КОПІЯ

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2/2218/2106/11
Провадження № 22-ц/792/963/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: апелянтів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представників апелянтів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Національна академія Державної прикордонної служби України про визнання права власності на частину будинку та земельної ділянки, вселення та усунення перешкод у користуванні житлом,

встановила :
В лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просила визнати її власником 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 ; поділити будинок в натурі; визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 ; вселити у будинок та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні будинком.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 10 жовтня 1981 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Під час перебування у шлюбі за договором дольової участі ними було придбано житловий будинок загальною площею 82,1кв.м в АДРЕСА_2 . Право власності на житловий будинок та земельну ділянку оформлено на відповідача, проте вони є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні житлом, зокрема здійснив заміну замків.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про поділ майна залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І.

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 5

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житлом шляхом її вселення у будинок АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову у виді арешту на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення в частині залишення без задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції помилково застосовано до правовідносин, що склалися, ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та не враховано, що спірний будинок придбаний за рахунок спільних коштів подружжя. Крім того, помилковим є скасування заходів забезпечення позову, так як на підставі правовстановлюючих документів на майно, що є предметом спору, де вказано статус житла, як особиста власність відповідача, можливе відчуження будинку без її згоди.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_1 в будинок та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем надано підроблені документи про реєстрацію у спірному будинку. Посилається на те, що позивач не проживає у будинку з 2010 року і не зареєстрована у ньому, а тому втратила право на проживання.
Апелянт - позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечили.
Апелянт - відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечили.
Третя особа без самостійних вимог представник Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок та земельна ділянка не були придбані сторонами за спільні кошти подружжя, а тому вказані об`єкти нерухомості не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки позивач зареєстрована у спірному будинку, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні житлом, позовні вимоги у частині усунення перешкод та вселення підлягають задоволенню.
Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 10 жовтня 1981 року по 28 лютого 2011 року (т.2 а.с.163).

ОСОБА_2 в період з 03.08.1976 року по 03.03.1999 року проходив військову службу, в т.ч. з 1981 року по 1994 рік у військовій частині НОМЕР_1 і працював в умовах дії електромагнітного випромінювання та джерел електромагнітних імпульсів, після чого був звільнений в запас за станом здоров`я.

Згідно з довідкою МСЕК від 17.06.13р. ОСОБА_2 призначено 2 групу інвалідності довічно в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі розпорядження виконкому Хмельницької районної Ради народних депутатів №610 від 29.12.1997 року, ОСОБА_2 на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_3 (т.1 а.с.58) .

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю ОСОБА_2 на підставі рішення Грузевицької сільської ради від 10.08.1999 року №5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального житлового будівництва за вищевказаною адресою (т.1 а.с.59, т.2 а.с.201).

З довідки управління архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів від 14.12.2011 року вбачається, що адреса «Грузевицька сільська рада, мікрорайон «Дивокрай 17» змінено на АДРЕСА_1 (т.4 а.с.184).

30 жовтня 1996 року між АТВТ «Хмельницькголовпостач» (підрядчик) та Управлінням будівництва та розквартирування Прикордонних військ України (замовник) укладено договір про спільну діяльність по будівництву квартир для військовослужбовців, відповідно до умов якого предметом договору є виділення грошових коштів для забезпечення житлом військовослужбовців, фінансування будівництва двадцяти 3-х кімнатних квартир загальною площею 1700кв.м. по АДРЕСА_4 . Замовник зобов`язується профінансувати виконані роботи по будівництву квартир, а підрядчик зобов`язується після передоплати у відповідності з виплаченою сумою виділити замовнику квартири, побудовані «під ключ» (п.1.1,2.1,2.2) (т.4 а.с.164).
Сім`я відповідача потребувала покращення житлових умов. Відповідач є особою, яка відповідно до п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на забезпечення житлом.
Згідно з протоколом №3 від 29.07.1997 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 комісією було прийнято рішення про виділення позачергово житла військовослужбовцям, які беруть дольову частку у будівництві та придбанні житла. Зокрема, ОСОБА_2 на склад сім`ї 4 чоловіки (дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , 1982р.н., дочка ОСОБА_6 , 1988р.н.) було виділено трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 (т.3 а.с.68-70).

Тобто, спірна квартира була саме виділена, надана відповідачу державою в особі військової академії, в зв`язку з тим, що він та члени його сім`ї потребували поліпшення житлових умов.

Зі змісту акту перевірки по виконанню умов договору №14 від 30.10.1996 року та №2 від 11.01.1997 року про сумісну діяльність по будівництву квартир для військовослужбовців, укладених між АТВТ „Хмельницькголовпостач і управлінням будівництва та розквартирування Прикордонних військ України від 11.02.1998 року вбачається, що з метою забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей управлінням будівництва та розквартирування Прикордонних військ України та АТВТ „Хмельницькголовпостач було укладено вищевказані договори, відповідно до яких управління виступало в якості замовника, а товариство в якості підрядника по будівництву житла для військовослужбовців. Фінансування проекту передбачалося шляхом залучення інвестиційних коштів (т.3 а.с.85).
Відповідно до акту передачі квартир від 20.01.1998 року АТВТ „Хмельницькголовпостач передало, а Академія Прикордонних військ України прийняла 18 квартир, що в АДРЕСА_5 , загальною площею 1552,1кв.м., в тому числі спірну квартиру (будинок) АДРЕСА_2 на виконання умов договору від 30.10.1996 року №14. В акті передачі квартир вказано, що цей акт є невід`ємною частиною договору №14 від 30.10.1996 року (т.4 а.с.152).
Як вбачається з акту Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області від 31.03.2000 року фактично будівельним Управлінням Прикордонних військ України фінансування згідно з договором №14 від 30.10.1996 року проведено шляхом інвестицій коштами з 24.12.1996 року у сумі 1028016грн. і матеріалами на суму 450113грн., всього на суму 1478129грн. (т.4 а.с.142-146).
20 травня 1997 року між АТВТ «Техбудінвестпроект» (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) укладено договір про сумісну діяльність на будівництво садиби в житловому масиві «Дивокрай», відповідно до умов якого виконавець зобов`язується взяти на себе повноваження генерального замовника по виконанню договору №14 на капітальне будівництво від 30 квітня 1996 року між управлінням будівництва та розквартирування Прикордонних військ України та АТВТ «Техбудінвестпроект». У пункті 3.1 зазначеного договору передбачено, що сторони дійшли згоди щодо фінансування ОСОБА_2 будівництва гаража в сумі 5000 доларів США (т.3 а.с55-56).
Разом з тим, в листі-зверненні на ім`я ректора Академії Прикордонних військ України №13/1-290 від 28.02.1998 року начальником Управління будівництва та розквартирування Державного комітету у справах охорони державного кордону України звернуто увагу на те, що ніяких повноважень генерального замовника по виконанню договору №14 від 30.04.1996 року від УБіР ПВУ, на які посилається голова правління АТВТ «Техбудінвестпроект» Телега О.І. в договорах з мешканцями цих квартир на залучення їх особистих заощаджень, УБіР ПВУ нікому не надавало, а договору №14 від 30.04.1996 року не існує. Договором від 30.10.1996 року №14 передбачено будівництво квартир АТВТ „Хмельницькголовпостач на умовах «під ключ» (п. 2.2. договору). (т.3 а.с.89).
Статтею 22 КпШС України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку
Відповідно до ст.24 КпШС України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) роздільним майном подружжя є майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування.
Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів на підтвердження фінансування обома сторонами за рахунок спільних коштів будівництва спірного житла в період їх перебування у зареєстрованому шлюбі.

Разом з цим, матеріали справи свідчать про те, що спірний будинок не був придбаний за спільні кошти сторін, а отриманий ОСОБА_2 від держави в особі Національної академії Державної прикордонної служби України.

Оскільки відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного будинку по АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 не набула право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за зазначеною адресою.
Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 не були придбані за спільні кошти подружжя, а тому вони не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 311 ЦК України встановлює, що житло фізичної особи є недоторканим. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

ОСОБА_1 зареєстрована у спірному будинку з 18.02.2004 року по даний час, що підтверджується довідкою Чорноострівської селищної ради Хмельницького району від 23.12.2016 року №982, листом Чорноострівської селищної ради Хмельницького району від 16.06.2017 року №34.

Позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися житлом, оскільки відповідач ОСОБА_2 чинить їй в цьому перешкоди. Вказані обставини підтверджуються висновком дільничного Хмельницького РВ УМВСУ в Хмельницькій області від 18.01.2011 року, з якого слідує, що ОСОБА_2 змінив замки від вхідних дверей та не допускає ОСОБА_1 до спірного будинку (квартири).

Посилання ОСОБА_2 на те, що позивач ОСОБА_1 незаконно, на підставі підроблених документів, зареєструвалась у спірному будинку не заслуговує на увагу, оскільки реєстрація позивача у будинку не визнана незаконною у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.
Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, судом першої інстанції обґрунтовано одночасно з ухваленням рішення скасовано заходи забезпечення позову.
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова