у х в а л а

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кіровоградська державна нотаріальна контора № 1, про визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилалась на те, що 16 липня 1997 року її батьками - ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу придбано квартиру АДРЕСА_1. За вказаним договором купівлі-продажу покупцем квартири та власником зазначено лише ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на частину вказаної квартири.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своєчасно прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до нотаріуса, проте свідоцтво про право на спадщину ними отримано не було.

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину у вигляді частини квартири, проте нотаріус їй відмовив з тих підстав, що з 2005 року власником квартири є ОСОБА_5

Згодом позивачці стало відомо, що за договором дарування від 4 листопада 2003 року ОСОБА_2 подарувала квартиру ОСОБА_7

За договором купівлі-продажу від 18 грудня 2003 року ОСОБА_3 відчужив квартиру ОСОБА_4, а за договором купівлі-продажу від 30 січня 2004 року ОСОБА_4 відчужила її ОСОБА_5, яка і є власником квартири в даний час.

ОСОБА_1 просила визнати вказані договори дарування та купівлі-продажу недійсними, оскільки ці стосуються її спадкового майно і оспорювані договори укладені з метою позбавити її права на спадщину після батька.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 4 листопада 2003 року, в частині дарування 1/4 квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки у попередньому судовому засіданні підстави, встановлені частинами третьою і четвертою ст. 332 ЦПК України, відсутні і наявні передбачені частиною п'ятою цієї статті обставини, справа призначається до судового розгляду.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кіровоградська державна нотаріальна контора № 1, про визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова Г.І.Мостова