Справа № 603/206/17
Провадження №2/603/99/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 24.11.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.11.2014 року померла баба позивача ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 10, с.Григорів Монастирського району Тернопільської області, до якого входить : одноповерховий житловий будинок загальною площею 40,4 кв.м., житловою 19,6 кв.м., під літерою «А», сарай «Б», сарай «В», Погріб «ПГ», Огорожа №1, Огорожа №2. Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом пятої черги, проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастирського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 померла 24.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №179208, виданим 24.11.2014 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 10, с.Григорів Монастирського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 40,4 кв.м., житловою 19,6 кв.м., під літерою «А», сарай «Б», сарай «В», Погріб «ПГ», Огорожа №1, Огорожа №2.

Належність зазначеного спадкового майна спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується: довідкою №151 від 03.03.2017 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастирського району Тернопільської області, копією зведено-оціночного акту по будинковолодінні №110, виданим 27.07.1988 року Управлінням комунального господарства виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів УРСР.

Судом встановлено, що обєктом спадкування в даному випадку виступає житловий будинок з надвірними будівлями, який станом на 01.01.1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується довідкою №152, виданою ОСОБА_2 сільською радою Тернопільської області від 03.03.2017 року. Згідно зазначеної довідки, в житловому будинку за адресою : вул. Шевченка, 110, м.Монастириська Тернопільської області станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 власник, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 невістка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 онук.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Після смерті ОСОБА_3 у володіння спадковим майном фактично вступила позивач ОСОБА_1, яка постійно проживала з ОСОБА_3 на час її смерті, що підтверджується довідкою №163 виданою виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 14.03.2017 року.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач ОСОБА_5 є онукою спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ИД №356509 виданим ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області 16.11.1993 року, згідно якого ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_4 Як вбачається з свідоцтва про народження серії V-УР №0830633 виданого с.Григорів Монастириського Р/В ЗАГС Тернопільської області 26.11.1962 року, ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 Зазначену обставину встановлено рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 29.03.2016 року.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, про що подали до суду заяву, засвідчену секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Зазначені заяви суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, зокрема, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказані заяви спадкоємців ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 свідчать про те, що їм відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із відповіді Монастириської державної нотаріальної контори №206/01-16 від 17.03.2017 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1228, 1261 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 24.11.2014 року, а саме:

- житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Шевченка №110, с.Григорів Монастирського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 40,4 кв.м., житловою 19,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», сарай «В», погріб «ПГ», огорожа №1, ворота №2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7