Справа №760/4856/17
Провадження №4-с/760/108/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Кушнір С.І.,

при секретарі: Гаєвській С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського Сергія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2017 р. ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського С.М. щодо винесення постанови по виконавчому провадженню №49001346 від 29.12.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, просить суд, визнати незаконними дії державного виконавця та скасувати постанову державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Вангородського С.М. по виконавчому провадженню №49001346 від 29.12.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачу.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 19.02.2015 р. Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №760/11356/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

23.07.2015 р. на підставі рішення ПАТ «РОДОВІД БАНК» отримано виконавчий лист.

ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, за якою було відкрито виконавче провадження №49001346 з примусового виконання виконавчого листа.

02.03.2017 р. АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2016 р., яка винесена державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородським С.М.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувану встановлено те, що не виявлено належного боржникові майна, за рахунок якого можна звернути стягнення.

Разом з тим, посилаючись на те, що вказана постанова є неправомірною, оскільки головний державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків та не в повному обсязі здійснив заходи щодо розшуку майна боржника у відповідності до вимог закону, а тому заявник вважає, що вказаними діями державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського С.М. були порушені його права, у зв'язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Представник скаржника у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі скаржника.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського С.М. перебувало виконавче провадження №49001346 з примусового виконання виконавчого листа №760/11356/14-ц, виданого 23.07.2015 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» витрат по оплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн.

29.12.2016 року головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородським С.М. винесено постанову, якою виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Представник скаржника вважає неправомірною постанову державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського С.М. від 29.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №49001346 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не в повному обсязі здійснено заходи щодо розшуку майна боржника у відповідності до вимог закону.

З постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2016 року ВП №49001346 вбачається, що державним виконавцем з метою розшуку майна боржника були зроблені запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до установ банків. Внаслідок здійснених державним виконавцем заходів транспортні засоби боржника, не розшукано, боржник за місцем реєстрації відсутній, а тому державним виконавцем на підставі п.7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернути стягувачу.

В той же час, з 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року « Про виконавче провадження».

Відповідно до стс.т.6 та 7 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕНЯ» рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, звертає на себе увагу та обставина, що майновий стан боржника перевірявся лише шляхом направлення запитів у відповідні державні органи про наявність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а також наявність рахунків в установах банку.

Відповідно до ст.36 Закону, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Державним виконавцем не надано відомостей про перевірку майнового стану боржника та наявність доходів у боржника, відповідно до вимог ч.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" та про розшук боржника та транспортних засобів.

Крім того, відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону / в редакції Закону України №606-XIV від 21 квітня 1999 року / та п.19 ч.3 ст.18 Закону / в редакції Закону України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року / у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таке ж право надано державному виконавцю і ст. 377-1 ЦПК України.

Державним виконавцем не надано доказів вчинення таких дій.

В п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз»яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів, направлених на виконання рішення суду, а тому скарга є обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського Сергія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського Сергія Миколайовича, при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні №49001346.

Скасувати постанову державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вангородського Сергія Миколайовича про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні №49001346.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Солом"янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.І. Кушнір