АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4949/17 Справа № 201/4461/17 Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М. П. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правомірною нотаріальної дії щодо визнання посвідчення договору дарування майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, який ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року було повернуто позивачеві.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 42 постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають із приводу нерухомого майна. Згідно ст. 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічна позиція викладена в п. 4 Постанови №5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить суд визнати правомірними вчинені дії ПН ДМНО ОСОБА_4 з нотаріального посвідчення договору дарування від 01 грудня 2001 року, предметом якого нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.

Тобто, даний цивільно-правовий спір стосується нерухомого майна і до таких позовів застосовується виключна підсудність у відповідності до ст. 114 ЦПК України.

Оскільки предметом договору дарування є квартира АДРЕСА_1, що за адміністративно-територіальною одиницею відноситься до Шевченківського (Бабушкінського) району, то колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо необхідності повернення даної позовної заяви ОСОБА_2

Водночас, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне тлумачення та застосування судом першої інстанції положень ст. 114 ЦПК України, а також, на необхідність застосування норми ч. 14 ст. 110 ЦПК України.

Однак, треба звернути увагу, що відповідно до ч. 14 ст. 110 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 ЦПК України.

Отже, в даному випадку ОСОБА_2 не має права вибору, передбаченого ч. 14 ст. 110 ЦПК України, між декількома судами, оскільки в даному цивільно-правовому спорі діє виключна підсудність.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року про повернення позовної заяви - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова