ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/5734/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ДАНИЛЕНКО В.В.

при секретарі ПАСЬКО І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач, Дарницький РВ ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) про звільнення майна з під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при зверненні позивача до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на ? частину квартири АДРЕСА_1 після смерті його брата йому було відмовлено, оскільки на дану частину квартири на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва було накладено арешт.

На даний час, позивач має на меті оформити право власності на дану частину даної квартири після смерті брата, однак, в цьому йому перешкоджає накладений 26.03.2009 року ВДВС Дарницького РУЮ арешт. Накладений відповідачем арешт на частину майна, на даний час не знято, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Проте, ним подано заяву, в якій він просить суд розглядати справу без його участі. Крім того, відповідачем надано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2009 року ВДВС Дарницького РУЮ накладено арешт на 1/2 частину нерухомого майна, що належало ОСОБА_2, зокрема на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2., однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки арешт накладений державним виконавцем на частину даного майна не було знято.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми, суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт.

За змістом ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, стст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», стст. 174, 212, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, що належала ОСОБА_2, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Виключити 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_2, з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ ДАНИЛЕНКО В.В.