РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача, адвоката ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись з позовом до суду та уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на його користь середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку, в сумі 25188, 00 грн. та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1962 грн. 11 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 13 березня 2002 року по 11 квітня 2017 року працював в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот».

Наказом № 111-ВК від 11 квітня 2017 він був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним не проведено.

Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 11 квітня 2017 року і на час розгляду справи йому не виплачена нарахована заробітна плата, то у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ « Рівнеазот» зобов»язане виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, в розмірі 25188, 00 грн.

Крім того, просять суд стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1962 грн. 11 коп.

Позивач ОСОБА_2 та його представник, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задоволити.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» РІвнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди частково або повністю.

За таких обставин, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював на ПрАТ «Рівнеазот» і 11 квітня 2017 року звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним на день розгляду справи не проведено.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Так, вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум належних при звільненні у цій справі стосуються періоду з квітня 2017 року по листопад 2017 року ( оскільки заробітна плата, відповідно до виданого Рівненським міським судом судового наказу № 569/10345/17 від 05.07.2017 року позивачу на час розгляду справи не виплачена).

Крім того слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

За таких обставин та враховуючи те, що невиплата звільненому позивачу всіх сум, що належала йому від відповідача є триваючим правопорушенням та з винесенням судового наказу від 05.07.2017 року не припинилося, суд приходить до висновку, що позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню за період з з квітня 2017 року по листопад 2017 року.

Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогоПостановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді(п. 8 Порядку).

Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 11 квітня 2017 року року по 15 листопада 2017 року, середній заробіток буде складати: 317 грн. 52 коп. (середньоденна заробітна плата)Х147 робочі дні = 46675, 44 грн. Отже, всього середній заробіток за затримку розрахунку складає 46675, 44 грн.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 з квітня 2017 року перебуває на обліку у Рівненському міському центрі зайнятості та отримав допомогу на випадок безробіття з квітня по листопад 2017 року в розмірі 22439,43 грн, а відтак суд, приходить до висновку про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку за вирахуванням сплачених центром зайнятості сум, а саме 25188 грн.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди, оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди.

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської облсті про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

В частині позовної вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1962 грн. 11 коп. суд вважає, що в задоволенні цієї вимоги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно з п. 2.2.8 Інструкції з статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року № 114/8713, суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати належить до фонду оплати праці у складі додаткової заробітної плати.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Ст. 7 вказаного Закону передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження виплати йому заборгованості та даних про відмову власника або уповноваженого ним органу у виплаті компенсації.

За таких підстав, суд вважає, що вимоги про стягнення компенсації частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати є безпідставними та недоведеними, а тому до задоволення не підлягають.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред"явленні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, звільнений від сплати судового збору, на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,209,212,214,215,226,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку, в сумі 25188 (двадцять пять тисяч сто вісімдесят вісім ) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» в прибуток держави судовий збір 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина