АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар Скакун К.В.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника

ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Вказувала на те, що з 12 жовтня 1997 року по 25 січня 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано рухоме майно (речі домашнього вжитку) загальною вартістю 46410 грн, вантажний автомобіль МАЗ-5549 (самоскид), 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, приблизною вартістю 50000 грн.

У період шлюбу вони проживали ІНФОРМАЦІЯ_1 в деревяному будинку загальною площею 55,7 кв.м., який належав ОСОБА_5 - матері відповідача. У червні 2002 року ОСОБА_5 подарувала цей будинок відповідачу.

Під час шлюбу ними було зроблено реконструкцію вказаного будинку та літньої кухні, а також побудовано новий двохповерховий будинок, який не прийнятий до експлуатації.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------22ц- 57/17 головуючий у І-й інстанції Олексюк Т.І.

категорія: 48 суддя-доповідач: ОСОБА_6

Посилаючись на ці обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 100000 грн вартості ? частини будівельних матеріалів, обладнання, конструктивних елементів, використаних в процесі реконструкції та будівництва житлових будинків і господарських будівель, розташованих по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с.Мамаївці Кіцманського району; грошову компенсацію вартості ? частини вантажного автомобіля МАЗ-5549 (самоскид) в розмірі 25000 грн; грошову компенсацію вартості ? частини рухомого майна (предметів домашнього вжитку) у розмірі 23205 грн, а всього 148205 грн.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості ? частини рухомого майна (предметів домашнього вжитку) у розмірі 23205 грн залишено без розгляду.

Під час розгляду справи позивачказ урахуванням висновків судової будівельно-технічної та автотоварознавчої експертиз уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості ? частини робіт, матеріалів, виробів, конструкцій, використаних в процесі будівництва житлового будинку, у розмірі 271932 грн 58 коп; грошову компенсацію вартості ? частини робіт, матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі ремонту деревяного будинку літ. „А, у розмірі 2917 грн 50 коп; грошову компенсацію вартості ? частини робіт, матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі ремонту літньої кухні літ. „Б, у розмірі 18931 грн 17 коп; грошову компенсацію вартості ? частини вантажного автомобіля МАЗ-5549 (самоскид) у розмірі 37213 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2016 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості ? частини робіт, матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі будівництва житлового будинку по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с. Мамаївці Кіцманського району, у розмірі 271932 грн 58 коп; компенсацію вартості ? частини робіт, матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі ремонту деревяного будинку по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с. Мамаївці Кіцманського району, в розмірі 2917 грн 50 коп; компенсацію вартості ? частини робіт, матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі ремонту літньої кухні літ. „Б по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с. Мамаївці Кіцманського, у розмірі 18931 грн 17 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що незавершений будівництвом житловий будинок по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с. Мамаївці Кіцманського району не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки є самочинним будівництвом, тому не підлягає поділу.

Також вказує на те, що ремонтні роботи у деревяному будинку та в літній кухні по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с. Мамаївці Кіцманського району були здійснені у 2000 році, а їх власником він став 5 червня 2002 року на підставі договору дарування.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині стягнення грошової компенсації вартості ? частини робіт, будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі будівництва житлового будинку, підлягає зміні, а в решті залишенню без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 з 12 жовтня 1997 року по 25 січня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі договору дарування від 5 червня 2002 року ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок літ. „А, деревяний, жилою площею 35,70 кв.м. літню кухню літ. „Б та інші господарські будівлі і споруди, що знаходяться по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області (т.1, а.с.18).

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 2 липня 2014 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, встановлено, що сторони проживали у вказаному будинку після реєстрації шлюбу (т.1, а.с.34-38).

Під час шлюбу сторонами проведено ремонтні роботи у деревяномубудинку та літній кухні.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 309 від 21 липня 2016 року вартість ремонтних робіт, проведених у житловому будинку літ. „А, з урахуванням вартості використаних при цьому матеріалів, виробів та конструкцій становить 5835 грн 01 коп, а вартість цих робіт, проведених у літній кухні літ. „Б, становить 37862 грн 34 коп (т.2, а.с.19-77).

За змістом ст.62 СК України та розяснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду від 4 жовтня 1991 року № 7 ,,Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, позивачка має право на відшкодування витрат на проведення робіт з поліпшення належних відповідачу житлового будинку та літньої кухні.

Необгрунтованим є посилання апелянта на те, що ремонтні роботи у деревяному будинку та в літній кухні були проведені ще у 2000 році, тобто коли власником цього майна була інша особа.

Як вбачається з досліджувальної частини висновку судової будівельно-технічної експертизи, при визначені вартості ремонтних робіт експертом було враховано ті роботи, які були виконані у відносно недавній термін.

Крім того, свідок ОСОБА_7 підтвердила в судовому засіданні факт проведення сторонами ремонтних робіт у деревяному будинку та в літній кухні.

Також судом встановлено, що сторони під час шлюбу побудували житловий будинок по вулиці Ярослава Мудрого № 38 у с. Мамаївці Кіцманського району, який не зданий до експлуатації.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15.

Апелянт посилається на те, що незавершений будівництвом житловий будинок по вулиці Ярослава Мудрого,38 у с. Мамаївці Кіцманського району є самочинним будівництвом, тому не підлягає поділу.

Проте рішенням суду поділено не вказаний будинок як обєкт незавершеного будівництва, а будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва цього будинку.

За змістом ч.1 ст.376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з розясненнями, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування та у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Вони мають право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Отже, будівельні матеріали, обладнання, використані в процесі будівництва вищевказаного будинку є майном, яке набуте сторонами під час шлюбу.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя розяснив судам, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами , встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК.

За змістом ст.70 СК України, ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що, якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У звязку з неможливістю поділу в натурі будівельних матеріалів, обладнання, конструктивних елементів, використаних в процесі будівництва житлового будинку по вулиці Ярослава Мудрого № 38 у с. Мамаївці Кіцманського району, та тим, що цим майном фактично користується відповідач, а позивачка проживає в іншому населеному пункті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення цього майна відповідачу, а позивачці присудження грошової компенсації.

Водночас суд першої інстанції, задовольняючи вимогу позивачки про стягнення грошової компенсації вартості матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі будівництва зазначеного житлового будинку, стягнув з відповідача і вартість робіт, виконаних при цьому.

За змістом ст.61 СК України вартість робіт не можна вважати обєктом права спільної сумісної власності.

Крім того, особи, які здійснили самочинне будівництво, не набувають права власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, а є власниками будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За таких обставин з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути ? частину вартостіматеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі будівництва зазначеного будинку, без урахування вартості будівельних робіт, яка згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 309 від 21 липня 2016 року становить 220661 грн 27 коп (441322,53 : 2 = 220661,27).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості ? частини робіт, будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі будівництва житлового будинку, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості ? частини робіт, будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі будівництва житлового будинку по вулиці Ярослава Мудрого № 38 у с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частини будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, використаних в процесі будівництва житлового будинку по вулиці Ярослава Мудрого № 38 у с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, в розмірі 220661 грн 27 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: