АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Римід» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ВКФ «Римід» та з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористані позивачем відпустки за період його роботи на посаді офіціанта - з 01.01.2006 по 30.04.2015, розмір якої становить 39 113,76 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2016 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позовні вимоги розглянуті поверхнево, повно та всебічно не з'ясовані обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений трьохмісячний строк звернення з позовом до суду та будь-яких доказів поважності його пропущення не надано.

Справа № 754/17580/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1618/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції, що 01.01.2006 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду офіціанта в ТОВ «ВКФ «Римід» відповідно до Наказу №01/01-06К. 30.04.2015 позивача звільнено з роботи за згодою сторін (ч. 1 ст. 36 КЗпП України) згідно з Наказу №30/04-15К (а. с. 8). З наказом про звільнення позивач ознайомився під підпис 06.05.2015 та зазначив, що всі виплати він отримав у повному обсязі (а. с. 28). Відповідно до довідки відповідача від 26.02.2016 № 01/02 за період з 01.01.2006 по 31.12.2014, позивачу були нараховані та виплачені відпускні в повному обсязі, а в квітні 2015 року позивачу нарахована компенсація за невикористану відпустку за 4 дні та виплачено в повному обсязі в квітні 2015 року при звільненні (а. с. 29-33).

Позивач, вважаючи, що відповідачем повністю не було виплачено відпускні, звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Враховуючи викладене й установлені судом обставини справи, яка переглядається, початок перебігу тримісячного строку звернення до суду в цьому разі для працівника повинен починатися з дня ознайомлення з наказом про звільнення.

Матеріали справи свідчать, що з наказом про звільнення ОСОБА_1 був ознайомлений 06.05.2015, а з відповідним позовом до суду звернувся 21.12.2015, тобто з пропуском тримісячного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження поважності пропущення строку звернення до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 83 КЗпП та ст. 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей.

Статтею 6 Закону «Про відпустки» визначено загальну тривалість щорічної відпустки для працівників за відпрацьований робочий рік. Щорічна відпустка не може бути менше, ніж 24 календарних дні. Отже, якщо працівник відпрацював цілий календарний рік, то при звільненні він має право отримати компенсацію за вказані дні невикористаної відпустки.

Згідно з ч. 11 ст. 10 Закону України «Про відпустки», конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Отже, скільки б працівник не працював, він має право на грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до даних бухгалтерської довідки Про нарахування та виплату компенсації за невикористану відпустку при звільненні позивачу 28.04.2015 переведені грошові кошти, у зв'язку з його звільненням на картку Укргазбанку (а. с. 30).

Також в Наказі №30/04-15К від 30.04.2015 про звільнення ОСОБА_6 вказує, що всі виплати отримав в повному обсязі та ТОВ «ВКФ «Римід» не має перед ним заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції після роз'яснення судом вимог ст. 10 ЦПК України позивачу було запропоновано надати докази на підтвердження того, що на час звільнення, відповідач не в повному обсязі здійснив компенсацію за невикористану відпустку, у зв'язку з чим неодноразово відкладався розгляд справи, однак таких доказів суду не було надано .

За наведених обставин вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк