Провадження № 22-ц/780/902/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 38 27.04.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності зі сплатою грошової компенсації вартості частини майна, визнання права власності на частину спадкового нерухомого майна, зобов'язання анулювати попереднє право власності та реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину спадкового майна, що складається з жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, та припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину вказаного майна, отриманого у спадок, з виплатою їй компенсації вартості належної частки в розмірі 47 281 грн. відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що позивачем не надано безспірних та належних доказів на обґрунтування підстав, за наявності яких відповідно до ст. 365 ЦК України право на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника може бути припинено, а тому суд першої інстанції відмовляє в задоволенні цього позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в рівних частинах на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 листопада 1994 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ( а.с.10 т. 1 ).

У відповідності до висновку експерта №7/14 бтд за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 03 вересня 2014 року, проведенного за заявою представника позивача, житловий будинок по АДРЕСА_1 має загальну площу 68,7 кв.м., житлову - 49,3 кв.м.

На земельній ділянці домоволодіння розташовані житловий будинок, погріб під частиною будівлі, прибудова, альтанка, сарай-прибудова, сарай, гараж, убиральня, ганок, огорожа, ворота, вимощення.

Житловий будинок складається з таких приміщень: 1-1-веранда, площею 7,6 кв.м., 1-2 - кухня -8,2 кв.м., 1-3 - комора -3,6 кв.м , 1-4 - житлова кімната -12,5 кв.м., 1-5 - житлова кімната - 9,5 кв.м., 1-6 - житлова кімната - 12,9 кв.м., 1-7 - житлова кімната -14,4 кв.м. ( а.с. 22-56 т. 1 ).

Найбільш ймовірна дійсна ( ринкова ) вартість об'єкта дослідження, а саме: будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 ( без врахування земельного компоненту ), в цінах на момент проведення дослідження становить 336 974 грн., залишкова вартість цього житлового будинку, господарських будівель і споруд - 94 561 грн. ( там же ).

Між сторонами не досягнуто домовленості щодо порядку користування спільним частковим майном, унаслідок чого спір між ними був предметом судового розгляду.

Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2013 року, зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належною їй частиною будинку АДРЕСА_1, надавши позивачу ключі від вхідних дверей даного будинку, свідоцтво про право на спадщину по заповіту на ім'я ОСОБА_3 та технічний паспорт на цей будинок ( а.с. 90-93, 122-124 т. 1 ).

При цьому, ОСОБА_2 30 листопада 2015 року звернувся до суду із названими позовними вимогами, а 21 червня 2016 року - вніс на депозитний рахунок суду кошти в сумі 47 281 грн. в рахунок грошової компенсації відповідачу вартості 1/2 частки у спільному майні, виходячи із залишкової, а не дійсної, вартості спадкового майна ( а.с. 3-8, 172 т. 1 ).

В порядку, передбаченому положеннями ст. 10 ЦПК України, місцевим судом ставилося на обговорення питання щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, в т.ч і для визначення дійсної вартості спірного будинку, однак такого клопотання стороною позивача не заявлено ( а.с. 225 т. 1 ).

За таких обставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, на переконання апеляційного суду, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини та прийшов до висновку про відмову в позові за його необґрунтованістю і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 319, 365 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 360 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Посилання апелянта на те, що відповідач не заперечувала та погодилась про внесення позивачем суми коштів в розмірі 47 281 грн. на депозитний рахунок, на переконання апеляційного суду, не відповідають дійсності і спростовується наявними її письмовими запереченнями ( а.с. 81-83 т. 1 ).

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про те, що відповідач не доглядає та не користується спадковим майном, судом не в повній мірі досліджено висновок експерта, затягувався розгляд справи, не з'ясована наявність коштів у відповідача, ОСОБА_3 не бажає мирним шляхом вирішити спір, перешкоджає у користуванні майном позивачу, заявляє безпідставні звернення до різних правоохоронних органів, вчиняє протиправні дії щодо апелянта, не доглядає спадкове майно, унаслідок чого неможливо користуватися ним, розподілити в натурі будинок через його незадовільний технічний стан, у силу викладеного та на переконання апеляційного суду, правового значення для правильного вирішення спору не мають та не спростовують висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог та не є, у даному разі, підставою для задоволення апеляційних вимог.

Враховуючи викладене, з точки зору суду другої інстанції, не свідчать про обгрунтованість позовних та апеляційних вимог надані позивачем по справі докази, зокрема, квитанція про внесення позивачем 47 281 грн. в рахунок грошової компенсації відповідачу вартості 1/2 частки у спільному майні, оскільки згідно висновку експерта №7/14 бтд за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 03 вересня 2014 року, найбільш ймовірна дійсна ( ринкова ) вартість будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 ( без врахування земельного компоненту ), в цінах на момент проведення дослідження, становить 336 974 грн.

Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру дійсної вартості майна позивач, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, суду першої та другої інстанцій не надав та не заявляв клопотання щодо її визначення експертним шляхом, незважаючи на сприяння місцевого суду у порядку, передбаченому ст. 10 ЦПК України.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності зі сплатою грошової компенсації вартості частини майна, визнання права власності на частину спадкового нерухомого майна, зобов'язання анулювати попереднє право власності та реєстрацію права власності залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба