Провадження № 2/369/4311/17
УХВАЛА

Іменем України

23.11.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Регіон» про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Регіон» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Регіон» звернувся із заявою про забезпечення позову у, якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 .

Заяву про забезпечення позову мотивував тим, що відновлення автомобіля є економічно недоцільним, оскільки вартість ремонту становить 1 202 692 грн. 64 коп., а ринкова вартість пошкодженого автомобіля до моменту аварії складає 557 384 грн. 50 коп.

У позивача є підстави побоюватись про утруднення чи неможливість виконання рішення суду, оскільки відповідач жодним чином не відреагував на письмове запрошення спільно оглянути та/або провести експертизу пошкодженого автомобіля.

Загальна вартість майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню за цивільним позовом, складає 479 545 грн. 76 коп. (ринкова вартість автомобіля до ДТП 557 384 грн. 50 коп. ринкова вартість автомобіля після ДТП 77 838 грн. 74коп.).

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд з'ясувавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, позивачем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Регіон» не надано доказів, яке майно належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності, на яке він просить накласти арешт.

Також у поданій заяві позивачем не доведено, що існують обставини, які б свідчили про утруднення чи неможливість виконання рішення суду в майбутньому.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Регіон» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук