Справа № 545/323/13- ц
Провадження 4-с/545/34/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Задорожна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали скарги Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк», заінтересовані особи : Державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1, ОСОБА_2, на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1, -

встановив:

До Полтавського районного суду надійшла скарга від Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк», заінтересовані особи : Державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1, ОСОБА_2, на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1.

Скаргу аргументували тим, що 07.05.2013 року Полтавським районним судом Полтавської області на виконання рішення від 06.03.2013 року по цивільній справі № 545/323/13-ц був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованості в сумі 1602,78 грн..

29.09.2016року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості був направлений на виконання до Полтавського РВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області.

20.09.2017року на адресу скаржника надійшла Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, винесена Державним виконавцем Полтавського РВ ВДВС ОСОБА_1 29.06.2017 року виконавчому провадженні № 52451814, з посиланням на те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

З даною постановою скаржник не згоден та вважають дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 неправомірними, виходячи з наступного:

При винесенні Постанови державний виконавець послався на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У Постанові про повернення виконавчого документа стягувану не зазначено жодної інформації про проведення державним виконавцем будь-яких заходів, направлених на з'ясування наявності у боржника - фізичної особи майна.

Державним виконавцем взагалі не були здійснені необхідні заходи для виявлення майна на яке може бути звернуто стягнення, пошуку джерел доходів, зокрема отримання заробітної плати боржником, інших можливих шляхів для погашення заборгованості.

Так, згідно ч. 1 ст. 18 Закону, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право:

- встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону);

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або У стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про

договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону);

- провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, а у подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону).

Державний виконавець не виконав свій обовязок щодо ефективного, своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій, своїми правами не скористався, тобто у повному обсязі виконавчі дії не провів, майновий стан боржника належним чином не перевірив.

Жодних документів виконавчого провадження, у тому числі Постанову про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець на нашу адресу не надав.

Згідно положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Зазначена Постанова була направлена на нашу адресу 19.09.2017 року, тобто більше ніж через 2,5 місяці після винесення, чим прямо порушене наше право на своєчасне отримання інформації про стан виконавчого провадження.

Таким чином, Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від

30.06.2017року, винесена державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 52451814 є неправомірною та Винесеною з порушенням закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2. ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Постанова скаржником отримана 20.09.2017року .

Згідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може б/ти подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

В судове засідання скаржник не зявився, надавши суду заяву в якій скаргу підтримали та прохали задовольнити, а розгляд проводити без їх участі.

Представника Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з»явився викликався належним чином, про причини не появи не повідомив.

Судом встановлено, що 07.05.2013 року Полтавським районним судом Полтавської області на виконання рішення від 06.03.2013 року по цивільній справі № 545/323/13-ц був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованості в сумі 1602,78 грн..

29.09.2016року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості був направлений на виконання до Полтавського РВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області.

20.09.2017року на адресу скаржника надійшла Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, винесена Державним виконавцем Полтавського РВ ВДВС ОСОБА_1 29.06.2017 року виконавчому провадженні № 52451814, з посиланням на те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

Дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 є неправомірними, виходячи з наступного:

При винесенні Постанови державний виконавець послався на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У Постанові про повернення виконавчого документа стягувану не зазначено жодної інформації про проведення державним виконавцем будь-яких заходів, направлених на з'ясування наявності у боржника - фізичної особи майна.

Державним виконавцем взагалі не були здійснені необхідні заходи для виявлення майна на яке може бути звернуто стягнення, пошуку джерел доходів, зокрема отримання заробітної плати боржником, інших можливих шляхів для погашення заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право:

- встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону);

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або У стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про

договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону);

- провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, а у подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону).

Державний виконавець не виконав свій обовязок щодо ефективного, своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій, своїми правами не скористався, тобто у повному обсязі виконавчі дії не провів, майновий стан боржника належним чином не перевірив.

Згідно положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Зазначена Постанова була направлена на адресу скаржника 19.09.2017 року, тобто більше ніж через 2,5 місяці після винесення, чим прямо порушене право на своєчасне отримання інформації про стан виконавчого провадження.

Таким чином, Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2017року, винесена державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 52451814 є неправомірною та винесеною з порушенням закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2. ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може б/ти подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

На підставі викладеного , вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення оскільки в державним виконавцем не вчинено весь перелік дій та заходів, необхідним для розшуку майна боржника, та не надано тому жодних підтверджуючих документів.

Керуючись ст.ст. 209-210,293, 383-387 ЦПК України, ст. 11,17,18,25,76 Закону Уукраїни "про виконавче провадження", Постановою Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 про «Практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

УХВАЛИВ

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2017 року, винесену державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 52451814.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 5 днів з моменту проголошення, а сторонами, що не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий: А.Г.Потетій