Справа №592/4160/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Костенко В. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1161/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа військова частина НОМЕР_1

про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом і свої вимоги мотивували тим, що їх син ОСОБА_4 був мобілізований Сумським ОВК до лав Збройних сил України 24 березня 2014 року та проходив військову службу в зоні АТО. Військову службу молодший сержант ЗСУ ОСОБА_4 проходив у в/ч НОМЕР_1 у складі 8 батареї, 3-го дивізіону, 27 реактивного полку та приймав участь в бойових діях по захисту держави. 10 жовтня 2014 року під час виконання обов`язків військової служби молодший сержант ОСОБА_4 загинув від умисних дій свого командира - старшого лейтенанта ЗСУ ОСОБА_5 , який на грунті неприязних відносин пострілом в живіт з табельної зброї заподіяв ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть потерпілого. 27 липня 2015 року вироком Артемівського міськрайсуду Донецької області ОСОБА_5 був засуджений за ст.414 ч.2 КК України до 3-х років позбавлення волі. Вважають, що оскільки ОСОБА_5 під час вчинення правопорушення перебував у службових відносинах з відповідачем та вчинив злочин під час виконання службового обов`язку, з застосуванням джерела підвищеної небезпеки табельної зброї, яка належить відповідачем, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди повинна бути покладена саме на Міністерство оборони України. Загибель рідної людини спричинила їм тяжкі емоційні страждання, загиблий був молодий і здоровий чоловік, відчуття його безповоротної втрати викликає у них тяжкі душевні страждання і відчуття безмежного горя, а тому просили стягнути з відповідача Міністерства оборони України на користь позивачів в рахунок компенсації моральної шкоди по 500000 грн. 00 коп. кожному.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 ставиться питання про скасування оскарженого рішення та ухвалення нового про задоволення позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 , заступника командира батареї озброєння 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, а саме порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого (а. с. 92-99).

Цим же вироком встановлено, що 24 березня 2014 року старший лейтенант ОСОБА_5 та молодший сержант ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» призвані ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за мобілізацією на особливий період у військову частину НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 з місцем постійної дислокації у м. Суми.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 № 60 від 24 березня 2014 року старшого лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду заступника командира батареї з озброєння 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно з наказом № 60 від 24 березня 2014 року молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду оператора 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 -польова пошта НОМЕР_2 (а. с. 60).

11 березня 2014 року ОСОБА_5 видано у службове користування пістолет Макарова НОМЕР_3 , споряджений двома магазинами з 9-мм патронами.

10 жовтня 2014 року близько о 18 годині 00 хвилин офіцер ОСОБА_5 на території базового табору поблизу с. Підгородне Артемівського району Донецької області, маючи при собі закріплену табельну зброю - пістолет Макарова серії НОМЕР_3 , вишикував підлеглих військовослужбовців 8 батареї разом з молодшим сержантом ОСОБА_4

ОСОБА_5 , не маючи передбачених Статутом внутрішньої служби ЗС України приводів та підстав на застосування зброї, порушуючи правила поводження зі зброєю, діючи з метою примусити підлеглого молодшого сержанта ОСОБА_4 до дотримання військової дисципліни, дістав з кобури ввірену йому для службового користування зброю - пістолет Макарова серії НОМЕР_3 , споряджений бойовими набоями калібру 9мм, та здійснив із нього один постріл в землю поруч із собою.

Далі офіцер ОСОБА_5 , зброю не розрядив, прапорець запобіжника пістолета у положенні «запобігання» не перевів, продовжуючи порушувати правила поводження зі зброєю за відсутності передбачених Статутом внутрішньої служби ЗС України приводів та підстав на застосування зброї, тримаючи ввірений для службового користування пістолет Макарова серії НОМЕР_3 зверху вниз у кисті зігнутої в лікті правої руки, перебуваючи навпроти молодшого сержанта ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність патрона в патроннику, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча, усвідомлюючи вогневі властивості зброї, повинен був і міг їх передбачити, у ході сутички з останнім під час зменшення дистанції один від одного, докладаючи обома руками фізичних зусиль з метою відштовхнути його, мимовільно натиснув на хвіст спускового гачка пістолету, що призвело до несанкціонованого одиночного пострілу з нього, внаслідок якого ОСОБА_4 заподіяно смерть.

Позивачі у даній справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 17).

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову до Міністерства оборони України виходив з того, що відповідно до вимог передбачених ст.1172 ЦК України саме військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем у справі, а не Міністерство Оборони України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного :

За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1168 моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

На Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройними Силами України покладено обов`язок здійснювати від імені держави управління військовим майном, зокрема боєприпасами, що є джерелом підвищеної небезпеки, та здійснювати контроль за їх використанням і збереженням, у тому числі у разі закріплення військового майна за військовими частинами, а також забезпечувати комплектування Збройних Сил України особовим складом та його підготовку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління

За приписами ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси.

Статтею 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обов`язок відшкодувати моральну шкоду завдану позивачам у справі, яку їм було заподіяно внаслідок порушення правил поводження зі зброєю військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , що заподіяло смерть сина позивачів, покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів керується роз`яснення Пленуму Верховного Суду, викладені в п.9 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 N 4 (з наступними змінами та доповненнями) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, колегія суддів враховує ту обставину, що загибеллю ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду позивачам у справі, яка полягає у заподіянні великих душевних страждань пов`язаних зі смертю їх рідного сина - молодого та здорового чоловіка. Також колегія суддів при визначенні розміру моральної шкоди враховує і наявність інших осіб, зокрема малолітнього сина загиблого, який відповідно до ст.1168 ЦК України також має право на відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю рідного батька.

Крім того, колегія суддів враховує і обставини встановлені вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2015 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.414 КК України, зокрема тим, що дії обвинуваченого, пов`язані з застосуванням зброї, не були навмисними, вчинялися ним в стані стресу, автоматично та були спровоковані поведінкою загиблого ОСОБА_4 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння .

Враховуючи положення ст. 23 ЦК України та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок компенсації моральної шкоди по 50000 грн.00 коп. кожному.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 08 червня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок компенсації моральної шкоди по 50000,00 гривень кожному.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -