Справа № 185/8439/16-ц
Провадження № 2/185/447/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2017 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Герасименко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації та визнання права власності на частину житлового будинку,-
18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить (з урахуванням уточнення позову від 20 лютого 2017 року, 05 квітня 2017 року) визнати свідоцтво від 03.06.2015 року на право власності на житловий будинок за адресою Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Карабинівка, вул.Довогополого, будинок, 6, видане на ім'я ОСОБА_2 (номер об'єкта нерухомого майна: 38447650) недійсним, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на домоволодіння, розташованого за адресою Дніпропетровська область, ОСОБА_3 ран, с. Карабинівка, вул. Довогополого, будинок, 6, на підставі свідоцтва про право власності від 03.06.2015 року, номер об'єкта нерухомого майна: 38447650, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІНН НОМЕР_1) право власності на 1/6 частки домоволодіння № 6 з надвірними спорудами по вул. Довгополого в с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області, стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Позов мотивовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 березня 1980 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Булахівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_2 купив домоволодіння, що складалось з саманного будинку, критого шифером, розмір жилої площі 16 кв.м., розташованого на земельній ділянці 0,50 га. У період до 1989 року подружжя спільними трудовими та матеріальними зусиллями звели нове домоволодіння, шляхом реконструкції та перебудови старого домоволодіння, та повністю закінчили будівництво. ОСОБА_2 18 серпня 2009 року було отримано у виконавчому комітеті Карабинівської сільської ради Павлоградського району рішення про надання дозволу на будівництво ОСОБА_2, однак п. 2 вищевказаного рішення було зобовязано ОСОБА_2 оформити в місячний термін всю необхідну документацію в відділі архітектури та містобудування ОСОБА_3 райдержадміністрації, п. 3 зобовязано ОСОБА_2 до оформлення необхідної документації будівництво не розпочинати. Таким чином, після отримання дозволу на будівництво у серпні 2009 році, ОСОБА_2 будівельний паспорт не отримував, не подав до ДАБІ декларацію про початок та закінчення будівництва, та не вчиняв будь яких будівельних робот за адресою вул. Довгополого 6 в село Карабинівка. 01 квітня 2013 року в с.Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області померла мати позивача ОСОБА_4, після чого відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння № 6 з надвірними спорудами по вул. Довгополого в с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області, а також земельний пай. Позивач звернувся до Другої державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері, інші спадкоємці батько ОСОБА_2 також звернувся з заявою про прийняття спадщини, рідна сестра (донька спадкоємця) відмовилась від прийняття спадщини на користь батька. Але було встановлено, що в позивача відсутні правовстановлюючі документи на будинок № 6 з надвірними спорудами по вул. Довгополого в с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області.
В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, представник позивача надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 березня 1980 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Булахівської сільської ради народних депутатів, ОСОБА_2 придбав домоволодіння, що складалось з саманного будинку, критого шифером, розмір жилої площі 16 кв.м., розташованого на земельній ділянці 0,50 га.
ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,65 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку - площею 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40га згідно рішення виконавчого комітету Карабинівської сільської ради Павлоградського району №27 від 13 вересня 1996 року.
Будівництво будинку №6, розташованого по вул.Довгополого в с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області, було здійснено на підставі рішення виконавчого комітету Карабинівської сільської ради Павлоградського району від 18 серпня 2009 року №37, згідно якого ОСОБА_2 дано дозвіл на будівництво житлового будинку, гаража, вбиральні, скважини, сараю (господарчої будівлі), огорожі за адресою: с.Карабинівка, вул. Довгополого, 6; проекту забудови № 27 від 18 квітня 1983 року земельної ділянки індивідуального забудовника за адресою: Павлоградський район, с. Карабинівка, вул. Довгополого, буд. № 6; рішення № 27 від 13 вересня 1996 року виконавчого комітету Карабинівської сільської ради народних депутатів Павлоградського району, згідно якого передано ОСОБА_2 безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,65 га., в тому числі для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га.
У відповідності до ст. 16 Закону України «Про власність», ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.
У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 та його дружина, ОСОБА_4, збудували спірний будинок за час шлюбу, будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому ОСОБА_4 належала 1/2 частина житлового будинку, як спільного сумісного майна подружжя.
Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 533544, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 30 жовтня 2013 року, ОСОБА_4 померла 01 квітня 2013 року, про що 03 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис №11.
Згідно довідки виконкому Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 01.04.2013 року, до дня своєї смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4, на час її смерті з нею проживала: чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований, але за даною адресою не проживає), яка міститься в матеріалах спадкової справи №242/2013.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач та відповідач звернулись до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої 01 квітня 2013 року. Донька померлої, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно заяви відмовилась від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 на користь чоловіка померлої ОСОБА_2.
Згідно постанови Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 25 листопада 2013 року позивачу, ОСОБА_1, було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 6, що розташований по вулиці Довгополого в с.Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області та на земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою.
Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України cпадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно до ч.1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач вчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, та є спадкоємцем першої черги разом з батьком та рідною сестрою (яка відмовилась від спадщини на користь батька).
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Карабинівка, вул.Довогополого, будинок, 6, від 03.06.2015 року та скасування державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року у цивільній справі №185/8424/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, встановлено наступне.
Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, спеціалістами КП ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації вперше було здійснено вихід до домоволодіння за адресою: Павлоградський район, с.Карабинівка, вулиця Довгополого,6, та складено план будинку та господарських споруд 16.03.2009 року. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи план розміщення будинку та господарських споруд, який складено 16.03.2009 року, не відповідає проекту забудови земельної ділянки за адресою: Павлоградський район, с.Карабинівка, вулиця Довгополого,6, який складено на замовлення відповідача у справі, ОСОБА_2, 18.04.1983 року. Тобто забудовником, відповідачем у справі, не було дотримано затвердженого 18.04.1983 року проекту забудови земельної ділянки за адресою: вулиця Довгополого,6 в с.Карабинівка Павлоградського району. Тобто, матеріали справи не містять достатніх доказів підтвердження 1992 року закінчення побудови як будинку так і господарських споруд за адресою: Павлоградський район, с.Карабинівка, вулиця Довгополого,6, згідно проекту забудови земельної ділянки за вищевказаною адресою від 18.04.1983 року, враховуючи, що план розташування будинку та господарських споруд згідно даних КП ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації 16.03.2009 року не відповідає затвердженому проекту забудови земельної ділянки за адресою: Павлоградський район, с.Карабинівка, вулиця Довгополого,6.
ОСОБА_2 отримав дозвіл на будівництво житлового будинку, гаражу, вбиральні, скважини, сараю та огорожі за адресою: Павлоградський район, с.Карабинівка, вулиця Довгополого,6, тільки 18 серпня 2009 року згідно рішення №37 виконавчого комітету Карабинівської сільської ради Павлоградського району.
Відповідно до норм законодавства чинного після видання наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, згідно якого втратив чинність Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджений Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погоджений з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, рік закінчення будівництва нерухомого майна пов'язаний з прийняттям нерухомого майна до експлуатації, перевірки дотримання державно-будівельних та санітарних норм при будівництві.
Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року у цивільній справі №185/8424/14-ц залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року, набрало законної сили.
Однак щодо спірного нерухомого майна відсутні правовстановлюючі документи, зокрема, акт прийняття в експлуатацію або сертифікат відповідності.
Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (стаття 182 частина перша ЦК України)
Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.
Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначається постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.
За змістом зазначених норм матеріального права особа (фізична або юридична), яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як обєкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Вирішуючи питання про законність набуття права власності на обєкти нерухомого майна, за положенням статті 376 ЦК України треба враховувати те, що право власності на нерухоме майно може бути визнано за особою лише за умови, що таке будівництво не є самочинним у розумінні статті 376 ЦК України та статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Таким чином, в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/6 частку домоволодіння № 6 з надвірними спорудами по вул.Довгополого в с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області необхідно відмовити, оскільки до прийняття обєкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації в установленому законом порядку та його державної реєстрації право власності на нього не виникає, що виключає перехід права власності на таке майно в порядку спадкування.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст.10,11,209,212,214-215,218,224-232 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації та визнання права власності на частину житлового будинку задовольнити частково.
Визнати недійсним свідоцтво від 03.06.2015 року на право власності на житловий будинок за адресою Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Карабинівка, вул.Довогополого, будинок, 6, видане на ім'я ОСОБА_2 (номер об'єкта нерухомого майна: 38447650).
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Карабинівка, вул. Довогополого, будинок 6.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Суддя А. О. Врона