Справа № 159/4566/16-ц
Провадження № 2/159/137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд" до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про визнання недійсним свідоцтва, виданого нотаріусом,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд" (далі ОСОБА_7 «Ковельрембуд»)звернулось до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати недійсним свідоцтво №1177 від 19.07.2012 року, видане приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6

Заявлені вимоги позивач ОСОБА_7 «Ковельрембуд» обґрунтовує тим, що у жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом про припинення права ОСОБА_7 «Ковельрембуд» на постійне користування частиною земельної ділянки за адресою м. Ковель, вул. Театральна, 37а у звязку з набуттям ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій землі. В ході судового розгляду цивільної справи про припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_7 «Ковельрембуд» дізналось про реєстрацію 28.11.2012 року за ОСОБА_5 права власності на обєкт незавершеного будівництвом арматурного цеху в м. Ковелі по вул. Театральній, 37а. Реєстрація права власності проведена на підставі свідоцтва № 1177 від 19.07.2012 року, виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6

Цим свідоцтвом нотаріус посвідчила, що ОСОБА_5 належить на праві власності майно, що складається з сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходиться по вул. Театральна, 37а в м. Ковелі Волинської області.

Свідоцтво видано за наслідками аукціону по реалізації в порядку виконавчого провадження рухомого майна, яке належало ОСОБА_7 «Ковельрембуд».

Результати аукціону оформлені протоколом № 0-03100/2 від 24.12.2010 року та актом державного виконавця про реалізацію рухомого майна від 30.12.2010 року, що не давало нотаріусу права на видачу свідоцтва на нерухоме майно.

Позивач вважає, що дане свідоцтво необхідно визнати недійсним, оскільки воно видано з порушенням вимог законодавства, зокрема без подачі нотаріусу належних документів, перелік яких передбачений п. 6.1, п. 6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затв. наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1998 року та з порушенням територіальної підвідомчості видачі свідоцтва, яка закріплена пп. 1 п. 1 глави 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (в редакції чинній на час вчинення нотаріальної дії) не за місцем знаходження нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що із змісту оспорюваного свідоцтва не зрозуміло на яке майно воно видано: рухоме чи нерухоме. Однак, використано воно ОСОБА_5 для реєстрації права власності саме на нерухоме майно обєкт незавершеного будівництвом арматурного цеху. Якщо вважати, що свідоцтво видано щодо нерухомого майна, то нотаріус порушив територіальну підвідомчість видачі свідоцтва (лише за місцем знаходження майна - в м. Ковелі, а не за місцем проведення аукціону - в м. Луцку) та видав свідоцтво всупереч вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затв. наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1998 року, яке передбачало необхідність отримання від заявника ряду документів, в тому числі копії правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності або право користування нерухомим майном за попереднім власником. Якщо вважати, що свідоцтво видано щодо рухомого майна, то Порядком реалізації арештованого майна, затв. наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року, та законодавчими актами, які регулюють діяльність нотаріусів України, визначено, що свідоцтво може бути видано лише щодо заставного рухомого майна. У разі придбання на аукціоні арештованого рухомого майна, видача свідоцтва не передбачена.

Також, представник позивача ОСОБА_2 просить суд вважати строк позовної давності по вимозі про визнання свідоцтва недійсним не пропущеним, оскільки ОСОБА_7 «Ковельрембуд» дізналось про існування такого свідоцтва лише 28 листопада 2016 року під час судового розгляду цивільної справи № 159/3975/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 «Ковельрембуд» про припинення права на землекористування.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечив з мотивів необґрунтованості позову та пояснив, що свідоцтвом нотаріуса, яке оспорюється позивачем, посвідчено факт придбання ОСОБА_5 на аукціоні рухомого майна будівельних матеріалів, що відповідає дійсності та матеріалам виконавчого провадження. Тому видачею такого свідоцтва права позивача жодним чином не порушені. Подальша реєстрація за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно незавершене будівництво арматурного цеху здійснювалась після проведення відповідних будівельних робіт.

Також, представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та відмовити у позові. На підтвердження своїх доводів щодо пропуску позивачем строку звернення до суду посилались на протокол № 46 від 02.10.2013 року виїзного засідання узгоджувальної комісії виконавчого комітету Ковельської міської ради для розгляду питання щодо погодження межі земельної ділянки по вул. Театральна, 37а в м. Ковелі, яка перебуває у постійному користуванні ОСОБА_7 «Ковельрембуд» на підставі державного акту ВЛ0016 Р№13 від 11.07.1994 року, для надання частини земельної ділянки в оренду ОСОБА_5, яка є власником незавершеного будівництвом арматурного цеху. На засіданні комісії вивчався ряд документів, в тому числі витяг про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на незавершене будівництво арматурного цеху. На засіданні комісії був присутній представник ОСОБА_7 «Ковельрембуд» ОСОБА_8, який був обізнаний про факт реєстрації за ОСОБА_5 права власності на даний обєкт. Тому, на думку представників відповідача, позивач пропустив строк звернення до суду.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, подала письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що 19 липня 2012 року за реєстраційним номером 1177 нею було посвідчено свідоцтво на підставі акта державного виконавця про реалізацію рухомого майна сукупність будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху по вул. Театральна, 37а в м. Ковелі Волинської області. Будівельні матеріали, на які видавалось вказане свідоцтво, є рухомим майном, яке не підлягає державній реєстрації. Свідоцтво надавалось на підтвердження факту набуття у власність будівельних матеріалів і нотаріусом не вказувалось про необхідність реєстрації права власності як на обєкт нерухомого майна. Аукціон по реалізації рухомого майна проводився ОСОБА_7 «Торговий дім Укрспецреалізація» за адресою м. Луцьк, вул. Ковельська, 1, тому при видачі свідоцтва не було порушено територіальної підвідомчості. У задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про безпідставність заявленого позову, який задоволенню не підлягає.

Так, у судовому засіданні встановлено, що при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 17783024 від 06.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_7 «Ковельрембуд» на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості, 24 грудня 2010 року проведено аукціон по реалізації рухомого майна, яке належало ОСОБА_7 «Ковельрембуд» - сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що розташовані в м. Ковелі по вул. Театральна, 37а, вартістю 35414,16 грн.

За наслідками аукціону ОСОБА_7 «Торговий дім Укрспецреалізація» складено протокол № 0-03100/2 від 24.12.2010 року, в якому вказаний переможець ОСОБА_5 та розяснено переможцю обовязок сплатити вартість лоту протягом семи днів з дня затвердження протоколу.

На підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації рухомого майна сукупність будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, державним виконавцем Ковельського міськрайонного управління юстиції видано акт, який затверджений начальником ВДВС, про реалізацію рухомого майна при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження.

Така реалізація майна боржника в межах виконавчого провадження проведена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затв. наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року (в редакціях чинних на час проведення аукціону).

Зокрема, відповідно до ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час проведення аукціону) у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним, у тому числі на майно, яке обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно

від того, хто фактично використовує це майно.

На зазначене майно накладається арешт, і воно реалізується в

такій черговості:

1) у першу чергу - майно, яке безпосередньо не використовується у виробництві (цінні папери, кошти на депозитних та інших рахунках боржника, валютні цінності, легковий автотранспорт, предмети дизайну офісів та інше майно, готова продукція (товари);

2) у другу чергу - інші матеріальні цінності, які безпосередньо не використовуються у виробництві;

3) у третю чергу - об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для здійснення виробництва.

Порядком реалізації арештованого майна, затв. наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року (в редакції чинній на час проведення аукціону) передбачалось, що:

- реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на аукціоні (п. 1.2).

- під час аукціону ведеться протокол, до якого заносяться такі дані: номер лота, назва лота, стартова ціна та продажна ціна майна; сума сплаченого гарантійного внеску; пропозиції покупців і відомості про покупця, який запропонував у ході аукціону найвищу ціну (переможець аукціону); розмір винагороди спеціалізованої організації, яку покупець повинен додатково сплатити, та реквізити рахунку спеціалізованої організації для її сплати. Протокол підписують ліцитатор та переможець аукціону. Керівник організації, яка проводила аукціон (організатора аукціону) зазначає у протоколі відповідні суми й номери рахунків, на які переможцю потрібно внести кошти за придбане майно, та затверджує протокол у день проведення аукціону. Копії затвердженого протоколу видаються переможцю аукціону, а також державному виконавцеві в триденний строк з дня проведення аукціону (п. 4.8).

- після повного розрахунку за придбане майно, на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведений аукціон і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби (п. 4.9).

- якщо майно не реалізоване на аукціоні, організатор аукціону повертає це майно державному виконавцеві (п. 6.4)

- право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно (п. 7.1).

Отримання переможцем аукціону свідоцтва нотаріуса про підтвердження факту набуття рухомого майна у власність законодавством не вимагалось.

Така вимога існувала лише щодо нерухомого майна та заставного рухомого майна, яке підлягало реєстрації, про що зазначено у ст. 72 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час видачі свідоцтва) та у главі 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. (в редакції чинній на час видачі свідоцтва).

При цьому, згідно пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 12 розділу ІІ вказаного Порядку придбання арештованого або заставленого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва, а видача свідоцтва про придбання заставленого майна, яке складається лише з рухомого майна, здійснюється за місцем проведення аукціону.

Якщо право власності на майно підлягає обов'язковій державній реєстрації, нотаріус зазначає про це в тексті свідоцтва із зазначенням органу, який здійснює таку реєстрацію (п. 4 глави 12 розділу ІІ Порядку).

В той же час, в законодавстві відсутня заборона щодо видачі нотаріусом свідоцтва про придбання з аукціону рухомого майна, право власності на яке в подальшому не буде підлягати реєстрації.

Так, відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

Видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) відноситься до нотаріальних дій, що встановлюють факти, які мають юридичне значення.

Для нотаріуса, який вчиняє цю нотаріальну дію, основним є констатація факту безспірного набуття права власності на майно саме цим набувачем. З цього випливає дещо односторонній характер направленості цієї нотаріальної дії підтвердження права власності набувача на майно внаслідок проведення прилюдних торгів (аукціону).

Такі повноваження нотаріуса відповідають завданням діяльності нотаріату, які визначені ст. 1 Закону України «Про нотаріат»: нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 19 липня 2012 року видала свідоцтво за реєстраційним номером 1177, в якому вказала, що відповідно до вимог ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію рухомого майна, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції, 30 грудня 2010 року, вона посвідчує, що ОСОБА_5 належить на праві власності майно, що складається з: сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходиться по вул. Театральна, 37а в м. Ковелі Волинської області, вартість згідно із протоколом проведення аукціону по реалізації рухомого майна № 0-03100/2 становить 35414,16 грн, яке придбано ОСОБА_5 за 35500,00 грн, що раніше належало ОСОБА_7 «Ковельрембуд».

На час видачі свідоцтва статею 66 Закону України «Про виконавче провадження» був врегульований порядок звернення стягнення на арештоване майно боржника юридичної особи, в тому числі на рухоме майно.

В свідоцтві відсутня вказівка про необхідність державної реєстрації права власності на це рухоме майно.

Свідоцтво видано на підставі протоколу та акту про реалізацію рухомого майна.

Отже, даним свідоцтвом лише посвідчено факт безспірного набуття ОСОБА_5 права власності на рухоме майно: сукупність будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходиться по вул. Театральна, 37а в м. Ковелі Волинської області.

Оспорюване свідоцтво нотаріуса за жодних умов не є правовстановлюючим документом.

Факт набуття ОСОБА_5 права власності на сукупність будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходиться по вул. Театральна, 37а в м. Ковелі Волинської області, які належали ОСОБА_7 «Ковельрембуд», шляхом придбання цього рухомого майна з аукціону, сторонами не заперечується.

Посвідчення даного факту вчинено в м. Луцьку, тобто за місцем проведення аукціону, що відповідає вимогам ст. 41 Закону України «Про нотаріат» ( в редакції чинній на час видачі свідоцтва).

Таким чином, зафіксований у свідоцтві факт відповідає дійсним обставинам справи, а наявність такого свідоцтва у відповідача ОСОБА_5 не порушує прав та інтересів позивача ОСОБА_7 «Ковельрембуд».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановивши у цій справі відсутність порушення прав позивача, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Що стосується посилання представника позивача на незаконність використання ОСОБА_5 оспорюваного свідоцтва для подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду у даній справі.

Також суд зауважує, що не вирішує питання застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у пункті 11 постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд обрав іншу самостійну підставу для відмови у позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати у справі, понесені позивачем, залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 64, 66 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 1, 34, 41, 72 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), гл. 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), п. 1.2, 4.8, 6.4, 7.1 Порядку реалізації арештованого майна, затв. наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 20.01.2017 року.

Головуючий:ОСОБА_9