Справа № 336/4727/16-ц
Пр. № 2/336/128/2017

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, ціну якого зменшив протягом судового розгляду, про стягнення з відповідача грошових коштів

В позові зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2014 року, яке набрало законної сили, задоволений його позов до приватного підприємця ОСОБА_2, якого зобовязано здійснити заміну неякісних склопакетів, встановлених в будинку № 58-а по вул. Аптечній в м. Запоріжжі, стягнуто з відповідача на користь позивача 924 грн. 66 коп. судових витрат. Ухвалою суду від 20.05.2016 року змінений спосіб виконання вказаного рішення в частині зобовязання приватного підприємця ОСОБА_2 здійснити заміну неякісних склопакетів, яке замінено стягненням з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 5596 грн. 86 коп.

У звязку з ухиленням відповідача від виконання рішення, яке набуло сили закону і є обовязковим для виконання, просить стягнути з нього на свою користь неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару за кожен день прострочення усунення його недоліків, що передбачена ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 38506 грн. 33 коп. за період, протягом якого діяло зобовязання про здійснення заміни неякісного товару, тобто за 688 днів, виходячи з вартості послуги такої заміни у сумі 5596 грн. 86 коп.

Крім того, просить стягнути з відповідача інфляційні витрати у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання в сумі 512 грн. 87 коп., а також три проценти річних як відповідальність за прострочення виконання грошового зобовязання у сумі 60 грн. 50 коп.

У звязку з тривалим порушенням свого права, неможливістю його поновлення в позасудовому порядку, вимушеною зміною способу життя, що характеризується заздалегідь незапланованими відвідуваннями підрозділів державної виконавчої служби, зверненнями до суду за захистом порушеного права, які поєднані з витрачанням часу та емоційних зусиль, він зазнав моральної шкоди, яку оцінює в 391500 грн. і просить стягнути при ухваленні рішення з відповідача.

В судовому засіданні підтримав вимоги позову, наполягаючи на його задоволенні та уточнивши розмір витрат від інфляції, які становлять на час ухвалення рішення 548 грн. 19 коп., та трьох відсотків річних, що обчислюються сумою в 41 грн. 49 коп.

Відповідач позов визнав частково, заявивши, що покладення на нього зобовязання здійснити заміну неякісного товару унеможливило виконання рішення суду, так як він не є виробником склопакетів, а лише здійснює діяльність з їхнього встановлення. Коли рішенням був визначений обовязок сплатити вартість цих вікон, він протягом нетривалого часу виконав рішення добровільно.

Не заперечує проти стягнення з нього витрат, повязаних зі знеціненням національної валюти, а також трьох відсотків річних, обчислених у відповідності до кількості днів простроченого зобовязання.

Решту вимог не визнав.

Представник відповідача підтримала доводи свого довірителя.

Заявила, що вимоги законодавства про захист прав споживачів не розповсюджуються на правовідносини, які існують на теперішній час між сторонами, оскільки застосуванню підлягають положення закону про виконання зобовязань, в даному випадку, встановлених судовими рішеннями, тому вимога про притягнення до відповідальності у вигляді неустойки у звязку з порушенням строку гарантійного усунення недоліків є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про покладення відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання, ця вимога у сумі, про яку заявив позивач в судовому засіданні 6 липня 2017 року, ґрунтується на законі.

Вимоги про стягнення моральної шкоди, на думку представника, є необґрунтованими, так як правовідносини з захисту прав споживачів, в русло яких ОСОБА_1 спрямовує свої вимоги, передбачають можливість відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода спричинена майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Доказів таких наслідків позивач не надав. Окрім того, не підлягає відповідальності за спричинену моральну шкоду особа, яка доведе, що шкода заподіяна не з її вини. Оскільки в поведінці відповідача, який не міг передбачити поставку неякісної продукції, виробником якої є не він, підстав для покладення на нього моральної шкоди немає.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2014 року, яке набрало законної сили 29 квітня 2014 року, приватного підприємця ОСОБА_2 зобовязано здійснити заміну неякісних склопакетів, встановлених в будинку № 58-а по вул. Аптечній в м. Запоріжжі, стягнуто з відповідача на користь позивача 924 грн. 66 коп. судових витрат (а. с. 11-13). Ухвалою суду від 20.05.2016 року, що набрала законної сили 26 травня 2016 року, змінений спосіб виконання вказаного рішення в частині зобовязання приватного підприємця ОСОБА_2 здійснити заміну неякісних склопакетів, яке замінено стягненням з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 5596 грн. 86 коп. (а. с. 14-15).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства.

В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, суд знаходить всі підстави для їх задоволення, оскільки у відповідача існує встановлене рішенням суду невиконане грошове зобовязання перед позивачем про відшкодування судових витрат у сумі 924 грн. 66 коп., тому, на думку суду, є всі підстави для покладення на відповідача цієї відповідальності, передумови для притягнення до якої і розмір якої визнає відповідач.

При вирішенні вимог про стягнення з відповідача передбаченої статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» пені суд погоджується з твердженнями представника відповідача про їхню безпідставність, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами і повязані з виконанням встановлених судовим рішенням зобовязань, не регулюються законодавством про захист прав споживачів, а інших матеріально-правових передумов для стягнення цього виду неустойки позивач не називає, тому з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу підстав для ухвалення рішення в цій частині на користь позивача немає.

Розвязуючи позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого.

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язання, тобто правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 11 ЦК України зобовязання виникають, зокрема, з рішення суду.

Одним з передбачених законом матеріальних наслідків невиконання зобовязань є відшкодування моральної шкоди, як випливає зі ст. 611 ЦК України.

У звязку з наведеними положеннями цивільного законодавства суд знаходить ґрунтовними вимоги про відшкодування моральної шкоди, зумовленої невиконанням зобовязань, встановлених рішенням суду.

При вирішення питання про розмір цього відшкодування суд керується правилами ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до розяснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд враховує вік позивача, який є молодою, енергійною, соціально зайнятою особою, що отримує стабільний дохід, в силу віку і стану здоровя здатен протягом нетривалого часу поновити порушені спосіб та ритм життєдіяльності

При цьому суд у відповідності до ст. 1193 ЦК України враховує і незадовільний майновий стан відповідача, докази якого надані суду.

У звязку з викладеним суд вважає, що сума в 2000 грн. буде домірною глибині емоційних страждань позивача і зможе забезпечити поновлення втраченого емоційного комфорту, а також ґрунтуватиметься на засадах розумності, виваженості та справедливості..

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 23, 509, 611, 1167, 1193 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 548 грн. 19 коп. інфляційних витрат та три проценти річних в сумі 41 грн. 49 коп. через прострочення виконання грошового зобовязання, 2000 моральної шкоди.

Решту вимог залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива

.