Справа №702/490/17
Провадження №2/702/210/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Чорненької Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3 не з"явилася,

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач 25.05.2017 року звернувся в суд із позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Підставою своїх вимог вважає те, що 17.02.2011 року він розірвав шлюб з відповідачем. З липня 2012 року він разом з відповідачем розпочав спільно проживати однією сімєю, в будинку №5, що по вул.Привокзальна с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області. Шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки вони вважали, що в цьому не було потреби. 07.11.2012 року року в них народилася спільна донька-Перепелюк ОСОБА_6. 30.09.2014 року в них народилася друга спільна донька-Перепелюк ОСОБА_7. За вказаний період вони проживали разом та вели спільне господарство. Вони їздили за кордон на заробітки, зокрема в Ізраїль, при чому або він, або ОСОБА_8 залишалась з дітьми, а інколи дітей залишали в його батьків. Кошти, отримані на роботі за кордоном, розподіляли на спільні потреби сім'ї, зокрема на придбання будинків, щоб в кожної дитини в майбутньому було своє житло. За час проживання без реєстрації шлюбу, ними спільно було набуто у власність нерухоме майно, а саме: будинок №5 по вул.Жукова в с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області; будинок №6 по вул.Жукова в с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області. Вказані будинки записані на ОСОБА_9 як на єдиного власника майна. 03.07.2015 року між ним та ОСОБА_8 в Монастирищенському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб. 22.03.2016 року між ним та ОСОБА_8 рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу вони з ОСОБА_8 продовжували спільно проживати ІНФОРМАЦІЯ_1, де фактично проживали до березня 2017 року. 30.06.2016 року ним спільно з ОСОБА_8 було набуто у власність житловий будинок №24Б по вул.Центральній в с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області. Даний будинок був зареєстрований на ОСОБА_10 08.11.2016 року ним спільно з ОСОБА_8 було набуто у власність житловий будинок №26 по вул.Центральна в с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області та земельну ділянку під даним будинком площею 0,1753 га. Вказаний будинок та земельна ділянка були зареєстровані на ОСОБА_10 Факт спільного проживання з ОСОБА_9 як до реєстрації шлюбу, так і після розірвання шлюбу, підтверджується не тільки тими обставинами, які вказують на ведення спільного господарства, народження в них спільних дітей, а й окремі фотокартки, де він разом з ОСОБА_9 та їхніми дітьми проводять відпочинок як одна сім"я, які він може надати суду. Крім того, наведені вищезазначені факти можуть підтвердити свідки. Встановлення факту проживання однією сімєю йому необхідно для визнання права спільної сумісної власності, в порядку ст.74 Сімейного кодексу України, на майно, набуте за час спільного проживання із ОСОБА_9 Просить встановити факт його проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 з липня 2012 року по 02.07.2015 року та з 22.03.2016 року по березень 2017 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити та дав пояснення, аналогічні обставинм, зазначеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що про реєстрацію шлюбу у 2016 році відповідача дізнався 18.03.2017 року. До цього її теперішній чоловік приїжджав, але він його знав як товариша батька відповідача. Розлучення відбулося у 2016 році з метою спрощення виїзду відповідача за кордон на роботу. Перша дитина була відповідача і він її усиновив. Інші діти також не були зареєстровані на нього, а відповідач була матір"ю одиночкою. Дітей він зареєстрував у 2015 році. Свідок ОСОБА_11 помилився з датою, коли він їх возив з ОСОБА_9 на "проводи", це був 2013 рік, а не 2012, так як у 2012 році відповідач була на заробітках. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги та пояснення позивача підтримав в повному обсязі. Вважає, що свідки підтвердили спільність проживання та ведення господарства позивача з відповідачем з кінця 2011 року. Про це також свідчить переписка та фото з інтернету.

У судові засідання відповідач ОСОБА_3 не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав частково, вважає, що позивач надав суперечливі докази, які не свідчать про спільне проживання сторін та ведення ними спільного господарства з липня 2012 року. Його довірителька пояснила йому, що вони почали проживати приблизно з 29.10.2016 року, напередодні народження їх першої спільної дочки ОСОБА_12. Позивач стверджує, що вони з відповідачем почали спільно проживати з часу купівлі будинку в с.Сатанівка з липня 2012 року, разом з тим доказів цього суду не надав, а показаннями свідків час придбання будинку не підтверджується. Відповідач зареєструвала шлюб з іншою особою 24.05.2016 року, тому питання про проживання однією сім"єю в цей період часу також позивач не може ставити.

Допитана в якості свідка, ОСОБА_13 показала суду, що вона є матір"ю позивача та їй відомо, що позивач та відповідач проживали однією сім"єю з жовтня 2011 року, спочатку в с.Жовтневе, потім у м.Києві, з літа 2012 року в м.Монастирище, та з липня 2012 року в с.Сатанівка. У березні 2012 року відповідач поїхала на заробітки за кордон, а син відповідачки та її син - позивач залишилися проживати біля неї в м.Києві. Позивач влаштувався на роботу, але неофіційно. Через три місяці відповідач повернулася, але в м.Київ не пішла проживати, а разом з сином та її сином поїхали в м.Монастирище. Де точно вони проживали до купівлі будинку в с.Сатанівка у 2012 році, їй невідомо, але вона одного разу їх провідувала в м.Монастирище в квартирі батька відповідача. 01 вересня 2012 року вони повели сина відповідачки у перший клас в с.Сатанівка. 07.11.2017 року відповідач народила дочку ОСОБА_12, 20.09.2014 року дочку ОСОБА_14. У 2014 році позивача почали викликати та постало питання про відправлення його в АТО, а тому сторони у справі вирішили зареєструвати шлюб та позивач зареєстрував дітей всіх на себе. Відповідач та позивач періодично їздили за кордон на заробітки, позивач більше був вдома з дітьми, підробляв неофіційно. Літом 2014 року приїжджав Ашур, але ОСОБА_3 їм не повідомляла, що з ним зареєструвала шлюб до середини березня 2017 року. Її син на роботі в Києві у 2012 році заробляв по 25 000 - 30 000 грн за два тижні. У с.Сатанівка сторони вели господарство, мали птицю, тримали коня та інше. Про те, що сторони розлучилися у 2016 році, їй відомо не було.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що вона працює секретарем виконавчого комітету Сатанівської сільської ради. Сторони спільно почали проживати ІНФОРМАЦІЯ_2 з липня 2011 року до березня- квітня 2017 року. Про це їй відомо, так як вона в складі комісії приходила та оглядала будинок, умови проживання сім"ї позивача, оскільки позивач мав намір забрати до себе проживати дитину від першого шлюбу. 01.09.2012 року сторони у сільську школу привели сина відповідачки. Особисто вона бачила, що жили вони разом, ходили та обробляли городи, тримали домашнє господарство, яке в них було, в тому числі і кінь, жили разом з дітьми. Народження спільних дітей реєструвати у сільську раду приходили сторони вдвох, але дітей реєстрували лише на ОСОБА_3. Знає зі слів позивача, що він працював у с.Жовтневе, так як вона йому в телефонному режимі повідомляла про його виклики у військкомат, а він їй казав, що працює, та коли буде вільний час, поїде на виклик. ОСОБА_16 їй відомо, що ОСОБА_3 їздила на заробітки в Ізраїль, в тому числі останнього разу з позивачем. Про те, що сторони реєстрували та розривали шлюб, їй невідомо. Ашура- чоловіка відповідача вона бачила декілька разів у селі, але про те, що ОСОБА_3 зареєструвала з ним шлюб, дізналася, коли вона прийшла реєструвати право на житловий будинок по вул.Центральній. Довідка, яка видана сільською радою про спільне проживання сторін з липня 2012 року, видана на підставі свідчень сусідів та її особистих даних, даних про те, що вони дали завдаток за купівлю будинку. Коли відповідач їздила на заробітки, вона залишала дітей на позивача і також вона оформляла доручення на управління справами свого сина на час її відсутності на позивача. Спочатку діти зареєстровані на позивача не були, відповідач була зареєстрована як мати одиначка.

ОСОБА_17, допитана в якості свідка, показала суду, що працює в Сатанівській сільській раді технічним працівником, є жителем с.Сатанівка та їй відомо, що сторони проживали в с.Сатанівка з літа 2012 року. Бачила як ОСОБА_3 водила дітей в дитячий садок. Вона особисто приходила до них додому з питання сплати податків, так як сільською радою прийняте рішення про сплату податку з кожного домоволодіння, тому їй відомо, що вони спільно проживали. Бачила сторін як вони спільно обробляли городи, проводили ремонт у куплених ними будинках.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що він є рідним дядьком позивача і йому відомо, що сторони почали зустрічатися з 2011 року, а спільно проживати у 2012 році. У 2012 році він працював на будівництві в м.Києві. Позивач мав роботу з невеликим заробітком і в кінці лютого, на початку березня, він запропонував йому піти до нього на роботу. У цей період часу відповідач поїхала в Ізраїль на заробітки, а позивач з його матір"ю доглядали сина відповідачки. Позивач під час роботи з ним отримував високу заробітну плату, приблизно до 15 000 гривень за два тижні, а потім на вихідні їхав додому. Коли він повертався з дому, у нього були відсутні кошти, так як все віддавав на сім"ю, збирали на купівлю житла. За цей період часу вони часто були у нього в гостях, він у них, також у 2016 році разом їздили на відпочинок на річку Буг. Перший житловий будинок сторони купили на початку чи в середині літа 2012 року. Під час відпочинку і весь період, з часу зустрічей, сторони проживали як одна сім"я.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_11 показав суду, що він є дядьком позивача та йому відомо, що сторони проживали спільно з 2011 року. У 2012 році, весною, він їх з сином відповідачки возив на "проводи" в село. Потім він дізнався, що ОСОБА_3 вагітна і вони купили хату в с.Сатанівка. Коли точно, він незнає, у 2012 році, про це є документи. Він їздив туди до них в гості, тому йому це відомо.

ОСОБА_19, допитана в якості свідка, показала суду, що позивач є її двоюрідним племінником. Альона прийшла в їх сім"ю в 2011 році і їй сказали, що вона буде жити у них. Це вона їй особисто сказала, коли вони були в с.Жовтневе. У січні 2012 року сторони разом з сином відповідача поїхали в м.Київ, де проживала мати позивача. ОСОБА_20 поїхала на заробітки, а свого сина залишила на позивача та його матір. Саша працював на будівництві з дядьком і їй хвалився, що гарно заробляє. Альона приїхала літом 2012 року і вони купили хату в с.Сатанівка, робили там ремонт. Вона неодноразово позичала позивачу кошти на ремонт цього будинку. Вона була у будинку позивачів на хрестинах ОСОБА_6, наче це було літом. Потім вони придбали ще один будинок, а на кого його оформили, їй невідомо.

Свідок ОСОБА_21 показав суду, що знайомий з сім"єю сторін з 2013 року, так як проживав від них по сусідству. Олена з ОСОБА_1 жили як одна сім"я, вели разом господарство, стосунки між ними були нормальними. Коли Олена їздила на заробітки в Ізраїль, з дітьми залишався ОСОБА_16 або його мати. Зі слів Олени, будинок у 2012 році вони купили разом.

Допитана в якості свідка ОСОБА_22, показала суду, що 07.12.2011 року в її бабусі, яка проживає в с.Жовтневе, було день народження та вона її вітала в телефонному режимі. Приблизно через пару днів вона до неї приїхала і побачила в будинку відповідачку та запитала її, що вона там робить. Відповідач сказала, що вона там живе разом з ОСОБА_1 та її сином. У квітні 2012 року вона приїжджала на "проводи" в с.Жовтневе та зустріла матір позивача, позивача та сина відповідача, від яких дізналася, що ОСОБА_20 поїхала на заробітки в Ізраїль. ОСОБА_16 повідомив, що збирають гроші на купівлю будинку. У липні, цього ж року, вона приїхала в с.Жовтневе та зайшла до бабусі. Альони з ОСОБА_16 не було і їй сказали, що вони купили будинок в с.Сатанівка та туди переїхали жити. 07.11.2012 року вона знову приїхала в село та дізналася, що у ОСОБА_16 та ОСОБА_20 народилася дівчинка і ОСОБА_16 в лікарні, так як роди були важкими. У 2014 році на "проводах" в селі також були ОСОБА_20, ОСОБА_16, син відповідача та ОСОБА_6. Альона була знову вагітна. З їх слів вона зрозуміла, що у них повноцінна сім"я. У березні 2017 року їй стало відомо, що вони разом не живуть. Вона особисто їх разом часто бачила в м.Монастирище, вони розмовляли, були в гостях, пригощали один одного.

ОСОБА_23, допитаний в якості свідка, показа суду, що він був у гостях у сторін у 2016 році та ОСОБА_1 показував йому придбані будинки, розповідав про плани на майбутнє. З ОСОБА_20 він познайомився ближче до літа, у 2012 році, коли вони їхали в автобусі в м.Київ. Під час знайомства вони домовились про спільний відпочинок в палатках. Приблизно через пару днів вони про все домовились та поїхали на відпочинок з ночівлею у палатках на два дні. Відповідач була без позивача та казала, що її син в м.Києві. Про наявність стосунків з позивачем на той період часу, відповідач йому не повідомляла. Вона була зі своїми знайомими, а він з другом, зібралось біля 10 чоловік. Стосунків з відповідачем він не мав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_4, виданих повторно 30.03.2017 року виконавчим комітетом Сатанівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, серії I-СР №246429 та серії I-СР №246430 відповідно, в графах «батько» записано «Перепелюк Олександр Миколайович», в графах «мати» записано «Фащевська Альона Василівна» (а.с.6,7).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.03.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна ОСОБА_9 на праві приватної власності належать: будинок №5, що по вул.Жукова с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області, житловий будинок №6, що по вул.Жукова с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,1038 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою вул.Жукова земельна ділянка 6 с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області (а.с.8-11);

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна ОСОБА_26 на праві приватної власності належать: житловий будинок №24Б, що по вул.Центральна с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,1753 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою вул.Центральна, земельна ділянка 26 с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області; житловий будинок №26, що по вул.Центральна, с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області (а.с.12-14).

Відповідно до довідки №321, виданої 10.05.2017 року виконкомом Сатанівської сільської ради ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, він фактично з липня 2012 року по березень 2017 року без реєстрації проживав разом із дітьми ОСОБА_27, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_9 за адресою: вул.Привокзальна,5 с.Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області (а.с.16).

Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до розяснень, викладених в листів Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» до заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). ОСОБА_16 це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сімєю; спільний побут; взаємні права та обовязки, відсутність перебування цих осіб в іншому шлюбі (ст.ст. 3, 74 СК України).

Тому суд вважає, що позов у частині періоду часу з липня 2012 року до 02.07.2015 року та із 22.03.2016 року до 24.05.2016 року підлягає до задоволення, так як факт спільного проживання сторін без шлюбу підтверджується показаннями свідків, довідками Сатанівської сільської ради. Стороною відповідача доказів протилежного суду не надано.

Разом з тим, позов в іншій частині не підлягає до задоволення, так як 24.05.2016 року відповідач зареєструвала шлюб з іншою особою.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11.

Згідно ч.1 ст.25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Відповідно до паспорта ОСОБА_5, із 24.05.2016 року по даний час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_28, доказів протилежного суду не надано.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" При застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

А тому суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу із відповідачем у періоді часу з 24.05.2016 по березень 2017 року та в зв»язку із тим, що встановлення тактого факту судом суперечить моральним засадам суспільства, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем ставились позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання протягом 48 місяців, судом задоволено період часу 38 місяців, що становить 79,17 %, а тому, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 506 грн 69 коп (640 грн.х 79,17% /100% =506,69 грн).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,10,11,60,61,88,114,126,154,169,209-210, 212,214,215, 256 ЦПК України, ст.ст.3,21,25 Сімейного кодексу України, Постановою Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року №6-97цс11, роз»ясненнями Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_9 (на даний час Фащевською-Ашур) ОСОБА_29 з липня 2012 року до 02.07.2015 року та із 22.03.2016 року до 24.05.2016 року.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 506 (п"ятсот шість) гривень 69 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Монастирищенський районний суд Черкаської області до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.С.Чорненька

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2017 року