У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщин за заповітом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 братом ОСОБА_5

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що

23 жовтня 1998 року ОСОБА_5 склав на її ім'я заповіт, а після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася з квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що нею пропущено визначений законом строк для прийняття спадщини з об'єктивних причин, оскільки вона проживає на тимчасово окупованій території України, для виїзду із якої необхідний спеціальний пропуск, який у неї був відсутній, поштовий зв'язок між тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей засобами «Укрпошта» було тимчасово припинено, а тому ОСОБА_3 вважала вказані обставини поважними та просила задовольнити позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви в Першу тернопільську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, на строк один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що у ОСОБА_3 були істотні перешкоди особисто подати заяву про прийняття спадщини за померлим братом, оскільки вона перебувала у м. Торезі Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України, для виїзду з якої передбачений спеціальний пропуск, який був отриманий нею тільки у вересні 2015 року.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановленота підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який є братом позивачки ОСОБА_3 та батьком відповідачки ОСОБА_4

23 жовтня 1998 року ОСОБА_5 склав заповіт, згідно з яким заповів належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 та все належне майно ОСОБА_3 (а. с. 8).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складалася з квартири АДРЕСА_1.

16 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна.

Судами установлено, що ОСОБА_3 з 21 травня 1993 року зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2.

Як зазначалося вище, на обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що нею пропущено визначений законом строк для прийняття спадщини з об'єктивних причин, оскільки вона проживає на тимчасово окупованій території України, для виїзду із якої необхідний спеціальний пропуск, який у неї був відсутній, поштовий зв'язок між тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей засобами «Укрпошта» було тимчасово припинено, а тому вважала вказані обставини поважними та просила задовольнити позов.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16 вересня 2014 року - «...тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України...».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами, внесеними згідно з Розпорядженнями КМ № 128-р від 18 лютого 2015 року, № 428-р від 05 травня 2015 року, № 1276-р від 02 грудня 2015 року) м. Торез віднесене до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» «...До окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року...».

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною радою України тимчасово окупованими.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень КМУ», до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, в тому числі відноситься м. Торез Донецької області.

Відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, періодом проведення антитерористичної операції вважається час з 14 квітня 2014 року до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року.

У офіційному повідомлені УДППЗ «Укрпошта» щодо роботи УДППЗ «Укрпошта» в Донецькій та Луганський областях (http://ukrposhta.ua/robota-ukrposhti-v-doneckij-ta-luganskij-oblastyax) наведено перелік населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти, у якому, зокрема, зазначено м. Чистякове (до перейменування - м. Торез).

Згідно листа УДППЗ «Укрпошта» від 28 листопада 2014 року № 521-34/194 місто Торез Донецькоїобласті є тимчасово окупованою територією України, для виїзду з якої необхідний спеціальний пропуск, поштовий зв'язок між тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей засобами УДППЗ «Укрпошта» тимчасово припинений (а. с. 66).

17 березня 2015 року, тобто в останній день визначеного законом шестимісячного терміну, позивач подала до приватного нотаріуса Торезького міського нотаріального округу Донецької області заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5 Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу Донецької області Левіщевим Е.М. та 17 березня 2015 року зареєстрована в реєстрі за № 471.

Через відсутність поштового зв'язку у м. Торезі Донецької області вказана заява була направлена знайомими позивача з м. Приморська Запорізької області на адресу Першої тернопільської державної нотаріальної контори (поштовий конверт) (а. с. 65).

27 березня 2015 року вказана заява ОСОБА_3 надійшла до Першої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстрована за № 579 та долучена до матеріалів спадкової справи № 193/2015 (а. с. 64).

За загальними положеннями про спадкування - право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено статтями 1220, 1222, 1270 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав самостійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Висновки судів попередніх інстанцій відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права на підставі положень ст. 360-7 ЦПК України.

З огляду на вказане суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність у позивачки поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов та визначаючи ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази й надав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. ст. 10, 57-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, ухваливши законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, а тому ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

О.В. Попович