Справа № 642/8565/15ц
Провадження № 2п/642/2/17
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2017 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Сорокіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року в цивільній справі за позовом за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року, ухваленим у справі за вказаним позовом, вимоги ПАТ Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованість - 28 125,84 грн., а саме: за кредитом - 22 603,93 грн.; по відсотках - 3 877,69 грн.; штраф - 1 644,22 грн., та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд ухваленого у справі заочного рішення, посилаючись на те, що не отримувала позов та рішення суду. Про існування рішення їй стало відомо 18 листопада 2016 року під час затримання транспортного засобу.

Крім того вказала, що кредитний договір № 490927736 вкладений 24.11.2014 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» є договором рефінансування за відповідним картковим рахунком і повинен відповідати вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Між тим, згідно вказаного договору їй як споживачу не розяснено порядок розрахунку процентів за користування грошовими коштами, загальні умови рефінансування кредитної картки.

В подальшому ОСОБА_1 вказала в своїх поясненням, що банком не надано доказів, чи була в неї заборгованість за кредитною карткою, чи було банком фактично надано такий кредит і чим це підтверджується.

Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання зявився. Про задоволення заяви заперечувала та пояснила, що 24.11.2014 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 490927736.

Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 22 727,46 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

У порушення умову кредитного договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим утворилась заборгованість. Всі квитанції, які надала ОСОБА_1 до своєї заяви про скасування заочного рішення датовані до 2014 року, тобто до укладення кредитного договору № 490927736 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних причин.

Відповідно до правила ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином підставою для скасування заочного рішення є дві одночасно наявні умови поважність причин неявки відповідача у судове засідання та представлення доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. За змістом наведеного правила ці докази повинні мати таке істотне значення для вирішення справи, аби їх врахування мали б змінити рішення суду по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлялась. На її адресу, надсилалися повістки, та копія заочного рішення суду, однак такі були повернути суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З конвертів вбачається, що ОСОБА_1 поштовим відділенням залишались повідомлення про необхідність отримання рекомендованих листів, однак позивач за отримання зазначених листів не з'явився. Суд розцінює це як відмову позивача отримати повістку про виклик до суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України, у разі відмови адреса одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку , вважається повідомленою.

Отже, відповідачем не представлено доказів, що могли бути істотними для справи та не були відомі судові під час розгляду справи та до постановлення заочного рішення; у своїх аргументах про скасування рішення відповідач взагалі не посилається на докази, що є істотними для вирішення справи.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, оскільки відсутні обидві підстави для задоволення такої заяви, а саме судом не було встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомила про причини неявки з поважних причин та не надав жодного нового доказу, що міг би істотно вплинути на розгляд справи та на рішення суду в цілому.

При цьому, слід зауважити, що відсутність хоча б однієї з підстав для скасування заочного рішення тягне за собою безумовну відмову у задоволенні такої заяви, оскільки, в іншому випадку, суд порушуватиме вимоги ст. 232 ЦПК України.

При цьому суд виходить з принципу недопустимості скасування рішення суду за відсутності достатніх та законних підстав для того, а також з формальних міркувань.

У відповідності із п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року в цивільній справі за позовом за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Рішення суду від 18 січня 2016 року, постановлене у цій справі, може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А.М. Гримайло