Справа №359/7477/16-ц
Провадження №2/359/384/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 січня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, поділ домоволодіння та земельної ділянки,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 11 жовтня 2005 року вона вперше розірвала шлюб з відповідачем. Не зважаючи на це, позивач продовжив проживати з ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу. 14 травня 2008 року вони придбали домоволодіння по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельну ділянку площею 0,0333 га з кадастровим номером 3210 500000:11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі. Це нерухоме майно є обєктами спільної сумісної власності сторін. 21 грудня 2013 року ОСОБА_3 вдруге уклала шлюб з відповідачем. Однак протягом останніх років сімейне життя сторін знову погір-шилось. Позивач не бажає жити однією сімєю з ОСОБА_4, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_3 просить суд розірвати шлюб, встано-вити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період часу з 11 жовтня 2005 року до 21 грудня 2013 року, визнати домоволодіння та земельну ділянку обєктами спільної сумісної власності та в порядку поділу цього нерухомого май-на визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку в домоволодінні та земель-ній ділянці.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

Представник відповідача ОСОБА_2 визнає позов в частині вимог про розірвання шлюбу та встановлення факту проживання позивача з ОСОБА_4 одні-єю сімєю без реєстрації шлюбу в період часу з 11 жовтня 2005 року до 21 грудня 2013 року. Однак представник відповідача ОСОБА_2 заперечує проти позову в час-тині вимог про визнання домоволодіння та земельної ділянки спільною сумісною влас-ністю сторін, та поділ цих обєктів нерухомого майна. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що домоволодіння та земельна ділянка були придбані ОСОБА_4 за його особисті грошові кошти, отримані ним від його матері ОСОБА_5 Ця обставина свідчить про те, що домоволодіння та земельна ділянка є особистою власністю відповідача. Підстави для поділу цього нерухомого майна відсутні. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову в частині цих двох вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких під-став.

Встановлено, що 21 грудня 2013 року ОСОБА_3 уклала шлюб з відповідачем. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №158364 від 21 грудня 2013 року (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунту-ється на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН.

Встановлено, що сторони не бажають жити однією сімєю. Вони не мають намір вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_4, допустимо розірвати.

Встановлено, що 11 жовтня 2005 року ОСОБА_3 вже розривала шлюб з відпо-відачем. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОК №005457 від 11 жовтня 2005 року (а.с.7).

14 травня 2008 року ОСОБА_4 уклав два договори купівлі-продажу (а.с.10, 13, 31, 32), за якими він придбав домоволодіння по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельну ділянку площею 0,0333 га з кадастровим номером :11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташова-ну по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної влас-ності.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які про-живають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні по-дружжю.

З журналів судових засідань (а.с.49-50, 54-55) вбачається, що представники сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнали, що в період часу з 11 жовтня 2005 року до дня повторного укладення шлюбу, а саме до 21 грудня 2013 року, їх довірителі продовжували проживати однією сімєю. Вони не укладали шлюби з іншими особами та перебували в усталених відносинах, що притаманні подружжю. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не потребують доказуванню.

Спірне домоволодіння та земельна ділянка були придбані під час проживання ОСОБА_6 з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу.

З огляду на це суд вважає, що домоволодіння по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельна ділянка площею 0,0333 га з кадастровим номером :11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташова-на по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі, є обєктами спільної сумісної власності сторін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним за кошти, які належали йому особисто.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є матірю відповідача. 14 травня 2008 року вона продала домоволодіння та земельну ділянку по вул. Красіна, 2 в м. Борисполі (а.с.29, 30). В той же день частину грошових коштів, отри-маних від продажу нерухомого майна, ОСОБА_5 витратила на придбання домо-володіння та земельної ділянки по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі. Це нерухоме майно придбавалось нею для забезпечення потреб сімї, яка складалась з позивача, ОСОБА_4 та їх дочки ОСОБА_7 Відповідач був зазначений покупцем в договорах лише формально для того, щоб він відчув себе власником, припинив зловживати спиртними напоями та став піклуватись про сімю. ОСОБА_5 не передавала йому жодних грошових коштів, а сама розрахувалась з продавцями.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є сусідкою сто-рін. Їй відомо про те, що в 2008 році сторони вселились у домоволодіння Сєрова, 1-а в м. Борисполі. ОСОБА_4 неодноразово казав про те, що це домоволодіння та земель-ну ділянку придбала його матір ОСОБА_5

Достовірність показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підтверджуються на-віть тим, що дата укладення договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки по вул. Красіна, 2 в м. Борисполі співпадає з датою укладення договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі.

З огляду на це суд вважає, що доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що спірне нерухоме майно було придбано за особисті грошові кошти його довірителя, не відповідають дійсності. Підстави для того, щоб вважати домоволодіння та земельну ділянку особистою власністю ОСОБА_4, відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.74 СК України на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що сторони домовились про зміну розміру часток в домоволодінні та земельній ділянці. Крім того, ОСОБА_3 не заявила вимогу про збільшення її частки в цих обєктах нерухомого майна.

З огляду на це суд вважає, що за кожною стороною належить визнати право влас-ності на 1/2 частку в домоволодінні по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельній ділянці площею 0,0333 га з кадастровим номером :11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 1364 гривень 2 ко-пійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.3). Предявлений нею позов задово-лений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1364 гривень 2 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, поділ домоволодіння та земельної ділянки задовольнити.

Шлюб, укладений 21 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований відділом державної реєстрації ак-тів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що був складений актовий запис №649, розірвати.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період часу з 11 жовтня 2005 року до 21 грудня 2013 року.

Визнати домоволодіння по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельну ділянку пло-щею 0,0333 га з кадастровим номером :11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі, обєктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_9.

В порядку поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, виз-нати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку в домоволодінні по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на іншу 1/2 част-ку в домоволодінні по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі.

В порядку поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, виз-нати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,0333 га з кадастровим номером :11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на іншу 1/2 част-ку в земельній ділянці площею 0,0333 га з кадастровим номером :11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 витрати на оплату судового збору в розмірі 1364 гривень 2 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_11