Справа № 204/8019/16-ц
Провадження № 2/204/1093/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.

за участю секретаря Старостенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третя особа: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку уточнив 08 червня 2017 року, та знову уточнив 21 червня 2017 року. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу, укладеного 31 жовтня 2008 року, сторони мають спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем і перебуває на його повному утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. 19 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення відповідач ОСОБА_5 виїхала з України до ОСОБА_7, залишивши сина ОСОБА_8 на повне піклування позивача. Оскільки згоди щодо виплати аліментів на неповнолітнього ОСОБА_6 досягнути не вдалося, згідно рішення суду ОСОБА_5 повинна щомісячно перераховувати на утримання спільного сина у твердій грошовій сумі 1500 грн., починаючи з 14 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист знаходиться на виконанні Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області. Оскільки одним з головних обов'язків батьків (матері та батька) є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей виникає у них з часу народження до настання повноліття. Оскільки сплата аліментів за наданими ксерокопіями чеків ДВС відбувалась не на вказаний в заяві рахунок в банку, що неодноразово надавався до ДВС, а на інший картковий рахунок, до розрахунку приймалися чеки з відповідним призначенням «Аліменти». Станом на 01 червня 2017 року нараховані аліменти становлять 39 000,00 грн., з них сплачені: 29.05.2017 року 1 500,00 грн. (призначення платежу аліменти за травень 2017 року); 29.05.2017 року 3 883, 00 грн. (призначення платежу аліменти); 29.05.2017 року 14 995,00 грн. (призначення платежу - аліменти). Станом на 01 червня 2017 року сплачено 20 378,00 грн. Таким чином, сума заборгованості по аліментам станом на 01.06.2017 року становить 18 622,00 грн. Оскільки ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про рішення суду як поштою особисто, так і через представника, виходячи з того, що ОСОБА_5 взагалі не мала намірів сплачувати коштів на утримання спільної дитини, вважає, що про розмір аліментів вона була повідомлена напевно. Виходячи з розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 204/2372/15, який надано ДВС 29.05.2017 року розмір неустойки (пені) за просточення сплати аліментів складає: у період з квітня по грудень 2015 року 3 915,00 грн. (261 день х 15,00 грн. = 3 915,00 грн.), у період з січня по грудень 2016 року - 5 490,00 грн. (366 днів х 15,00 грн. = 5 490,00 грн.), у період з січня по травень 2017 року складає 1 800,00 грн. (120 днів х 15,00 грн. = 1 800,00 грн.). На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 18 622,00 грн., а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 11 205,00 грн., а всього на загальну суму 29 827,00 грн.

08 червня 2017 року відповідач надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що в 2013 році ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розлучились. Відповідач є громадянкою ОСОБА_7, в м. Дніпрі після розлучення залишилась одна з двома неповнолітніми дітьми. ОСОБА_1 приклав всіх зусиль для того, щоб вона виселилась з його квартири (м. Дніпро, вул. Янгеля, 22/231) зокрема, звертався до суду з позовом про виселення. Таким чином, не маючи фінансової змоги утримувати двох дітей та проживати на найманій квартирі, в 2014 році відповідач прийняла рішення про повернення до ОСОБА_7 (Оренбурзьска область), де в неї проживають батьки. Однак ОСОБА_1, будучи батьком молодшого сина - ОСОБА_6, категорично відмовився видавати згоду на виїзд дитини, в звязку з чим батьки дійшли згоди, що дитина залишиться проживати з ним, а на час канікул дозволятиме дитині проводити час у матері за місцем її проживання, для чого він зобовязався надавати безперешкодну змогу спілкуватись матері з дитиною, а також, на її вимогу надаватиме дозвіл на перетинання кордону та виїзд за кордон дитини. В 2015 ОСОБА_5 вийшла заміж та разом з чоловіком виїхала до Ізраіля разом зі старшим сином. Однак вона не відмовилась від молодшого сина, продовжувала приїжджати до нього та, як тільки в неї зявилась можливість, почала за своєю ініціативою пересилати грошові кошти на імя позивача. Зазначила, що ОСОБА_1, користуючись тим, що ОСОБА_5 знаходиться в іншій державі, звернувся до неї з позовами, де вказував адресу проживання ОСОБА_5 - м. Дніпро, вул. Янгеля, 22/231, тобто адресу квартири, де він зареєстрований, фактично проживає та є власником, а тому пошту на імя відповідача отримував він особисто і сам же розписувався за отримання. Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 07.11.2016 року, про що ОСОБА_5 не було відомо, хоча ОСОБА_1 був обізнаний про точну ізраїльську адресу відповідача. 21 вересня 2016 року в смс переписці ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_5 номер картки, яку він відкрив на імя дитини 868300). Розрахункова картка була відкрита ОСОБА_1 напередодні на імя неповнолітнього ОСОБА_6 спеціально для отримання платіжних перерахувань від ОСОБА_5 На цю картку ОСОБА_5 перераховувала грошові кошти. 23 травня 2017 року ОСОБА_5 прилетіла до України, де дізналась, що ОСОБА_6 звернувся до неї з позовною заявою про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів. 24.05.2017 р. ОСОБА_5 одразу ж звернулась до державного виконавця, який повідомив, що 7 листопада 2016 року було відкрите виконавче провадження, згідно до якого вона є боржницею і повинна сплатити аліменти починаючи з квітня 2015 року. З урахуванням того, що ОСОБА_5 сплачувала грошові кошти на рахунок сина раніше, державний виконавець зробив перерахунок заборгованості, після чого 29.05.2017 вона перерахувала на картку сина грошову суму в розмірі 20378,00 грн., після чого знову звернулась до Чечелівської виконавчої служби, де їй було надано довідку про відсутність заборгованості за аліментами. Відповідач не заперечує проти свого зобовязання по сплаті аліментів та не відмовляється від такої сплати і в подальшому. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам, у звязку з чим вона просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили суд його задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених в уточненій позовній заяві.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі посилаючись на підстави, викладені в письмових запереченнях. Представник відповідача додатково надала суду письмові заперечення, у яких зазначено, що те, що ОСОБА_5 відмовлялась від обовязку по утриманню сина, є наклепом. Вона добровільно здійснювала виплати по аліментам на р/р 868300, відкритий в ПАТ «Приватбанк», та саме цей рахунок 21 вересня 2016 року в переписці ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_5, куди остання і здійснювала виплати по аліментам через свого представника, так як не мала змоги здійснювати виплати особисто у звязку з проживанням в Ізраїлі. Зазначила, що умислу на ухилення від сплати або наявності вини у тому, що сума була сплачена не одразу, з боку відповідача не вбачається. Відповідач не заперечує проти свого зобовязання по сплаті аліментів та не відмовляється від такої сплати і в подальшому. У звязку з викладеним просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у судовому засіданні пояснив, що відповідач на теперішній час має перед позивачем заборгованість по аліментам у розмірі, вказаному ним у розрахунку заборгованості, який здійснений відповідно до вимог чинного законодавства. У звязку з тим, що позивач заперечував проти зарахування куплених відповідачем для дитини речей в рахунок стягнутих аліментів, розрахунок заборгованості по аліментам було перерахована, який станом на 01.06.2017 року становить 8 437,00 грн.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25 квітня 2009 року у позивача та відповідача народився спільний син ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 226832, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 06 травня 2009 року, актовий запис № 451 (а.с. 11).

Також встановлено та визнається сторонами, що 19 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року по справі № 204/2372/15-ц (провадження № 2/204/1718/16) (а.с. 122-125), яке було змінено рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року (а.с. 126-128), було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 1 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 14 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 05 жовтня 2016 року.

20 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісяця, починаючи з 14 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12).

07 листопада 2016 року на підставі виконавчого листа № 204/2372/15-ц, виданого 20 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, державним виконавцем Красногвардійської виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_9 було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52829637 від 07 листопада 2016 року (а.с.103).

Судом також встановлено, що відповідач за виконавчим листом № 204/2372/15, виданим 20 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, аліменти сплачувала нерегулярно, у звязку з чим станом на 01 червня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 8 437,00, що підтверджується розрахунком заборгованості по виконавчому листу № 204/2372/15-ц (а.с.117).

Відповідач та її представники заперечували проти задоволення позову з тих підстав, що прострочення сплати аліментів сталося не з вини відповідача, а про відкрите виконавче провадження та наявність заборгованості відповідач дізналася лише у травні 2017 року, коли прилетіла до України та звернулася до ВДВС.

