Справа № 529/286/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Новака Д. І.

при секретарі Бурлига Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує на те, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 16 квітня 2010 року було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з можливістю зміни кредитного ліміту.

Посилаючись на те, що відповідачка отримала кошти по вказаному кредитному договору, однак в порушення чинного законодавства та умов цього договору своїх зобов'язань належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31 січня 2017 року утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 44 958 грн. 90 коп., позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідачки на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, а надіслав суду письмову заяву, в якій просив позов задоволити в повному обсязі та розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та вказала, що дійсно 16 квітня 2010 року вона отримала кредитну картку ПАТ КБ "ПриватБанк" з грошовою сумою на ній в розмірі 5 200 грн. та підписала всі документи щодо укладення кредитного договору і з ними ознайомилися, однак, стверджує, що ніколи нею не користувалася. Після закінчення строку дії картки вона здала її у банк. Отримавши копію позовної заяви, вона звернулася із своїми запереченнями проти позову до відділення ПАТ КБ "ПриватБанк", що знаходиться по вул. Шведській у м. Полтаві, на що працівники банку відповіли їй, що крім того, що вказано у позові, вони більше нічого нового не можуть їй повідомити. Зазначила у суді, що не може налати суду ні документів, що вона повернула позивачу кредитну картку, ні доказів на обгрутування своїх заперечень проти позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ "ПриватБанк та відповідачкою ОСОБА_2 16 квітня 2010 року було укладено кредитний договір без номера, згідно якого відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5 200 грн. 00 коп. на кредитну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з можливістю зміни кредитного ліміту. Що з документами про оформлення кредиту вона ознайомилася, їх підписала і була з умовами отримання кредиту згідна підтвердила в суді і сама відповідачка.

У зв'язку з невиконанням умов кредитної угоди та непогашенням вказаного кредиту у відповідача станом на 31 січня 2017 року утворилась заборгованість по цьому кредиту на загальну суму 44 958 грн. 90 коп., що вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку і який не заперечувався відповідачкою.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений договором строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати відсотки.

Згідно ст. ст. 625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення.

Суд критично оцінює твердження відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні про те, що вона наданою їй кредитною карткою ніколи не користувалася і після закінчення строку її дії повернула вказану картку позивачеві, оскільки відповідачкою в порушення ст. 60 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів та крім цього, доводи ОСОБА_2 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви від 16.04.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приватбанку" відповідачка ОСОБА_2 своїм власноручним підписом підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді і зобов'язується виконувати їх вимоги.

Цього ж дня, 16 квітня 2010 року відповідачка одержала від позивача кредитну картку зі встановленим лімітом у розмірі 5 200 грн. 00 коп. та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що визнала у судовому засіданні і відповідачка ОСОБА_2

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, в подальшому свої зобов'язання за укладеною угодою відповідачка належним чином не виконувала, необхідні платежі для погашення кредиту вчасно не вносила.

Як вбачається з вказаного розрахунку заборгованості відповідачка періодично вносила певні грошові кошти для погашення кредиту, однак після останньої дати внесення таких сум 26 травня 2014 року, відповідачка більше жодного разу не внесла коштів для погашення кредиту, що спростовує показання відповідачки про те, що вона ніколи не користувалася наданою їй кредитною карткою.

Що на погашення кредиту у вказаний вище період часу відраховувалися позивачу грошові кошти з її зарплати підтвердила в суді і сама відповідачка по справі.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень самої відповідачки у судовому засіданні, відповідачка не повідомляла позивача чи правоохоронні органи про втрату кредитної картки, розголошення іншим особам ПІН-коду картки.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка користувалася наданими їй кредитними коштами і відповідно повинна була згідно кредитного договору належним чином виконувати свої зобов'язання щодо погашення виниклої за ним заборгованості.

Враховуючи те, що відповідачкою не було надано суду жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості за наданим їй кредитом, приймаючи до уваги те, що відповідачка ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобовязання по даному кредитному договору, суд вважає необхідним позовні вимоги задоволити та стягти з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором кредиту із сплатою, передбачених договором та нарахованих пені, відсотків, штрафів і комісії у загальній сумі 44 958 грн. 90 коп., а також судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1048,1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити. Стягти з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" у рахунок відшкодування заборгованості по кредиту у загальному розмірі 44 958 /сорок чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят вісім/ грн. 90 коп.

Стягти з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" понесені судові витрати по справі в розмірі 1 600 / одна тисяча шістсот/ грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, ле не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: