АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2228/17 Номер провадження 22-ц/786/2053/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М.

за участю секретаря Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулося до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 7289 грн. 68 коп. надмірно сплаченої пенсії.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної перевірки працівниками позивача встановлені розбіжності по пенсійній справі № 177226/627 ОСОБА_2 в заробітній платі, що потягло неправомірне нараховування і виплату відповідачу пенсії у більшому розмірі.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.06.2017 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд дав неправильну оцінку фактичним обставинам та неправильно витлумачив норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, а саме у частині визначення прав і обовязків органів Пенсійного фонду України та застрахованих осіб (пенсіонерів).

Перевіривши матеріали справи, зясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307, ч.1 ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Кременчуцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, отримує призначену у встановленому порядку пенсію.

В ході проведення документальної перевірки даних електронних ресурсів та пенсійних справ, відібраних за результатами співставлення даних про заробітну плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсій відповідачу, з наявними даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування в 2016 році було виявлено розбіжність по пенсійній справі № 177226/627 ОСОБА_2 в заробітній платі з 01.07.2000 року по 30.04.2005 року так як за даний період було задвоєно суми страхових внесків які були враховані для обчислення зарплати для перерахунку пенсії з 01.06.2006 року.

Згідно розрахунку переплата пенсії ОСОБА_2 становить 7289 грн. 68 коп.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог. При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з відсутності рахункової помилки з боку працівників позивача, а також з недоведеності факту недобросовісності відповідача в отриманні коштів в більшому розмірі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

При вирішенні спору суд першої інстанції правильно застосував норму матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, а саме норми ст.1215 ЦК України, а також правову позицію, висловлену у постанові ВСУ від 02.07.2014 року у справі за № 6-91цс14, згідно якої безпідставно набуті кошти, що належать до виплат особі, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Аналогічна правова позиція висловлена і у постанові ВСУ №6-151цс13 від 22 січня 2014 року, згідно якої для задоволення вимоги про повернення безпідставно набутої заробітної плата і платежів, що прирівнюються до неї, пенсії, суд має встановити доведеною одну з таких обставин: виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату або ж мала місце недобросовісність з боку набувача таких платежів.

Заперечуючи проти висновків суду, позивач в апеляційній скарзі фактично стверджує про обовязок застрахованої особи перевіряти документи, які надаються органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, при цьому наполягає на тому, що працівники Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області лише призначають (перераховують) та виплачують пенсії та здійснюють контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, інших коштів, призначених для виплати пенсій.

Такі твердження суперечать ст.16 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», норми якої не покладають на застраховану особу обовязку перевіряти достовірність відомостей, зокрема про заробітну плату, які подаються для призначення пенсії. У Законі відсутня норма, яка б покладала на застраховану особу такий обовязок.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.44, ст.49, ст.50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також норм Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ №280 від 23 липня 2014 року, дає підстави для висновку про те, що саме працівники органів Пенсійного фонду України зобовязані при перевірці поданих для призначення пенсії документів досліджувати обґрунтованість їх видачі і достовірність даних, зазначених у них, і у разі виникнення сумнівів вживати передбачених законом заходів щодо усунення виявлених недоліків, у тому числі шляхом здійснення перевірок первинних документів, на підставі яких вони були видані.

За змістом ст.1215 ЦК України добросовісність набувача презюмується, отже саме позивач по справі мав довести недобросовісність відповідача, проте окрім припущень, які суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги, будь-яких обґрунтованих доводів суду не навів.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Отже, на переконання колегії суддів підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов