Справа № 466/7035/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/3043/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левик Я.А., Шандра М.М.

секретаря: Симець В.І.

з участю:представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційни банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційни банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - 33023 (тридцять три тисячі двадцять три) гривні 05 (п'ять) копійок заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2013 року, а також 330,23 (триста тридцять) гривень 23 (двадцять три) копійки судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним відмовлено.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення є незаконним, та необґрунтованим через неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин справин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним не оскаржується і відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в тій частині апеляційним судом не переглядається.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 33023 (тридцять три тисячі двадцять три) гривні 05 (п'ять) копійок заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2013 року визнав ці вимоги підставними і обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником обов'язків у кредитному договорі № SAMDN3891 від 26 грудня 2007 року (а. с.7). За умовами цієї угоди заборгованість за договором № 1 до дати підписання генеральної угоди складала 24 692 грн 42 коп. (п. 1.1.2).

Відповідно до умов вказаної угоди банк надав ОСОБА_4 строковий кредит у сумі 22 682 грн 42 коп. на шість місяців, а той, у свою чергу, зобов'язався повернути кредит зі сплатою відсотків у розмірі 0,001 % на місяць на суму заборгованості за кредитом щомісячно з 1 по 25 число на погашення реструктуризованого боргу за попереднім кредитним договором (п. 2.1)

Пунктом 2.2 зазначеної угоди визначено, що згідно із ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України за порушення строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк виконання яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту встановлення порушення, заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 15 439 грн 15 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом генеральної угоди, яку ОСОБА_4 власноручно підписав, особисто підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «Приватбанк».

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 4 вересня 2014 року заборгованість за кредитом складала 17 533 грн 04 коп., несплачені відсотки за прострочену заборгованість - 86 коп., штраф згідно з п. 2.2 генеральної угоди - 15 439 грн 15 коп., а всього розмір заборгованості складав 33 023 грн 05 коп.

Районний суд прийшов до правильного висновку що пунктом 2.1 зазначеної генеральної угоди встановлено, що кредит надається шляхом встановлення кредитної лінії у розмірі 22682 грн 42 коп. на платіжну картку, яка відкрита відповідачу.

Окрім того апелянтом визнається обставина видачі Банком нової картки відповідачу ОСОБА_4, що передбачено п.2.3 Угоди.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується, а саме випискою по отриманій карті, що містить дані про встановлення кредитної лінії у сумі договору 22682грн 42 коп та від`ємний ліміт такої, та відповідає даним розрахунку заборгованості відповідно до якого проводилось погашення боргу: 23.12.2013 року в сумі 38000 грн.00 коп., 22.01.2014 року в сумі 350, 00 грн та 05.05.2014 року в сумі 1000,00грн, тому зазначене спростовує доводи апеляційної скарги, що Банк видавши нову платіжну картку не встановив кредитної лінії на таку.

Доводи апелянта щодо застосування строків позовної давності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем заявлено позов 03.10.2014 року про стягнення суми боргу за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 21 листопада 2013 року за період з 21.11.2013 по 04.09.2014 року та по якій відповідачем проводилась сплата заборгованості.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку місцевого суду і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст..ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді