання здійснено не було.

За таких обставин, право примусового стягнення боргу з ОСОБА_2 у банка виникло після закінчення зазначеного строку, а тому виконавчий напис було здійснено нотаріусом в межах трьохрічного строку, визначеного законом.

Доводи ОСОБА_2 відносно того, що нотаріусом не було перевірено безспірність його заборгованості при вчиненні нотаріального напису, не можуть бути взятими до уваги, оскільки відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», 1.1, 1.2, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, при цьому нотаріус не має встановлювати права та обов»язки учасників правовідносин, а має лише перевірити наявність необхідних документів. Зважаючи на те, що у даному спорі між сторонами нотаріусом не було порушено закон під час вчинення нотаріального напису, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

З матеріалів справи вбачається, при зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_2 сплатив судовий збір в більшому розмірі, ніж передбачено п.п. «9» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI, на 12 грн. 38 коп.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», надміру сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 12 грн. 38 коп. підлягає поверненню ОСОБА_2

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2016 року залишити без зміни.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету м. Чернігова надмірно сплачені грошові кошти судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 12 (дванадцять) грн. 38 коп. згідно квитанції № 93309 від 16.12.2016 року.

Для отримання надлишково сплаченої суми судового збору надіслати ОСОБА_2 копію квитанції № 93309 від 16.12.2016 року, оригінал якої, за правилами ЦПК України, знаходиться в матеріалах цивільної справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: