Справа № 504/1365/17
провадження № 2/504/1617/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017с.м.т.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Ємельяненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. ОСОБА_1 області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу і про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Каїрської сільської ради про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу і про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом в якій вказує, що 17.10.2009р. померла її баба ОСОБА_3 у звязку з чим відкрилася спадщина. За час свого життя померлою був складений заповіт, згідно якого право приватної власності на землю вона заповіла ОСОБА_2. Однак оформити спадщину позивачка не має можливості, оскільки в документах виявилися розбіжності.

На підтвердження вказаних обставин, надала копію свідоцтва про смерть та заповіт, в яких прізвище та імя померлої зазначені як «Курбач Емілія». Згідно запису в Державному акті на право приватної власності на землю зазначений акт виданий на імя «Курбач Меланії Андріївни». Відповідно до довідки виконавчого комітету Красносільської сільської ради земельна ділянка дійсно належить «Курбач Емілії Андріївни» площею 7,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ОД №040220, виданого Петрівською сільською радою 21.03.2000 року, в якому була допущена помилка при написанні імя «Меланія».

Позивач до суду не зявилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві позивачка вказав на те, що позовні вимоги вона просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та дату був повідомлений належним чином, причини неявки в суд не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2009 року у віці 71 год померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №19777 від 18.10.2009 року, виданим виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №9. В Державному акті на право приватної власності на землю від 21.03.2000 року Серія ІІ-ОД №040220 виданого Петрівською сільською радою 21.03.2000 року зазначено імя «Курбач Меланія Андріївна».

Відповідно до довідки виконавчого комітету Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області №53 від 31.01.2017 року земельна ділянка дійсно належить «Курбач Емілії Андріївни» площею 7,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ОД №040220, виданого Петрівською сільською радою 21.03.2000 року, в якому була допущена помилка при написанні імя «Меланія».

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 квітня 2017 року №787/02-14, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом державний нотаріус Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області видати ОСОБА_2 не може, у звязку з виявленими розбіжностями, а саме, в свідоцтві про смерть імя спадкодавця «Емілія», а в державному акті на право приватної власності на землю імя власника вказано «Меланія» у звязку з чим позивачу було рекомендовано звернутись за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ ОД №040220, виданого 21.03.2000 року на імя ОСОБА_4 належить ОСОБА_3, померлої 17.10.2009року.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається у звязку зі смертю особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 30, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1225, 1233,1258, 1261, 1268ЦК України, 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 до Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу і про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №040220 від 21.03.2000року, виданого на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Петрівської сільської ради від 10 березня 2000 року №50, на земельну ділянку площею 7,18га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виданого на імя ОСОБА_4 ОСОБА_3, померлої 17.10.2009 року.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 7,18 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каїрської сільської ради, Лиманського району Одеської області, що залишилися після смерті ОСОБА_3, померлої 17 жовтня 2009 року, яка належала її на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ОД №040220, виданого Петрівською сільською радою народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 21 березня 2000 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №96.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Добров П.В.