Справа № 310/1573/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. 21 грудня 2005 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано відділом ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 891. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони домовились, що дитина буде мешкати разом з відповідачкою, а позивач забиратиме дочку до себе з 13 годин 00 хвилин пятниці до 19 години 00 хвилин неділі. Згодом відповідачка стала порушувати домовленість, не давала позивачу дитину у домовлений час з різних підстав та не погоджувалась замінити пропущені дні побачень батька з дочкою іншими. Крім того, зі слів дитини, відповідачка стала налаштовувати дочку проти позивача та змушувала називати батьком свого нового чоловіка. Пізніше ОСОБА_6 взагалі перестала відпускати дитину до батька. Позивач звернувся із заявою до служби у справах дітей виконкому Бердянської міськради, де з відповідачкою було проведено бесіду щодо рівних прав батьків в спілкуванні з дитиною. Однак, відповідачка не дає можливості позивачу спілкуватися з дочкою. Під час судового розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги. Згідно останнього уточнення у просив зобовязати ОСОБА_6 не перешкоджати йому у спілкуванні з дочкою та встановити час для особистого спілкування з донькою наступним чином: з 13 години 00 хвилин пятниці до 14 години 00 хвилин неділі; в святкові (календарні) дні з 13 годин 00 хвилин до 15 годин 00 хвилин; свято Новий рік в парні роки з 31 грудня 13 годин 00 хвилин до 02 січня 15 годин 00 хвилин; дні народження близьких родичів з 13 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; спільний відпочинок батька та доньки під час весняних, осінніх та зимових шкільних канікул не більше половини строку канікул; спільний відпочинок батька та доньки під час літніх канікул: перший та третій тиждень кожного місяця; необмежене спілкування батька з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, а також просив стягнути з відповідачки судові витрати в розмірі 3 640 грн., з яких: 640 грн. судовий збір, 3 000 грн. витрати на правову допомогу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, не виконує їх спільну домовленість про участь батька у вихованні дитини. ОСОБА_1 має можливість і бажання брати до себе дитину на вихідні, святкові дні, під час канікул, у них з дочкою гарні стосунки, позивач постійно приймає участь у вихованні, розвитку, лікуванні дитини. Запропонований порядок спілкування з дочкою насамперед відповідає інтересам дитини. Просив позов задовольнити.

Представник позивача пояснила суду, що звернення до суду є наслідком того, що відповідачка маніпулює відносинами батька з дитиною, вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, заявленими як в інтересах позивача, так і в інтересах дитини. Просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, які підтверджені матеріалами справи.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково і зазначив, що порядок участі у вихованні позивача з дитиною необхідно встановити таким чином, як було запропоновано органом опіки та піклування. Пояснив суду, що вимога про святкування Нового року дублює вимогу щодо проведення святкових днів, встановлення чіткого графіку проведення літніх канікул неможливо, оскільки у сторін відпустки не можуть бути в один і той же час, тому запропонований графік проведення літніх канікул буде неможливо виконати. Якщо суд частково задовольнить позовні вимоги позивача, то судовий збір з відповідачки необхідно стягнути в розмірі 320 грн. Вимога про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки вона не підтверджена матеріалами справи,

Представник третьої особи пояснила суду, що органом опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради було зроблено висновок про визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини з його малолітньою донькою ОСОБА_7, відповідно до якого запропоновано встановити час для їх спілкування. Службою у справах дітей було проведено бесіду з дитиною, яка розповіла, що вона добре спілкується з батьками, хоче, щоб позивач забирав її зі школи, на вихідні, проводив з нею канікули; проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 та зясовано, що у батька дитини створені всі умови для проживання дочки. Вважає за можливим встановити позивачу строк для спілкування з дитиною наступним чином: з 13 години 00 хвилин пятниці до 13 години 00 хвилин неділі, в світкові (календарні) дні з 09 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, дні народження близьких родичів з 13 годиини 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, спільний відпочинок батька та доньки під час весняних, осінніх, літніх та зимових канікул не більше половини строку канікул, необмежене спілкування батька з донькою особисто шляхом телефонного, поштового, електронного та іншого звязку.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 151, 153 батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд, відповідно до ст. 159 СК України, може визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2005 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськорайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 891, який рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року розірвано, від шлюбу мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матірю.

Сторони самостійно не дійшли згоди щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини від 03 травня 2017 року № 01-2405/47, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити ОСОБА_1 час для особистого спілкування з дитиною наступним чином: безперешкодні зустрічі з дитиною з 13 години 00 хвилин пятниці до 13 години 00 хвилин неділі; в святкові (календарні) дні з 09 години 00 хвилин до 15 годин 00 хвилин; дні народження близьких родичів з 13 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; спільний відпочинок батька та доньки під час весняних, осінніх, літніх та зимових канікул не більше половини строку канікул; необмежене спілкування батька з донькою особисто шляхом телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, а саме приходить до висновку, що вимога позивача про його спільне з дитиною проведення літніх канікул у чітко визначений час (перший та третій тиждень місяця) не буде відповідати як інтересам дитини, так і інтересам батьків. Відпустка позивача або відповідачки може не припадати на запропонований ОСОБА_8 час, тому між сторонами можуть виникнути непорозуміння. Враховуючи наведене, час відпочинку батька з дитиною під час літніх канікул необхідно визначити в такому ж порядку, як і час проведення часу інших канікул не більше половини строку канікул. В іншій частині вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору в розмірі 640 грн.

Вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу.

Згідно з положенням ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За приписами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правовоу допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, повязаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи фахівця у галузі права.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Склад та розміри витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).

Позивачем на виконання зазначених вимог закону, було надано договір про надання правових послуг від 20 квітня 2016 року № 20- ІV, додаткову угоду до вказаного договору від 01 березня 2017 року та документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_2, як фахівця у галузі права, квитанцію до прибуткового касового ордера від 01 березня 2017 року № 01-33 на суму 3 000 грн., однак у справі відсутній розрахунок розміру витрат на правову допомогу.

Адвокат ОСОБА_2 приймала участь у судових засіданнях по даній справі, що підтверджується журналами судових засідань, 20 квітня 2017 року 1 годину 10 хвилин, 15 червня 2017 року 50 хвилин (всього 2 години), тому стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума 640 грн. 2 години х 1 600 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб) х 40 %.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст. 208, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з їх донькою, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в наступному порядку:

-з 13 години 00 хвилин пятниці до 14 години 00 хвилин неділі;

-в святкові (календарні) дні з 09 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин;

-свято Новий рік в парні роки з 31 грудня 13 години 00 хвилин до 02 січня 15 години 00 хвилин;

-дні народження близьких родичів з 13 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин;

-спільний відпочинок батька та доньки під час весняних, літніх, осінніх та зимових шкільних канікул не більше половини строку канікул;

-надавати можливість необмеженого спілкування з дочкою особисто шляхом телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 сплачену ним суму судового збору в розмірі 640 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 640 грн., а всього стягнути 1280 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9