Справа №472/728/16-ц 16.01.2017 16.01.2017 16.01.2017
Провадження №22-ц/784/168/17
Справа № 472/728/16-ц Головуючий у 1 інстанції Кучерявенко С.С.
Провадження №22-ц/784/168/17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

з участю:

представника відповідача - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2016 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и л а :

18 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) пред'явило до ОСОБА_3 зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

23 липня 2012 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк зобов'язався надати і надав позичальнику кредит на суму 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В ньому ж, сторони домовилися, що у разі прострочки виконання грошового зобов'язання позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочення та штраф.

Взятий на себе обов'язок Банк виконав у повному обсязі, в той час як позичальник, взятого слова не дотримався, у зв'язку з чим, станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість у сумі 11 028 гривні 58 копійок, з яких:

●149 гривень 31 копійка, заборгованість за тілом кредиту;

●6 727 гривень 91 копійка, заборгованість зі сплати відсотків;

●3 150 гривень 00 копійок, заборгованість за пенею;

●500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина);

●501 гривня 36 копійок - штраф (процентна складова).

Посилаючись на небажання ОСОБА_3 сплатити борг добровільно, Банк просив стягнути з нього заборговану грошову суму за судовим рішенням.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій просив застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити у задоволені позовних вимог.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2016 року у задоволені позову відмолено, з підстав спливу позовної давності.

Банк подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилався на помилковість висновку районного суду щодо спливу позовної давності за вимогою та наявності підстав для застосування правил такого. Як на думку Банку і, відповідно до умов договору, право вимоги у нього виникло у квітні 2016 року, а не з 16 листопада 2012 року, як помилково вважав районний суд, а, відповідно з квітня 2016 року і слід лічити позовну давність.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду 1 інстанції скасувати, і ухвалити у справі нове рішення, яким названі вимоги задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволені позову, суд 1 інстанції виходив із того, що останній платіж за кредитним зобов'язанням відповідачем було вчинено 16 листопада 2012 року, а тому саме з названої дати і почався перебіг позовної давності, яка спливла 16 листопада 2015 року. Оскільки Банк пред'явив даний позов лише 18 серпня 2016 року, тобто за межами загальної позовної давності, то за наявності у справі заяви позивача про її застосування (а.с. 60), у позові слід відмовити за її спливом.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на положеннях чинного цивільного законодавства та дійсних обставинах справи.

Так, ст. 256 ЦК України законодавець визначив, що позовна давність - це строк (певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ст. 258 ЦК України), зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, але лише за дотримання умови, що сторони надали їй законної сили договором, укладеному у письмовій формі.

Разом з тим, сторони не можуть скоротити за домовленістю позовну давність, встановлену законом.

Не може бути змінений за домовленістю сторін і порядок обчислення позовної давності.

Обчислення позовної давності здійснюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 названого Кодексу.

За ними ж, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок і спливає, якщо він визначений:

●роками, у відповідні місяць та число останнього року строку;

●місяцями, у відповідне число останнього місяця строку;

●півроком або кварталом року, у відповідне число останнього місяця названих часових відрізків;

●тижнями, у відповідний день останнього тижня строку.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При цьому, вчинення дій в останній день строку повинно здійснюватися з дотриманням певного, установленого законом порядку, а саме :

●якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

●у разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

●письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

В силу ст. 261 ЦК України, яка встановлює загальне правило перебігу позовної давності, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, і, фактично вона співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При наявності передбачених нормами права конкретних життєвих обставин, які зумовлюють виникнення, зміну або припинення правовідносин (юридичних фактів), перебіг позовної давності починається з терміну (певного моменту у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення) їх прояву у зовнішніх обставинах або подіях матеріального світу.

Зокрема:

●перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства;

●перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання;

●у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття;

●за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

●за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

●за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

За ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється:

●якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила);

●у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом;

●у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини;

●якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою названої статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

В силу ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, до яких слід віднести сплату особою заборгованих грошових сум, видачу розписок про визнання боргу, тощо.

Крім того, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново , а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Якщо суд залишив без розгляду позов, пред'явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців (ст. 265 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 266-267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Проте, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Між тим, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 23 липня 2012 року Банк та ОСОБА_3, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, уклали кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк зобов'язався надати і надав позичальнику кредит у розмірі 300 гривень, під зобов'язання того сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 3-32).

За довідкою Банку (а.с. -77), чого не заперечував у судовому засіданні апеляційної інстанції й представник відповідача, термін дії картки НОМЕР_1 по даному кредитному зобов'язанню до квітня 2016 року.

Таким чином, враховуючи названу обставину, специфіку кредитів за картковими рахунками та положення закону про обов'язок та можливість сплати кредиту разовим платежем - перебіг позовної давності за цим зобов'язанням розпочався 24 липня 2016 року, а, відповідно, до дня пред'явлення цього позову - 18 серпня 2016 року вона не могла спливти.

У зв'язку з цим, та відповідно до положень статей 251, 253, 509, 525-526, 589, 590, 598, 610, 611, 616, 622, 631, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України та розділу 5 правил користування платіжною карткою, ОСОБА_3, повинен відповідати за неналежне виконання кредитного зобов`язання і нести негативні наслідки таких своїх дій, а саме, повернути Банку заборговані грошові кошти, сплатити відсотки, пеню та нарахований за неналежну договірну поведінку штраф.

Оскільки він у добровільному порядку заборговані грошові кошти не сплачує, то їх слід було б стягнути з неї за судовим рішенням.

Районний суд інтересу Банку не захистив, у зв'язку з чим стягнення слід провести рішенням суду апеляційної інстанції.

При цьому, визначаючи суму заборгованості, слід виходити із наданого представником Банку уточненого разрахунку (а.с. - 101-102), а за ним з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути 149 гривень 31 копійку неповернутого тіла кредиту, 127 гривень 78 копійок заборгованості зі сплати процентів, 100 гривень пені, 514 гривень 16 копійок штрафу, а всього - 891 гривню 25 копійок.

Крім того, з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до задоволеної частини вимог, слід стягнути 231 гривню 50 копійок на відшкодування витрат зі сплати судового збору в обох судових інстанціях ((1378 гривень 00 копійок судовий збір в 1 інстанції + 1 515 гривень 80 копійок судовий збір в апеляційній інстанції) х 8% задоволена частка вимог).

Керуючись ст.ст. 307 - 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 149 гривень 31 копійку неповернутого тіла кредиту, 127 гривень 78 копійок заборгованості зі сплати процентів, 100 гривень пені, 514 гривень 16 копійок штрафу, а всього - 891 гривню 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 231 гривню 50 копійок на відшкодування витрат зі сплати судового збору в обох судових інстанціях.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий Лисенко П.П.

Судді: Серебрякова Т.В.

Самчишина Н.В.