Справа №278/2527/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., прокурорів Горбань І.О., Сороколат Д.В., Костишина О.Д., представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом прокурора Житомирського району в інтересах держави (далі - Прокурор) до Житомирської районної державної адміністрації (далі РДА), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, Сімашка ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, Осіпчука ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Промбудпостач плюс» (далі Товариство) про визнання недійсними розпорядження голови Житомирської РДА №390 від 01.04.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення громадянам у власність земельних ділянок для ведення садівництва із земель запасу Тетерівської сільської ради», визнання недійсними і скасування держаної реєстрації державних актів на право

власності на земельні ділянки відповідачів, витребування у відповідачів на користь держави в особі ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» належні їм земельні ділянки, треті особи на стороні позивача ОСОБА_98 оборони України (далі ОСОБА_98), Державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», Державне підприємство «Житомирський військовий лісгосп» (далі Лісгосп), Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, Житомирська обласна державна адміністрація (далі ОДА), Державна інспекція сільського господарства у Житомирській області (далі Інспекція), ОСОБА_81 управління Держгеокадастру у Житомирській області , -

ВСТАНОВИВ:

В кінцевій редакції позову Прокурор в інтересах держави просить визнати недійсними розпорядження голови РДА № 390 від 01.04.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення громадянам у власність земельних ділянок для ведення садівництва із земель запасу Тетерівської сільської ради» загальною площею 6,6 га і державні акти відповідачів на право власності на земельні ділянки, які були видані на підставі оскаржуваного розпорядження та скасувати їх державну реєстрацію. З посиланням на статтю 216 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статтю 1 Лісового Кодексу України (далі ЛК), просить витребувати спірні земельні ділянки у відповідачів на користь держави в особі третьої особи ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України». Вимоги, з посиланням на статті 20, 77, 84 Земельного кодексу України (далі ЗК), мотивовані тим, що спірні землі належать до земель оборони і були неправомірно вилучені та передані громадянам з незаконною зміною цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на землі садівництва. При проведенні реорганізації ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» не відмовлялося від постійного користування спірною земельною ділянкою на користь Лісгоспу, а тому останні не набували права постійного користування нею і не мали права відчужувати її на користь Тетерівської сільської ради. На обґрунтування цього прокурором надане рішення Господарського суду Житомирської області про скасування розпорядження РДА від 25.02.2010 №177 на підставі якого Лісгоспу припинено право користування спірними землями з їх передачею до земель запасу Тетерівської сільської ради ( том 1 а.с. 5-24, том 7 а.с. 1-16).

Відповідачі ОСОБА_29, ОСОБА_49, ОСОБА_17, ОСОБА_45, ОСОБА_70, ОСОБА_5, ОСОБА_46 просили відмовити у задоволення позову. Стверджували, що вони що вони відчужили належні їм земельні ділянки, а тому не є належними відповідачами. (том 1 а.с. 274, том 2 а.с. 208, 252, 254-262, 263-264, том 4 а.с. 118-119, том 10 а.с. 1-2).

ОСОБА_99 - представник відповідачів (ОСОБА_30, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_28, ОСОБА_13, ОСОБА_9В.) вказувала про безпідставність позову. Оскільки спірні земельні ділянки вже не перебувають у власності цих відповідачів, внаслідок їх відчуження. Так ОСОБА_30, ОСОБА_28, ОСОБА_13, ОСОБА_9 продали свої земельні ділянки ОСОБА_100, а ОСОБА_24 ОСОБА_79, який у свою чергу продав її ОСОБА_25, а тому такі земельні ділянки не можуть бути витребуванні у відповідачів. Одночасно просила у задоволенні позовних вимог відмовити за спливом строків позовної давності (том 2 а.с. 275-277, а.с. 202).

ОСОБА_101 - представник відповідачів ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_50, ОСОБА_95, ОСОБА_104 зайняв аналогічну правову позицію (том 13, а.с. 63-65).

Представник відповідачів ОСОБА_27, ОСОБА_105, ОСОБА_4 та ОСОБА_39 ОСОБА_106, з посиланням на правову позицію Верховного Суду України у тотожних правовідносинах, також просив застосувати строк позовної давності, оскільки прокурор не просив його поновити. Зауважив, що предявляючи наведений позов в інтересах держави, прокурором не вказано уповноваженого державного органу у спірних правовідносинах, атому, на йог думку, строк позовної давності обраховується з дня прийняття оскаржуваного розпорядження, тобто з 01.04.2010, тощо (т.1 а.с.41, том 13, а.с. 208-212).

Інші представники ОСОБА_107 ОСОБА_108 просили у позові відмовити, вказуючи на придбання відповідачами земельних ділянок у власність у законний спосіб.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_69 ОСОБА_85, ОСОБА_76, а також представники Держгеокадастру, Житомирської ОДА у вирішенні даного спору поклались на розсуд суду, просили розгляд справи проводити за їх відсутності (том 3 а.с. 206-208).

Відповідач ОСОБА_56, з посиланням на статі 87, 91 ЦК, вважає законною передачу спірних земельних ділянок до земель запасу цієї ради відповідно до акту прийому передачі від 25.02.2010, затвердженим головою Житомирської РДА, як лісо непридатні землі, згідно із листом ОСОБА_98 Оборони України, клопотанням Тетерівської сільської ради від 10.04.2009 №220/1403. Просив у задоволенні позову відмовити. (том 3 а.с. 209-213).

Відповідач ОСОБА_109 та його представник ОСОБА_110О у запереченнях проти позову вказували на відсутність порушеної кримінальної справи по факту перевищення службовими особами Житомирської РДА своїх повноважень стосовно прийняття оскаржуваного розпорядження, що доводить безпідставність тверджень Прокурора з цього приводу. Просив провадження у справі закрити (том 3 а.с.226-236, том 8 а.с. 164-167).

Представник третьої особи ТОВ «Промбудпостач Плюс» вказав, що належну їм на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку вони отримали від ОСОБА_77, яка в свою чергу придбала її у ОСОБА_30, ОСОБА_28, ОСОБА_13А та ОСОБА_9 Вважають розпорядження РДА від 04.02.2005 №70 про передачу ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» земель незаконним, а виданий на його підставі акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 219,56 га. на території Тетерівської сільської ради недійсним (том 6 а.с.125-130, том 8 а.с.153-161).

Представник ОСОБА_98 оборони України позов Прокурора підтримав. Посилаючись на статті 77 та 84 ЗК , зазначив, що землі, які знаходились у власності Лісгоспу як землі оборони, можуть перебувати лише у державній власності, а тому їх вилучення та передача до Тетерівської сільської ради, а в подальшому відповідачам, є незаконною. Зауважують на незаконну зміну цільового призначення спірної земельної ділянки та вважають , що позов підлягає до задоволення (том 6 а.с.215-218).

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає позов у межах заявлених вимог на засадах змагальності та диспозитивності.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Житомирської РДА від 04.02.2005 №70 ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» (Шепетівський військовий лісгосп) було затверджено технічну документацію із землеустрою по встановленню зовнішніх меж і виготовленню державних актів на право постійного користування землею (том 5 а.с. 43). На підставі цього розпорядження останні виготовили Державний акт серії ЯЯ №073507 на право постійного користування земельною ділянкою площею 219,56 га на території Тетерівської сільської ради для ведення лісового господарства (том 1 а.с. 23).

Наказом Міністра оборони України від 20.03.2009 за №123 ДП «Івано-Франківський військовий лісопромисловий комбінат МО України» (і. к. 08033772) реорганізовано шляхом виділу з нього структурних підрозділів, а саме: Зарічанського військового лісгоспу, Корбутівського, Чуднівського і Макарівського військових лісництв із створенням державне підприємство «Житомирський військовий лісгосп», до якого переходять за розподільчим балансом у відповідний частині майно, права і обовязки реорганізованого підприємства ( том 3 а.с. 214-216). Актом передачі від 30.06.2009 Корбутівське військове лісництво зняте з обліку

ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України» і віднесено до Житомирського військового лісгоспу (том 6 а.с. 79-80).

За статтею 1 Закону України «Про використання земель оборони» та статтею 77 ЗК, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності.

