Номер провадження: 22-ц/785/4692/17
Номер справи місцевого суду: 494/108/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа ОСОБА_3,

встановила:

Заявник звернувшись до суду із цією заявою 03 лютого 2017 р. просила встановити такий, що має значення юридичний факт відсутності правових підстав та наслідків вважати автомобіль НОМЕР_1 власністю ОСОБА_2, шляхом визнання ненастання обставин, що свідчать про володіння, користування та розпорядження ОСОБА_2 вказаним автомобілем.

У судовому засіданні заявник та її представник вимоги підтримали.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування зазначеної ухвали і направлення справи для розгляду до суду першої інстанції у іншому складі суду, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 312 ч.1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої

інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням вимог закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 06 березня 2014 року заявник оформила на себе у встановленому законом порядку право власності на вище вказаний автомобіль і по 30 липня 2015 року була його власником. Однак, за державну реєстрацію на неї цього автомобілю платив ОСОБА_3, і він же весь цей час керував цим автомобілем, а далі перереєстрував право власності на автомобіль на себе. Позивачі вважали, що наведені ними обставини є підставою для задоволення поданої заяви.

Із поданої заяви та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що під час надання заявником пояснень вона мала право власності на автомобіль НОМЕР_1 у період з 06 березня 2014 р. і по 30 липня 2015 р.

Також, судом правильно встановлено, що заявник своє право власності на вказаний автомобіль оспорював, так як вважав, що не відбулись правові наслідки оформлення на неї права власності.

Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачено набуття права власності особою на транспортний засіб після проведення реєстрації, відповідно до положень наведеної постанови.

Виходячи з вищевикладеного заявник фактично оспорював своє право власності, яке у неї було з 06 березня 2014 року по 30 липня 2015 року на вищевказаний автомобіль, вважаючи, що воно для неї не настало, а відповідно з чим не має і наявності правових наслідків у неї.

Згідно п.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно до положень ч.6 ст.235, ч.4 ст.256 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює зацікавленим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вбачав наявність спору про право цивільне, який має бути розглянутий у порядку позовного провадження.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання щодо залишення заяви без розгляду.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а вимоги апелянта про скасування вказаної ухвали районного суду не основані на законі і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч. 2 п.1, 312 ч. 1 п. 1, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_4