Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2316/17

Номер провадження: 2/511/941/17

06 грудня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря - Чернецької А.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до 13.03.2031 року. Син знаходиться повністю на утриманні позивачки, добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча має таку можливість.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнав, просив суд стягнути з нього на утримання сина аліменти у розмірі 1000 грн., так як він вже сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600 грн. щомісячно до 2020 року.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч.3 ст.51 Конституції України ).

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 01 вересня 2012, який був розірваний рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.09.2015 року (а.с.5)

Від спільного життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 338885 (а.с.6 ).

Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Також судом встановлено, що сторони живуть окремо.

На підставі досліджених доказів суд вбачає, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та має необхідність в отриманні аліментів. Усі витрати по утриманню, догляду сина несе вона особисто. Відповідач після розірвання шлюбу надавав допомогу на утримання сина , але не регулярно та більше пів року зовсім не надає допомоги на дитину.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 є приватним підприємцем, та згідно декларації про доходи за 2016 рік має річний дохід у розмірі 37627 грн.(а.с.16-17).

Відповідно до виконавчого провадження ВП № 36095842, встановлено, що ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, щомісячно з 02.04.2012 року по 30.09.2020 року в розмірі 600 грн.( а.с. 18-19)

Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, обоє батьків зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення.

Також, ч.2 ст.182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено з 01.05.2017 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1426 гривень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, будучи молодою особою, маючи задовільний стан здоровя, оскільки не довів протилежне, цілком може надавати своєї дитині матеріальну допомогу.

З огляду на те, що син знаходиться на повному утриманні матері, а також те, що прожитковий мінімум в державі змінюється в сторону збільшення декілька разів на рік, на час прийняття рішення судом матеріальне положення відповідача нестійке, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1200 гривень, оскільки нею не надано до суду доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти саме у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., що є порушенням вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

При таких обставинах, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 02.11.2017 року до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття, тобто до 13.03.2031 року.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, , ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 131, 208, 209, 212-215 ЦПК України, cуд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 - аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 13.03.2013 народження, у розмірі 1200 /одна тисяча двісті/ грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 02.11. 2017 року до досягнення сином повноліття, тобто до 13.03.2031 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_1), громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень. (Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ). Реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача :Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

У відповідності зі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Ільяшук