Справа № 333/2896/16
Пр. № 2/333/104/17
26 липня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
при секретарі Кунець В.В.,
за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: гаражний кооператив «Юність» про поділ майна подружжя та визнання права власності на гараж , -
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримати, надали аналогічні пояснення та просили його задовольнити, позивач проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи ГК «Юність» - Горбач В.М., суду пояснив, що на цей час ОСОБА_3 не є власником спірного гаражу, оскільки в 2013 році він продав вказаний гараж і з 2013 року відповідач не є членом гаражного кооперативу, членом спірного гаражу є інша особа.
Дослідивши матеріали справи, допитавши в судовому засіданні свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено.
З 13.06.1980 року сторони перебували у шлюбі, заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/2090/13 ц шлюб розірваний (а.с.7).
В період шлюбу в липні 2001 року позивач виїхала до Сполучених Штатів Америки, де перебувала на заробітках, повернулась в Україну у 2013 році, що підтверджується її закордонним паспортом та проїзними документами, долученими до матеріалів справи (а.с.83-85).
Згідно міжнародного платіжного переказу WESTERN UNION від 22 листопада 2002 року на ім'я відповідача зі Сполучених Штатів Америки були надіслані кошти в сумі 3000 доларів США (а.с.6).
Згідно паспорту на гараж від 1984 року ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 належить гараж місце НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Юність» ( а.с.147 )
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що з листопада 2004 року він був головою ЖБК «Шляховик» за адресою: АДРЕСА_1 проживала сім'я ОСОБА_3, за комунальні послуги по вказаній квартирі оплату здійснював ОСОБА_3 на час повернення з Америки сторони проживали разом.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є дочкою позивачці, ОСОБА_1 з 2001 року по 2013 рік перебувала на заробітках в США. З Америки мати висилала гроші відповідачу, за які він придбав вантажний автомобіль. На оплату комунальних платежів позивачка також висилала кошти. ОСОБА_3 витрати на комунальні платежі не ніс.
Згідно письмових запереченнь на позов, відповідач ОСОБА_3 не заперечує отримання грошового переказу від відповідачки зі Сполучених Штатів Америки, доказів сплату комунальних платежів за квартиру АДРЕСА_1 суду не надав.
Відповідно до п. 2, 3 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним.
Частиною 2 ст. 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власніс тю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Крім того, у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦКУкраїни ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному
кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо».
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірні кошти, які були надіслані позивачкою згідно платіжного міжнародного переказу WESTERN UNION від 22 листопада 2002 року на ім'я відповідача зі Сполучених Штатів Америки в сумі 3000 доларів США належать сторонам на праві спільної сумісної власності та придбані під час шлюбу, гараж, місце НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Юність» на цей час не належить відповідачу та не може бути предметом розділу між колишнім подружжям.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.57,60,61,63,65,69,70,71 Сімейного кодексу України, ст.ст.177,183,355,364,368,370,719 Цивільного кодексу України, ст.,ст. 22-24 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.ст.4,10,11,57-59,60-61,88,208,209,212-215,218,294 Цивільного процесуального кодексу України суд, -
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: гаражний кооператив «Юність» про поділ майна подружжя та визнання права власності на гараж - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 ? частину коштів, які 22 листопада 2002 року надійшли на ім'я ОСОБА_3 згідно міжнародного платіжного переказу WESTERN UNION в сумі 3000 доларів США, а саме стягнути 1500 доларів США, що еквівалентно 38 760 ( тридцять вісім тисяч сімсот шістдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 387 грн. 60 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова