АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/538/17Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/345/17 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

20 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

секретар - Романюк Х.Ю.

з участю представника ПАТ "Державний ощадний банк України" ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 лютого 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк (далі ПАТ Ощадбанк) звернулось в суд із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №110 від 10.10.2008 року в сумі 6 622,57 доларів США та пені у розмірі 21 536,62 грн.

Одночасно із поданням позову подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне ОСОБА_2 на праві власності нерухоме та рухоме майно в межах ціни позову. Заяву обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, завдати збитків та унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Ощадбанк просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки поведінка відповідача дає підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заслухавши пояснення представника ПАТ Ощадбанк, яка доводи апеляційної скарги підтримала, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про забезпечення позову відсутні дані про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, не зазначено вартості майна на момент звернення із заявою, а також не подано доказів, що невжиття заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на належне на праві власності ОСОБА_2 рухоме та нерухоме майно в межах ціни позову, не зазначивши при цьому, на яке саме майно.

При цьому ПАТ Ощадбанк із клопотанням про витребування відомостей щодо наявності на праві власності у ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна до суду не звертався.

Оскільки в заяві ПАТ Ощадбанк не конкретизовано майно, на яке необхідно накласти арешт, тому суд не мав можливості пересвідчитись у тому, що застосування такого запобіжного заходу як арешт рухомого та нерухомого майна не порушуватиме прав інших осіб, чи буде цей вид забезпечення позову співмірним заявленим позовним вимогам, чи не буде перешкоджати господарській діяльності юридичної особи чи фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Крім цього, позивачем не доведено доцільності застосування саме такого виду забезпечення позову як накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач обгрунтовано припускає, що ОСОБА_2 може чинити у подальшому перешкоди у виконанні судового рішення, а тому необхідно накласти арешт на все його майно, колегія суддів оцінює критично, так як з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що з отриманих 20 000 доларів кредиту ОСОБА_2 повернув банку 13 423 долари США, а також сплатив проценти у розмірі 17 383 доларів США, а всього разом сплатив банку більше 30 000 доларів США. За таких обставин, з врахуванням поведінки відповідача щодо повернення кредитних коштів та сплати ним процентів, відсутні підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3