Рішенням Житомирської районної ради від 25.04.2010 межі с. Тетерівка розширено за рахунок земель військового містечка № 165 площею 4,8 га. Вказану земельну ділянку було вилучено із землекористування Зарічанського військового лісництва (том 6 а.с. 118-119, 124). Рішенням Тетерівської сільської ради від 04.04.2009 №41 надано попередню згоду на прийняття земельної ділянки Лісгоспу до земель запасу Тетерівської сільської ради (том 5 а.с. 46). Актом передачі земельної ділянки від 25.02.2010, затвердженим розпорядженням голови Житомирської РДА від 25.02.2010 №177, відбулась передача земельної ділянки ОСОБА_98 площею 6,7 га до земель запасу Тетерівської сільської ради (том 3 а.с. 220). Розпорядженням голови Житомирської РДА від 25.02.2010 №177 припинено право власності ДП «Житомирський військовий лісгосп на користування спірної земельною ділянкою по добровільній відмові, цю ділянку віднесено до земель запасу Тетерівської сільської ради (том 6 а.с. 54).

Після цього, оскаржуваним розпорядженням голови Житомирської РДА від 01.04.2010 №390 затверджено проект із землеустрою щодо відведення громадянам, у тому числі відповідачам, у власність земельних ділянок загальною площею 6,60 га для ведення садівництва за рахунок земель запасу Тетерівської сільської ради. На підставі цього розпорядження відповідачі у подальшому отримали державні акти на право власності на спірні земельні ділянки (том 1 а.с. 21-22, 50-111).

Таким чином предметом оскарження у цій справі є рішення РДА, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Отже, таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання.

Доводи відповідачів та їх представників про те, що спірна земельна ділянка, вже розподілена між відповідачами які володіють та користуються нею на відповідних правових підставах, а також те, що останні при отримання свого права власності діяли добросовісно і жодних неправдивих відомостей не надавали та неправомірних дій не вчиняли, прокурором не спростовано.

Рішення суду повинно бути законним. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

З досліджених судом актів обстеження земельною ділянки Лісгоспу від 19.07.2011 і 18.01.2013 відповідно на земельній ділянці Лісгоспу ведеться самочинне будівництво (том 1 а.с. 41, 46). Крім цього актом комісійного обстеження від 04.09.2012 встановлений акт самовільного зайняття сторонніми особами десяти земельних ділянок Лісгоспу (том 4 а.с. 197-198). Суду не представлені докази, хто саме з відповідачів зайняв таку земельну ділянку Лісгоспу самовільно та в якому саме розмірі. З долученої до справи інформації про лісовий фонд на території с. Тетерівка відсутня ( том 1, а.с.43).

Управлінням Держземагентства в Житомирському районі 16.04.2013 за №143/вих повідомлено, що в управлінні проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею 6,60 га відсутній. В подальшому, ОСОБА_81 управлінням Держземагенства в Житомирській області у листі від 29.04.2013 №1721/15/20-13 зазначено, що в управлінні Держземагенства у Житомирському районі дійсно знаходяться державні акти на право власності на земельні ділянки з поміткою «архівні», але відсутня документація із землеустрою. Посадові особи, відповідальні за збереження документації не змогли пояснити причини її відсутності ( т.1 а.с.34-36).

06.11.2015 за клопотанням прокурора з метою встановлення факту накладання спірних земельних ділянок саме на земельну ділянку 6,6 га земель на території Тетерівської сільської ради, що відповідно до державних актів була передана в постійне користування ДП «Івано- Франківський ліспромкомбинат МО» та інших питань, для з'ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань суду, у справі була призначена земельно-технічна експертиза, оплату якої покладено на ДП «Івано-Франківський військовий лісопромисловий комбінат (том 10, а.с. 58). 13.04.2016 матеріали справи повернулися до суду без виконання з причин відсутності оплати даного дослідження (том 10, а.с. 78-79). Судом двічі встановлювався строк для оплати експертизи, повторно направлялись матеріали справи до експертної установи, проте земельна експертиза не була виконана з причин відсутності її оплати (том 11, а.с. 114, том 12, а.с. 172-173). В силу статті 92 Конституції України засади судової експертизи визначаються виключно законами України. Проведення експертизи, наслідки ухилення від її проведення регулюються статтями 143 - 150 ЦПК. А тому суд не може встановити факт незаконної передачі відповідачам земель лісового фонду.

Посилання прокурора на набране законної сили рішення Господарського суду Житомирської області від 30.01.2014 про визнання недійсним розпорядження голови Житомирської РДА від 25.02.2010 №177, за яким припинено право власності ДП «Житомирський військовий лісгосп» на користування спірною земельною ділянкою по добровільній відмові на користь Тетерівської сільської ради, не є беззаперечним доказом, що всім відповідачам були передані землі саме лісового фонду (том а.с. 133-141, 155-160).

З матеріалів справи вбачається, що ряд відповідачів, які отримали державні акти відповідно до спірного розпорядження, на підставі договорів купівлі-продажу відчужили отримані земельні ділянки площею по 0,1 га кожна на користь третіх осіб. Так, ОСОБА_16 18.06.2010 продав земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0678 ОСОБА_111, який 27.07.2010 продав її ОСОБА_17 Того ж дня ОСОБА_17 набув у власність за договором купівлі-продажу ще 2 земельні ділянки за кадастровими номерами :01:000:0677 та :01:000:0679. 27.12.2012 ОСОБА_45за договором купівлі-продажу відчужив земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0651

на користь ОСОБА_78 14.12.2012 ОСОБА_46 продала ОСОБА_80 земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0632. Так само, ОСОБА_30, ОСОБА_28, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на підставі договорів купівлі-продажу відчужили земельні ділянки із кадастровими номерами :01:000:0665,:01:000:0667,:01:000:0663,:01:0002 на користь ОСОБА_77, яка продала указані земельні ділянки ТОВ «Промбудпостач плюс». ОСОБА_24 продав земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0628 ОСОБА_79 який у подальшому продав ОСОБА_25 (том 2, а.с. 281-299). 29.05.2012 ОСОБА_5 подарував земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0630 ОСОБА_15 тощо (том 2, а.с. 209-212, 264-265, 279-280).

Частина з нових власників почали будівництво на придбаних земельних ділянках. Проте прокурором не представлено суду доказів, що це будівництво є незаконним та не порушено питання про звільнення спірних земельних ділянок.

Вимога прокурора про витребування спірних земельних ділянок у відповідачів на користь ДП «Івано-Франківський військовий лісопромисловий комбінат», визначеною позивачем третьою стороною, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору суперечать вимогам статтей 27, 30, 33, 36 ЦПК. На відміну від третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору мають лише загальні процесуальні права та обов'язки, що передбачені статтею 27 ЦПК, тобто права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Спеціальні права та обов'язки обмежуються правовим становищем таких осіб. Так спеціальні права регламентовані статтею 36 ЦПК.

Прокурор, зазначив, що посадові особи органу державної влади діяли всупереч статті 19 Конституції України, з перевищенням своїх повноважень передали відповідачам у власність землі лісового фонду України, а тому їх витребування у останніх є законним та виправданим, та здійснюється з метою захисту інтересів держави. А тому суду поміж іншого слід з'ясувати чи є втручання держави у право власності відповідачів у даному випадку виправданим.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) і з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції, статті 10 ЦК, застосовується судами України як частина національного законодавства, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти ОСОБА_3» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 7.07.2011 року,«Трегубенко проти України» від 02.11.2004) напрацьовано критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (постанова ВСУ від 12.10.2016). Аналіз досліджених доказів, на переконання суду, доводить, що прокурором у законний спосіб, належними засобами доказування не доведене передачу відповідачам саме земель лісового фонду, що доводить про наявність надмірного тягару для останніх.

Таким чином, з огляду на матеріали справи, навіть наявні порушення, допущені органом публічної влади не можуть бути безумовною підставою для позбавлення відповідачів права власності на спірні земельні ділянки.

Керуючись статтями 9, 21, 55 Конституції України, Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 3, 5, 6, 15, 16, 203-204, 215, 328, 373-374, 378 ЦК; статтями 122, 125, 126, 152, 211 ЗК, статтею 32 ЛК; статтями 10, 11, 33, 51, 57, 60, 61, 74, 88, 143, 145, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК, суд -,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Прокурора відмовити за недоведеністю.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області протягом 10 днів після проголошення рішення через Житомирський районний суд.

Суддя: С. Г. Баренко