Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/88/17
Справа № 279/1407/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі головуючого судді Шульги О.М.

з секретарем Башинською Н.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який уточнив шляхом подачі позовної заяви (а.с.36) в якій зазначив, що на початку 2005 року він разом із дружиною ОСОБА_5, з дозволу ОСОБА_6 - рідної бабусі дружини, вселився у будинок №31 по вул.Козака в м.Коростені Житомирської області. 27.06.2007 року рішенням Коростенського міськрайонного суду за ОСОБА_6 визнано право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом. Після оформлення права власності, з дозволу ОСОБА_6, а саме у 2008 році він разом із сім"єю зареєструвались у вказаному будинку. 07.12.2010 року шлюб між ним та ОСОБА_5 було розірвано, остання залишила будинок, а він з неповнолітнім сином залишився проживати у вищевказаному будинку. За час проживання в будинку провів поточний ремонт, газофікацію будинку, замінив старі вікна та двері, утеплив будинок сайдингом, замінив покрівлю. Зазначає, що більш як десять років безперервно проживає в будинку, яким заволодів добросовісно, користується господарськими будівлями, обробляє присадибну земельну ділянку. В зв'язку з тим, що власником будинку на даний час юридично вважається ОСОБА_6, яка померла 09.06.2011 року, відповідач у справі станом вказаного будинку не цікавиться, будь-яких пропозицій щодо укладання договору оренди. найму, тощо не пропонував, участі у витратах на утримання будинку не приймає, повідомивши про те, що цей будинок йому не потрібен, тому не маючи змоги оформити своє право власності на будинок, яким тривалий час користується, просить рішенням суду визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок №31 по вул.Козака в м.Коростені Житомирської області разом зі господарськими спорудами та присадибною ділянкою. Одночасно просив стягнути з відповідача грошові кошти за надання юридичної допомоги в розмірі 600 гривень та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_3, проти позову заперечив, зазначивши, що на користь його доверітеля ОСОБА_6 залишила заповіт. З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини внаслідок чого було заведено спадкову справу. Оскільки ОСОБА_4 перебуває в зоні АТО, йому було надано останнім довіреність на оформлення спадкових прав. Однак, він не встиг за наданою довіреністю на даний час оформити спадкові права ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_7 показав, що проживає по сусідству з ОСОБА_1. Зазначив, що останній проживає в будинку, який тривалий час пустував, внаслідок чого починав руйнуватись. ОСОБА_1 зробив ремонт будинку та разом з сином мешкає в ньому, приводить до ладу прибудинкову територію. Вказав, що йому відомо про те, що власником будинку була ОСОБА_6, яка фактично проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею за вказаною адресою проживав її онук ОСОБА_4, який і надалі проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, що останній має наміри відносно будинку №31 по вул.Козака в м.Коростені, в якому мешкає позивач, йому нічого не відомо, відповідача за вказаною адресою він не бачив.

Свідок ОСОБА_8 показав, що знає сторін по справі. Зі слів сусідів знає, що позивач з дозволу ОСОБА_6 вселився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Також йому відомо, що позивач зробив ремонт вказаного будинку. Відповідач у справі проживав разом з ОСОБА_6 по вул.Волкова , 13 в м.Коростені. ОСОБА_4 він лише раз бачив на вул.Козака, оскільки останній приходив до своєї родички, яка проживає неподалік будинку №31.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що позивачем порушено спір щодо визнання права власності за набувальною давністю на будинок №31 по вул.Козака в м.Коростені Житомирської області. З рішення Коростенського міськрайонного суду від 26.06.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно слідує, що власником будинку №31 по вул.Козака в м.Коростені Житомирської області є ОСОБА_6. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП №166537 ОСОБА_6 померла 09.06.20011 року у віці 76 років в м.Коростень Житомирської області .

З паспорту позивача слідує, що останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.03.2008 року.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, який 2.10.2009 року був посвідчений приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу ОСОБА_9 Зі змісту заповіту слідує, що ОСОБА_6 заповідала все належне їй на праві власності майно ОСОБА_4. Останній, як спадкоємець по заповіту, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та 26.12.2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Вказані обставини стверджуються копією спадкової справи №255/2011.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 4 ст.344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні ;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності .

У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року роз"яснено, що при вирішенні спорів, пов"язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності;

- у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред"явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

В аналогічних справах суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків.

Так, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року (№ рішення в ЄДРСР 64004267 ) суд зазначив, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

В ухвалах вказаного суду від 6 квітня 2016 року, 7 квітня 2016 року, 9 червня 2016 року (№ рішення в ЄДРСР 57067518, 58045308, 58248059 ) вказується на висновок суду про відсутність у позивача ознак добросовісності володіння, оскільки спірне нерухоме майно належить іншій особі на праві власності, про що позивачу достовірно відомо.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічний принцип непорушності права власності закріплений і в ст. 321 ЦК України.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Посилання сторони позивача на те, що ОСОБА_1 вважав себе правомірним володільцем спірного нерухомого майна оскільки на користь його дружини ОСОБА_6 18.10.2007 року було складено заповіт не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки, ОСОБА_6 після розлучення позивача з ОСОБА_5 на користь якої було складено вказаний заповіт, змінила своє волевиявлення та склала новий заповіт на користь відповідача, про що стороні позивача було достовірно відомо.

Враховуючи обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв"язку з тим, що позивачем не доведено факту добросовісного, безперервного володіння чужим майном більше 10 років, оскільки останньому було достовірно відомо про те, що спірний будинок за правом спадкування належить іншій особі, яка не відмовилась від права на спадщину та в установлений законом строк звернулась з відповідною заявою до оргнаів нотаріату та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Незважаючи на не отримання ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину у виді будинку №31 по вул.Козака в м.Коростені Житомирської області, останній вважається таким, що прийняв спадщину у виді вказаного майна, оскільки згідно вимог чинного законодавства особа, яка прийняла частину спадкового майна вважається такою, що прийняла все спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 30, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 328, 344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя :