справа № 2/325/202/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Васильцової Г.А.,

при секретарі Міняйло А.П.,

за участю представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, виконавчого комітету ОСОБА_4 Першої сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для прийняття спадщини за законом після смерті рідної матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 13.12.2013 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 13 грудня 2013 року померла його матір ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 124 по вул.. Мартинова в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області та земельний пай, загальною площею 5,75 га, за кадастровим номером № :002:003:0056, який знаходиться на території Приазовського району в Запорізькій області. Він є інвалідом, який має певні захворювання, вважав, що майно матері залишиться йому, а не його братові ОСОБА_1, який перешкоджав йому в оформленні спадщини, не даючи документів на спадок. Лише 12.08.2016 року нотаріус відмовив йому в прийнятті спадщини, у звязку з пропуском строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що ним був пропущений строк звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в той час він тяжко хворів, бо є інвалідом.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що з 2007 року померла ОСОБА_5 проживала разом з ОСОБА_1, померла у будинку ОСОБА_1, та саме ОСОБА_1 здійснював поховання померлої. Позовна заява ОСОБА_3 вже подається не в перше, попередня позовна заява була залишена без розгляду. Спадкове майно було заповідано саме ОСОБА_1, та саме житловий будинок був подарований ОСОБА_1, про що позивач не знав, бо не спілкувався з матірю. Причини не прийняття спадщини, які зазначає ОСОБА_3 не є поважними, ні матеріальна складова, ні хвороба, ні інвалідність. А єдина причина неприйняття ОСОБА_3 спадщини є його небажання. ОСОБА_1 також подавав заяву про прийняття спадщини, але йому було відмовлено за пропуском строку.

Позивач та його представник в судове засідання, призначене на 27 липня 2017 року не зявилися, проте на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, та що підтримують заявлені вимоги. Представник позивача адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні 02.06.2017 року підтримав заявлені вимоги позивача та просить їх задовольнити, пояснюючи тим, що ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_5 та є спадкоємцем І черги. Спадкоємцем також є ОСОБА_1 це рідний брат відповідач по справі. Підставою пропуску строку ОСОБА_3 є постійна хвороба та інвалідність ІІ групи безстроково. Крім того, ОСОБА_3 незаможний, та не міг нести деякі витрати, які потягли б за собою оформлення спадщини. На час смерті матері ОСОБА_3 був непрацездатний та як мінімум має право на обовязкову частину спадщини. Звернувся до нотаріуса в 2016 році, коли дізнався зі слів брата, що той отримав спадщину у повному обсязі, та відмовив надати деякі документи необхідні для оформлення спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_4 Першої сільської ради Приазовського району у судове засідання не з′явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Заперечень по справі суду не надавались.

Представник третьої особи Мелітопольської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без участі представника, проти рішення заперечень не має.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Згідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, їх представників, показань свідків, письмових доказів.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд при вирішенні справи, не може прийняти як належними та допустимими докази, надані представником відповідача запис судового засідання по цивільній справі, що перебувала у провадженні іншого судді, стосовно пояснень позивача по справі, бо відповідно до вимог ст.. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі мають право давати усні пояснення, а згідно вимог ст.. 31 ЦПК України, позивач може змінити предмет або підстави позову.

Крім того, відповідно до вимог ст.. 62 ЦПК України, сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

З отриманої інформації з запису судового засідання, було встановлено, що позивач ОСОБА_3 надавав пояснення як позивач по справі, як свідок допитаний не був, присягу свідка не складв, про кримінальну відповідальність не попереджався, а тому суд не приймає до уваги вказаний доказ.

При цьому, з наданих суду інших доказів судом встановлено, що 13 грудня 2013 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 5/, яка була матірю позивача ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 16/.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

04 серпня 2006 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своєму синові ОСОБА_1 (а.с. 55) відповідачу по справі.

З заповіданого майна померлої, житловий будинок № 124 по вул.. Мартинова в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області з земельною ділянкою, яка примикає до житлового будинку площею 0,60 га, були подаровані ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування від 19.10.2007 року /а.с. 56/.

На земельну ділянку (пай), площею 5,75 га, розташовану на території ОСОБА_4 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала ОСОБА_5 згідно державного акту на право приватної власності на землю від 03 квітня 2001 року, право власності спадкоємцями не оформлено.

Згідно інформації Мелітопольської державної нотаріальної контори від 10.05.2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлої 13.12.2013 року, не заводилась (а.с. 47).

Так, згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до розяснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Не вважаються поважними наступні причини пропуску строку для прийняття спадщини: 1) юридична неграмотність та необізнаність спадкоємців про правила ст. ст. 1268 - 1269 ЦК; 2) подання заяви про прийняття спадщини за місцем проживання спадкоємця, а не за місцем її відкриття; 3) відсутність можливості вчасно звернутися до держнотконтори з причин великої черги до нотаріуса; 4) хвороба членів сім'ї спадкоємців; 5) надмірна заклопотаність на роботі; 6) тяжкий матеріальний стан спадкоємців тощо.

В якості поважних причин пропуску вказаного строку, позивач вказує зокрема на необізнаність його, як спадкоємця про наявність заповіту і тривалу хворобу, що підтверджується медичними документами /а.с 53, 78, 79, 80, 81/ та те, що він є інвалідом ІІ групи безстроково /а.с. 15/, який має право на обовязкову частку у спадщині.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкуванні за законом (обовязкова частка).

Згідно рішення Конституційного Суду України «Щодо прав на обовязкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця» від 11.02.2014 р. № 1 рп/2014: в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обовязкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 13 грудня 2013 року, ОСОБА_3 позивач по справі - був інвалідом ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 086497 від 04.02.2008 року /а.с. 15/.

Таким чином, суд вважає, що вказані обставини є поважними причинами для пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи положення ст.8 Конституції України щодо верховенства права та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року), вважає можливим визначити позивачу додатковий строк, необхідний для подачі заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, виконавчого комітету ОСОБА_4 Першої сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом задовольнити.

Визначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 13 грудня 2013 року, терміном в 3 місяці з дня набрання чинності рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. А. Васильцова