Провадження № 22-ц/779/36/2017
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 20.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 12500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник належним чином не виконував кредитних зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31.07.2015 року становить 48503,61 грн. з яких 10757,91 грн. - заборгованість за кредитом; 30831,75 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4128,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2285,89 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначену суму заборгованості за кредитним договором позивач просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаються на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції незаконно відмовив у стягненні заборгованості по процентах та пені в межах строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначає також, що кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобов'язання залишилося невиконаним, а тому проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності по кожному платежу.

Таким чином, позивач має право на стягнення заборгованості по процентах за період з 31.07.2012 року по 31.07.2015 року в розмірі 9771,76 грн., а також на стягнення заборгованості за пенею за період з 31.07.2014 року по 31.07.2015 року в сумі 600,00 грн.

Вказують, що при застосуванні строку позовної давності судом першої інстанції не враховано положення статті 1048 ЦК України та статті 549 ЦК України щодо порядку нарахування та сплати процентів і пені, не взято до уваги те, що договором передбачено самостійні щомісячні платежі.

У зв'язку з наведеним, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила її задоволити.

Представник відповідача апеляційну не визнав, просив її відхилити за необґрунтованістю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 12.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 12500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, зі сплатою відсотків за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений у формі заяви (а.с. 5).

Встановлено також, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року, про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 16).

Згідно з розрахунком, представленим банком, ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 48503 грн. 61 коп., з яких: 10757 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом; 30831 грн. 75 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4128 грн. 06 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2785 грн. 89 коп. - процентна складова (а.с. 3-4).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що останній платіж відповідачем за кредитним договором було здійснено 08.10.2008 року, після чого зобов'язання за договором ним не виконувалися. Таким чином, позивач, звернувшись з позовом до відповідача 28.08.2015 року, пропустив строк позовної давності, про застосування якого просив представник відповідача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В силу дії ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2015 року представник відповідача подав суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 25).

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України у постанові №6-127цс14 від 22.10.2014, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Згідно з пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Пунктом 3.1 передбачено, що строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на рахунку для оплати послуг по здійсненню розрахункових операцій по рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором (а.с. 6-11).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у 12 місяців.

Як підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду представник банку, картка з новим строком дії відповідачу не видавалася. Тобто термін виконання кредитного зобов'язання закінчився через 12 місяців з моменту підписання договору, - 12.02.2009 року, останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 08.10.2008 року, а з позовом до суду банк звернувся тільки 28.08.2015 року, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, не заслуговують на увагу посилання апелянта на можливість стягнення заборгованості по процентах та пені у відповідності до ст. 1048 ЦК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.