АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2816/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2881/17Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що 20.08.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №PLOKG108090095, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 105000,00 доларів США терміном дії до 20.08.2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Зазначають, що відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі - 411943,58 дол. США, яка складається з наступного: - 83420,05 дол. США - заборгованість за кредитом; - 35391,83 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 14637,51 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 218446,92 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом.

З урахуванням наведеного прохали стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 118811,88 дол. США, що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.05.2016 року складає - 2999999,97 грн. за кредитним договором №PLOKG108090095 від 20.08.2007 року, вирішити питання судових витрат.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12.10.2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору №PLOKG108090095 від 20.08.2007 року в розмірі 118811,88 долари США, що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.05.2016 року складає 2999999,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 45000,00 грн. (а.с.40-41).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.09.2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, задоволено.

Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, справу призначено до розгляду (а.с.67).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 83420,05 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 35391,83 доларів США, що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.05.2016 року складає 2999999,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір в розмірі 45000,00 грн. (а.с.95-96).

З вказаним рішенням від 17.10.2017 року не погодився відповідач, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати, а справу направити на новий розгляд.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що судом не було взято до уваги вимоги ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», а саме, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк», вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зауважує, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку мотивував, це наявністю у боржника 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, при цьому не вважав за необхідне з'ясувати чи мешкає або користується боржник ОСОБА_2 власністю за зазначеною адресою.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20.08.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Кредитний договір №PLOKG108090095, згідно п.7.1 якого відповідач отримав кредит у розмірі 105000,00 доларів США з терміном дії до 20.08.2032 року, зі сплатою 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати визначено з «18» по «25» числа кожного місяця. Також встановлено, що щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1012,45 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (а.с.9-11).

Відповідач належним чином зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 20.05.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 411943,58 дол. США, яка складається з:

- 83420,05 дол. США - заборгованість за кредитом;

- 35391,83 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 14 637,51 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 218446,92 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах заявлених позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За правилами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №PLOKG108090095 від 20.08.2007 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 411943,58 дол. США, яка складається з: 83420,05 дол. США - заборгованість за кредитом; 35391,83 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 14637,51 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 218446,92 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

При цьому, враховуючи визначену ст.11 ЦПК України, диспозитивність цивільного судочинства, місцевий суд правомірно розглянув дану справу в межах заявлених позовних вимог та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 83420,05 дол. США заборгованості за кредитом та 35391,83 дол. США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.05.2016 року складає 2999999,97 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом не було взято до уваги вимоги ст.33 ЗУ «Про іпотеку», а саме, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк», вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що і було зроблено за рішенням суду, а тому стягнення заборгованості є безпідставним, колегією суддів до уваги не приймаються, з урахуванням наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом ЗАТ КБ (ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ЗАТ КБ (ПАТ КБ) «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення по суті позовних вимог.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з будинку, задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLOKG108090095 від 20 серпня 2007 року в розмірі 641723,01 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, який розташований за адресою АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житла.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4721,02 грн. судового збору (а.с.80-83).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.02.2016 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року, залишено без змін (а.с.77-78).

При цьому, як установлено місцевим судом та не заперечується сторонами, рішення апеляційного суду Полтавської області від 29.10.2015 року, яке набрало законної сили, на даний час не виконано.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом України 03.02.2016 року у справі №6-1080цс15, відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що задоволення позову Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» за дійсним основним зобов'язанням - стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту та це не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням. Окрім того, як зазначено вище, рішення суду, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки на даний час не виконано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку мотивував це наявністю у боржника 1/4 частини квартири АДРЕСА_4, при цьому не вважав за необхідне з'ясувати чи мешкає або користується боржник ОСОБА_2 власністю за зазначеною адресою, є безпідставним, оскільки вказані обставини досліджувались при розгляді справи за позовом ЗАТ КБ (ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ЗАТ КБ (ПАТ КБ) «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, яка не є предметом даного апеляційного перегляду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться фактично до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Окрім того, ухвалою судді Апеляційного суду Полтавської області від 14.11.2017 року клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору, задоволено частково. Відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с.114).

Згідно ч.2 ст.82 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки даним рішенням апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, то з нього на користь держави необхідно стягнути суму відстроченого судового збору, що підлягав оплаті при подачі апеляційної скарги, в сумі 8800,00 грн.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року, - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 8800,00 (вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.) грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун