Справа №498/516/17
Провадження по справі №2/498/218/17
Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді Ткачук О.Л.
при секретарі судового засідання Козачінській Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, в смт. Велика Михайлівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
У червні 2017 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 12.10.1984 року вона з ОСОБА_2 уклала шлюб, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Новоукраїнського райвиконкому Кіровоградської області, актовий запис №147. Від вказаного шлюбу мають п'ятеро повнолітніх дітей, які проживають окремо та мають власні сім'ї. На даний час спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично більше десяти років як припинили шлюбні відносини і однією сім'єю не проживають, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх стосунків, поновлювати шлюбні стосунки не має наміру, на примирення не згодна. Тому, просить суд шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Новоукраїнського райвиконкому Кіровоградської області, актовий запис №147, розірвати.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, спору по розподілу майна немає. Також, просить залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1». Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судових повісток від 12.07.2017 року, 19.07.2017 року, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 1984 року відділом запису актів громадянського стану Новоукраїнського райвиконкому Кіровоградської області, актовий запис №147.
Від вказаного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають.
На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з 2007 року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно.
Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу.
Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачаєст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Після розірвання шлюбу відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «ОСОБА_1», що підтверджується її письмовою заявою.
На підставі ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки ОСОБА_1.
На підставі ст.ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) та ОСОБА_2, зареєстрований 12 жовтня 1984 року відділом запису актів громадянського стану Новоукраїнського райвиконкому Кіровоградської області, актовий запис №147 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі іменувати прізвищем «ОСОБА_1».
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь ОСОБА_1.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Великомихайлівському районному відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Великомихайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Л.Ткачук