Провадження № 2/522/1299/17
Справа № 522/627/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р. м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 13.01.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за яким просила:

- встановити факт проживання спільно однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2004 року по грудень 2016 року включно;

- визнати спільним сумісним майном подружжя та здійснити поділ спільного сумісного майна між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, визнавши за кожним з них право особистої приватної вартості на 1/2 частку наступного майна:

-Житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою Одеська обл.., Біляївський район, с. Нерубайське, вул.. Хаджибейська, 45;

-Квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1, яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 51, 2 кв.м., житлова площа 36, 0 кв.м..

Позовна заява надійшла до судді 16.01.2017 року.

Разом з тим, статті 119 та 120 ЦПК України встановлюють обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача. Так ч. 5 ст. 119 ЦПК України визначає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч.3 ст. 6 Закону).

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, в редакції станом на 13.01.2017 року, судовий збір за подання фізичною особою заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання заяви фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах стосовно нерухомого майна потрібно виходити із його дійсної вартості (ринкової).

Так, відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру, визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Згідно п. 16 постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Позивачкою ціна позову визначена у розмірі 287 900 грн. та судовий збір при зверненні до суду був сплачений саме виходячи з такої ціни позову.

Проте ОСОБА_1 у порушення п. 5 і п. 6 ст. 119 ЦПК України в позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, з чого саме вона виходила зазначаючи саме таку ціну позову, не підтверджено відповідність ціни позову дійсній вартості спірного майна на день подання позову.

При цьому, суддя вбачає, що від правильності вирішення цього питання, залежить визначення відповідності судового збору, сплаченого при зверненні до суду, розміру судового збору, передбаченого чинним законодавством.

Так, відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суддя залишає позовну заяву без руху, і надає позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів, з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви у пять днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк, виконає вимоги, визначені статтями 119, 120 ЦПК України, позовна заява буд вважається поданою в день первісного її подання до суду, та буде призначена до розгляду у судове засідання, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Домусчі Л.В.