Справа № 452/2612/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/2648/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, ОСОБА_2

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника КС «Бойківщина» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Кредитна спілка «Бойківщина» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу у розмірі 22543,54грн. та судових витрат.

Оскаржуваним рішенням позов КС «Бойківщина» задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 у користь кредитної спілки «Бойківщина» 22543,54 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 у користь КС «Бойківщина» понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 459,33 грн. із кожного.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що 24 червня 2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №СВ-33, згідно з умовами якого КС «Бойківщина» надала ОСОБА_5 кредит у розмірі 20000грн. на строк 12 місяців зі сплатою за користування кредитом 0,13% за кожен календарний день. З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобовязань перед КС «Бойківщина» за кредитним договором №СВ-33 від 24.06.2015 року були укладені Договори поруки №СВ-33/1, №СВ-33/2 від 24.06.2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_6 і ОСОБА_4 відповідно. Зазначає, що з урахуванням умов договору поруки та ч. 4 ст. 559 ЦК України обовязком кредитора є предявлення вимоги до поручителя з дня настання строку виконання основного зобовязання. Якщо строк не встановлений, то вимога кредитора до поручителя може бути предявлена протягом шести місяців. Тобто, беручи до уваги, що кредитор звернувся з позовом 13.10.2016 року і вимога за кожним черговим непогашеним платежем до ОСОБА_4, як до поручителя, не предявлялась, то поруку слід вважати припиненою. Крім того, вважає, що безпідставне виключення судом першої інстанції ОСОБА_7 з числа відповідачів, без зясування чи припинилася в нього порука, призвело до збільшення обсягу відповідальності інших відповідачів. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника КС «Бойківщина» ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту обо інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2015 року, між КС «Бойківщина» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №СВ-33, згідно з умовами якого КС «Бойківщина» надала ОСОБА_5 кредит у розмірі 20000грн. на строк 12 місяців зі сплатою за користування кредитом 0,13% за кожен календарний день.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору ОСОБА_5 взяла на себе зобовязання сплатити кредит та відсотки за користуванням ним шляхом першочергової щомісячної сплати процентів за користування кредитом, а в наступну чергу основну суму кредиту рівними частинами по 2132грн. щомісячно до 24 червня 2016 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що КС «Бойківщина» виконала свої зобовязання за кредитним договором №СВ-33 від 24.06.2015 року, надавши ОСОБА_5 кредит у розмірі 20000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 24.06.2015 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобовязань перед КС «Бойківщина» за кредитним договором №СВ-33 від 24.06.2015 року, були укладені договір поруки №СВ-33/1 від 24.06.2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_6 (поручитель), та ОСОБА_5 (позичальник), та договір поруки №СВ-33/2 від 24.06.2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_4(поручитель) та ОСОБА_8 (позичальник).

Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_5 не виконувала належним чином зобов»язань за кредитним договором, не сплачувала у встановлений строк платежі по тілу кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, у зв»язку з чим у неї склалася заборгованість за кредитним договором, яка підлягає солідарному стягненню з боржника і поручителів, з кожного окремо.

Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак зазначені у ньому умови є обов»язковими до виконання його сторонами.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11.10.2016р. за кредитним договором від 24.06.2015 року №СВ-33, заборгованість ОСОБА_5 станом на 10.11.2016 року, із урахуванням сплаченої однієї тисячі гривень під час провадження у цивільній справі, становить 22543,54грн.

На спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачі, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надали іншого розрахунку, не надали належних та допустимих доказів на підтвердження сплати кредитних коштів.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення 22543,54грн. заборгованості за кредитним договором від 24.06.2015 року №СВ-33, як з боржника, ОСОБА_5, так і з поручителів, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Пункт 1 договорів поруки № СВ -33/1 та №СВ-33/2, укладених між КС «Бойківщина» та ОСОБА_6, ОСОБА_4 передбачає, що поручитель зобов»язується перед спілкою відповідати по зобов»язаннях ОСОБА_9, що витікають із кредитного договору №СВ -33 від 24 червня 2015 року, укладеного між КС та позичальником, а п.2.1 договорів передбачає, що поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед спілкою.

Згідно зі ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за конання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У випадку, коли між кредитором та декількома поручителями укладено окремі договори поруки, такі поручителі не є солідарними боржниками між собою, а кожен з них несе солідарну відповідальність з боржником.

В той же час, стягуючи солідарно з боржника, ОСОБА_5, та одночасно з поручителів ОСОБА_10 та ОСОБА_4, на користь позивача, КС «Бойківщина», заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між позичальником та поручителями укладено два окремі договори поруки, а не один, а тому кожен із поручителів несе перед кредитором окрему солідарну з боржником відповідальність згідно з договорами поруки, а відтак оскаржуване рішення суду є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленнями нового рішення яким позовні вимоги КС «Бойківщина» слід задовольнити. Стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь кредитної спілки «Бойківщина» 22543,54 грн. заборгованості за кредитним договором №СВ-33 укладеного 24 червня 2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_5 та стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Бойківщина» 22543,54 грн. заборгованості за кредитним договором №СВ-33 укладеного 24 червня 2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_5.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність посилання відповідача ОСОБА_4 про припинення поруки стосовно неї, оскільки умовами кредитного договору було передбачено погашення його в цілому до 24.06.16р., останній платіж відсотків по кредиту і частково було сплачено основну суму кредиту відповідачем 29.04.2016 року, а до місцевого суду із позовом кредитна спілка «Бойківщина» звернулася 13.10.2016 року, тобто, до закінчення шестимісячного строку, а відтак доводи апелянта про припинення поруки є безпідставними та необугрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги КС «Бойківщина» задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь кредитної спілки «Бойківщина» 22543,54 грн. заборгованості за кредитним договором №СВ-33 укладеного 24 червня 2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_5.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Бойківщина» 22543,54 грн. заборгованості за кредитним договором №СВ-33 укладеного 24 червня 2015 року між КС «Бойківщина» та ОСОБА_5.

Стягнути із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 у користь КС «Бойківщина» понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі по 459,33 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_2