Однак, суд критично ставиться до вказаних заперечень відповідача та до уваги їх не бере, оскільки судом встановлено, що під час розгляду справи № 204/2372/15-ц про стягнення з відповідача аліментів, ОСОБА_5 та її представник були обізнані про судові рішення по справі і у суді першої інстанції і у апеляційному суді, а отже достовірно знали про ухвалене судом рішення і про обовязок відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно з 14 квітня 2015 року. Факт обізнаності про рішення суду не заперечувався і самим відповідачем та його представником.

За таких обставин суд приходить до висновку, що прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача, яка будучі достовірно обізнаною про рішення (яке набрало законної сили), згідно якого з останньої було стягнуто аліменти у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно на утримання її малолітнього сина, належним чином та своєчасно не виконувала його, у звязку з чим виникла заборгованість по аліментам.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 18 622,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину.

Згідно ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Згідно положень ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». З аналізу положень частини 8 цієї статті слід дійти висновку, що суд вирішує питання заборгованості зі сплати аліментів лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства суд вважає, що заборгованість по аліментам може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом, який перебуває на виконанні у відділі ДВС.

Також слід зазначити, що у випадку ухвалення рішення про стягнення заборгованості за аліментами (які вже стягуються щомісячно згідно рішення суду), це може призвести до подвійної відповідальності боржника, оскільки з боржника у такому випадку буде стягнута грошова сума у вигляді заборгованості (яка виникла внаслідок несвоєчасної оплати ним аліментів), і безпосередньо самі аліменти, які він зобовязаний сплачувати на підставі вже існуючого рішення суду.

У звязку з викладеним, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 18 622,00 грн. не підлягають задоволенню, у звязку з чим в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Як зазначено у ч. 1 ст. ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством суд в даному випадку виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. У зв'язку з цим на відповідача має бути покладено тягар доказування протилежного.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 195 СК України, заборгованість по аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати.

Отже, частиною 1 ст. 196 СК України визначений розмір пені - 1% за кожен день прострочення.

Згідно положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Сторонами визнавався той факт, що на імя дитини позивачем був відкритий рахунок № 868300. Саме на цей рахунок відповідач перераховувала грошові кошти як аліменти на утримання дитини.

Судом встановлено, що відповідач у травні 2017 року погасила значну частину заборгованості по аліментам на загальну суму 20 380,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій від 29.05.2017 року на суму 3 880,00 грн. 1 500,00 грн. та 15 000,00 (а.с. 108).

Крім того, позивач перераховувала аліменти 23.09.2016 року у розмірі 5 000,00 грн. та 22.03.2017 року у розмірі 2 685,00 грн. що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 108) та розрахунком заборгованості по аліментам (а.с. 117).

Також судом встановлено, що відповідач купувала дитині одяг, іграшки та різноманітні речі, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 107, 109), які державним виконавцем були зараховані в рахунок сплати аліментів у червні 2016 року на суму 6 125,15 грн. та у серпні 2016 року на суму 2 311,59 грн., а всього на загальну суму 8 436,74 грн., що підтверджується також розрахунком заборгованості по аліментам № 7189107 від 29.05.2017 року (а.с. 105).

З пояснень державного виконавця судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що після того як у червні 2017 року позивач звернувся до державного виконавця з заявою про його незгоду з зарахуванням куплених відповідачем для дитини речей в рахунок аліментів, державний виконавець зробив перерахунок та не зараховував куплені речі, внаслідок чого у відповідача на теперішній час виникла заборгованість по аліментам.

Згідно розрахунку заборгованості № 7200/07 від 08.06.2017 року за виконавчим листом №204/2372/15-ц, виданим 20 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісяця, здійсненого державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 заборгованість по аліментам за період з квітня 2015 року по 01 червня 2017 року становить 8 437,00 грн. (а.с. 117).

Позивачем в уточненій позовній заяві наведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з квітня 2015 року по травень 2017 року, згідно якого загальна сума неустойки за вказаний період становить 11 205,00 грн. і складається з суми неустойки: за період з квітня по грудень 2015 року 3 915,00 грн.; за період з січня по грудень 2016 року 5 490,00 грн.; за період з січня по травень 2017 року 1 800,00 грн.

Однак, суд зазначає, що розрахунок виконаний позивачем є помилковим та не відповідає вимогам закону щодо порядку визначення розміру пені за несплату аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-94цс-15 від 1 липня 2015 року. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що при розрахунку неустойки (пені) сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає:

- за 2015 рік: за квітень 2011 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 30 днів = 450,00 грн. сума неустойки (пені);

за травень 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за червень 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 30 днів = 450,00 грн. сума неустойки (пені);

за липень 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за серпень 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за вересень 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 30 днів = 450,00 грн. сума неустойки (пені);

за жовтень 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за листопад 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 30 днів = 450,00 грн. сума неустойки (пені);

за грудень 2015 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені).

Всього сума неустойки (пені) за 2015 рік 4 125,00 грн.

- за 2016 рік: за січень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за лютий 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 29 днів = 435,00 грн. сума неустойки (пені);

за березень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за квітень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 30 днів = 450,00 грн. сума неустойки (пені);

за травень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за червень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 30 днів = 450,00 грн. сума неустойки (пені);

за липень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за серпень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 31 день = 465,00 грн. сума неустойки (пені);

за вересень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (сплачено 5 000,00 грн., при цьому переплата на жовтень 2016 року становить 3 500,00 грн.) х 1% х 30 днів = 0,00 грн. сума неустойки (пені);

за жовтень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (сплачено у вересні 2016 року як переплату на жовтень 2016 року 3 500,00 грн., при цьому переплата на листопад 2016 року становить 2 000,00 грн.) х 1% х 31 день = 0,00 грн. сума неустойки (пені);

за листопад 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (сплачено 2 500,00 грн., при цьому переплата на грудень 2016 року, з урахуванням сплати аліментів у вересні 2016 року, становить 3 000,00 грн.) х 1% х 30 днів = 0,00 грн. сума неустойки (пені);

за грудень 2016 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (сплачено у вересні та листопаді 2016 року як переплату на грудень 2016 року 3 000,00 грн.) х 1% х 31 день = 0,00 грн. сума неустойки (пені).

Всього сума неустойки (пені) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року 3 660,00 грн.

за 2017 рік: за січень 2017 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (сплачено у вересні та листопаді 2016 року як переплату на січень 2017 року 1 500,00 грн.) х 1% х 31 день = 0,00 грн. сума неустойки (пені);

за лютий 2017 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. х 1% х 28 днів = 420,00 грн. сума неустойки (пені);

за березень 2017 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (сплачено 2 685,00 грн., при цьому переплата на квітень 2017 року становить 1 185,00 грн.) х 1% х 31 день = 0,00 грн. сума неустойки (пені);

за квітень 2017 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (з них сплачено у березні 2017 року як переплату на квітень 1 185,00 грн.) х 1% х 30 днів = 94,50 грн. сума неустойки (пені);

за травень 2017 року нарахована сума аліментів 1 500,00 грн. (сплачено 20 378,00 грн.) х 1% х 31 день = 0,00 грн. сума неустойки (пені).

Всього сума неустойки (пені) за період з 01.01.2017 року по 31.05.2017 року 514,50 грн.

Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, за період з квітня 2015 року по 01.06.2017 року складає: 4 125,00 грн. + 3 660,00 грн. + 514,50 грн. = 8 299,50 грн., а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню.

Оцінюючи надані стороною відповідача фотознімки (а.с. 137-143) суд їх до розгляду не бере, оскільки вони не відповідають вимогам належності доказів встановлених ст. 58 ЦПК України, та не містять інформації щодо предмета доказування по даній справі. Крім того з вказаних фотознімків неможливо встановити кому вони належать та хто на них зображений.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобовязання Красногвардійського ВДВС надати суду розрахунок заборгованості по аліментам то вони задоволенню не підлягають, оскільки предявлені не до відповідача по справі а до третьої особи.

Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі ст. 7, 8, 180, 187, 194, 195, 196 СК України, та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 81, 209, 212-216, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина ОСОБА_10 Федерації 65 №3245311, виданий 16.12.2014 року УФМС 428, проживаючої за адресою: Ізраїль, АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11АДРЕСА_2) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 8 299,50 грн. (вісім тисяч двісті девяносто девять гривень, 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина ОСОБА_10 Федерації 65 №3245311, виданий 16.12.2014 року УФМС 428, проживаючої за адресою: Ізраїль, АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня, 20 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Д.Л. Черкез