Справа № 522/6006/15-ц Провадження № 2/522/3012/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Одеська товарна біржа, про визнання договору міни нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Одеська товарна біржа, про визнання дійсним договору № 12818 міни нерухомого майна від 21 лютого 1996 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 03.10.1997 р. під № 506 на стор. 11 в книзі 230пр, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 прийняв 21/100 ч. квартири АДРЕСА_1, що в цілому складаються з : 21/100 ч. коридору -2, 21/100 ч. коридору-13, 21/100 ч. коридору-8, 21/100 ч. санвузлу-12, 21/100 ч. кухні-9, жилої кімнати -5 площею 18,3 кв.м., комори-7, загальною площею 30,7 кв.м., та ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняла 23/100 ч. квартири АДРЕСА_2, що в цілому складаються з : 23/100 ч. душової-9, 1-житлової кімнати площею 18,0 кв.м., 23/100 ч. коридору-4, 23/100 ч. кухні-2, 23/100 ч. туалету-3, 23/100 ч. коридору-8, загальною площею 26,52 кв.м.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що сторони за вищевказаним договором міни досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально, а станом на цей час нотаріальне посвідчення цього договору є неможливим, оскільки 02.10.2014 року помер ОСОБА_4, що в свою чергу позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4

Під час судового розгляду даної справи зясувалося, що ОСОБА_3 померла 29.02.1996 року, а 04.11.1996 року Першою одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 366/1996 до майна померлої ОСОБА_3 за відповідною заявою ОСОБА_5 та видане останній свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.11.1996 р. за р. № 6-2082, відповідно до якого спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 23/100 ч. квартири під № 13 в будинку № 7 по пров. Лютеранському в м. Одесі, - в звязку з чим ухвалою суду від 23.03.2016 року замість первісного відповідача ОСОБА_3, яка померла 29.02.1996 р., до участі у даній справі було залучено її спадкоємця ОСОБА_5 (а.с. 87).

Однак в подальшому зясувалося, що ОСОБА_5 померла 12.05.2005 р., а її спадкоємцем за законом першої черги є її чоловік ОСОБА_2, який згодом отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.02.2006 р. за р. № 1-604, - в звязку з чим ухвалою суду від 06.09.2016 р. до у часті у даній справі було залучено ОСОБА_2 замість відповідача ОСОБА_5 (а.с.139).

Позивач ОСОБА_1 просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Направлена судом судова повістка відповідачу ОСОБА_2, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що він не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти.

Направлена судом судова повістка Одеській товарній біржі, за останньою відомою судові адресою місцезнаходження цієї біржі, також була повернута судові з поміткою пошти про те, що вказана біржа за такою адресою більше не знаходиться.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 241, 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше; кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін; до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) має бути нотаріально посвідчений.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 24 березня 1998 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом установлено, що 21 лютого 1996 року мі. ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності за р. № 298 від 19.02.1996 р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, і ОСОБА_4 було укладено договір № 12818 мені нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 03.10.1997 р. під № 506 на стор. 11 в книзі 230пр, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 прийняв 21/100 ч. квартири АДРЕСА_1, що в цілому складаються з : 21/100 ч. коридору -2, 21/100 ч. коридору-13, 21/100 ч. коридору-8, 21/100 ч. санвузлу-12, 21/100 ч. кухні-9, жилої кімнати -5 площею 18,3 кв.м., комори-7, загальною площею 30,7 кв.м., та ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняла 23/100 ч. квартири АДРЕСА_2, що в цілому складаються з : 23/100 ч. душової-9, 1-житлової кімнати площею 18,0 кв.м., 23/100 ч. коридору-4, 23/100 ч. кухні-2, 23/100 ч. туалету-3, 23/100 ч. коридору-8, загальною площею 26,52 кв.м.

Відповідно до п. 5, 6 цього договору, сторони претензій щодо кількості та якості майна, яким вони обмінялися, не мають; грошові розрахунки по даному договору між сторонами не проводяться.

В абз. 2 п. 12 цього біржового договору також зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому сторони за цим договором не оформили його нотаріально, як цього вимагає закон.

Судом не встановлено факту існування між сторонами за цим договором будь-яких спорів щодо цього договору та/або нерухомого майна, яке є предметом міни за цим договором.

Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за згаданим біржовим договором міни нерухомого майна досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально.

Водночас суд бере до уваги, що 29.02.1996 року померла ОСОБА_3, 02 жовтня 2014 року помер ОСОБА_4, що в свою чергу унеможливлює на даний час нотаріальне посвідчення біржового договору № 12818 міни нерухомого майна від 21.02.1996 р.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що спадкоємцем за законом першої черги померлого ОСОБА_4 є його дружина позивач ОСОБА_1 (а.с.13).

У відповідності до ст.ст. 1270, 1297, 1298 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Як слідує з листа державного нотаріуса Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 17.03.2015 р. № 192/01-16 , цією нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 18/2015 до майна ОСОБА_4, який помер 02.10.2014 р., за заявою позивача ОСОБА_1, але останній не видано свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання біржового договору № 12818 міни нерухомого майна від 21 лютого 1996 року дійсним (ас.12).

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір № 12818 міни нерухомого майна від 21 лютого 1996 року, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 03.10.1997 р. під № 506 на стор. 11 в книзі 230пр, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 прийняв 21/100 ч. квартири АДРЕСА_1, що в цілому складаються з : 21/100 ч. коридору -2, 21/100 ч. коридору-13, 21/100 ч. коридору-8, 21/100 ч. санвузлу-12, 21/100 ч. кухні-9, жилої кімнати -5 площею 18,3 кв.м., комори-7, загальною площею 30,7 кв.м., та ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняла 23/100 ч. квартири АДРЕСА_2, що в цілому складаються з : 23/100 ч. душової-9, 1-житлової кімнати площею 18,0 кв.м., 23/100 ч. коридору-4, 23/100 ч. кухні-2, 23/100 ч. туалету-3, 23/100 ч. коридору-8, загальною площею 26,52 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко