Справа № 2н-175/2008
Провадження № 22-ц/779/720/2017
Головуючий у 1 інстанції Федів Л.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Городенківського районного суду від 16 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою про визнання незаконними та скасування постанови старшого державного виконавця Городенківського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 27.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження №52376913 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 8576,21 грн. на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» на підставі судового наказу №2н-175, виданого 03.11.2008 року Городенківським районним судом, та постанови від 08.12.2016 року про виправлення описки в постанові від 27.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52376913.

Заявник посилався на те, що стягувач пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, який визначений у самому виконавчому документі. В такому випадку державний виконавець повинен був відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, однак всупереч законодавству відкрив виконавче провадження, і взяв на себе повноваження суду, виправивши начебто допущену описку. Стверджував, що такі дії державного виконавця є незаконними, а вказані постанови підлягають скасуванню. Також просив поновити строк звернення в суд зі скаргою.

Ухвалою Городенківського районного суду від 16 березня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зокрема, представник апелянта зазначає, що суд не звернув увагу на те, що стягувачем за виконавчим документом є ЗАТ КБ «ПриватБанк», однак виконавчий документ предявлено до виконання ПАТ КБ «ПриватБанк», при цьому правонаступника у виконавчому провадженні замінено не було. Тому вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав права предявляти виконавчий документ до виконання.

Також зазначає, що суд на момент постановлення оскаржуваної ухвали посилається на ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України, згідно яких рішення є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Проте ст.124 Конституції України діє зовсім в іншій редакції, якою не передбачено тих положень, які зазначив суд.

Стверджує, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.06.2016 року не мала юридичного значення і не могла бути винесена, тому не повинна братися до уваги при обчисленні строку предявлення виконавчого документу до виконання. Таким чином, вважає, що стягувачем пропущено строк предявлення виконавчого документу до виконання.

Представник апелянта вказує і на те, що на момент винесення постанови від 08.12.2016 року про виправлення описки Законом України «Про виконавче провадження» не було передбачено можливості виправлення державним виконавцем описки у постанові, тому останній вийшов за межі своїх повноважень, визначених законом.

З наведених підстав апелянт просить ухвалу суду першої скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити; постановити окрему ухвалу про наявність підстав за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, яку направити в правоохоронні органи.

Представник апелянта та субєкт оскарження в засідання апеляційного суду не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник апелянта надіслав суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності. При цьому повідомив про поважність причини неявки в судове засідання та просив врахувати його письмові пояснення по суті апеляційної скарги.

Суб'єкт оскарження надіслав письмову заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця, суд виходив з того, що строк предявлення до виконання виконавчого документу - судового наказу № 2н-175, виданого 03.11.2008 року Городенківським районним судом, пропущено не було.

З таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 03 листопада 2008 року Городенківський районний суд видав судовий наказ по справі № 2н-175

2008 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Закритого Акціонерного Товариства комерційний банк «ПриватБанк» 8 576,21 грн. кредитної заборгованості та 40,50 грн. судових витрат. Судовий наказ набрав чинності 22 грудня2008 року (а. с. 19).

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

За змістом ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV в редакції, чинній на час набрання вказаним судовим наказом законної сили, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: 1) для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За даними інформаційної довідки по ВП 12527695 (а. с. 42) Городенківським РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області 28.04.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Городенківського районного суду від 03.11.2008 року №2н-175 та закінчено 25.11.2009 року у звязку з тим, що боржник працює в ПП « ТРТ Інтерпласт» в м. Івано-Франківську.

Відповідно до інформаційної довідки по ВП 29499085 (а. с. 40, 41) Городенківським РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області 27.10.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Городенківського районного суду від 03.11.2008 року №2н-175 та закінчено 30.05.2012 року на підставі п.10 ч1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС), про що мається також відмітка на копії судового наказу (а. с. 19, 20).

В період з 30.05.2012 року по 23.06.2016 року матеріали справи не містять інформації про перебіг виконавчого провадження з виконання судового наказу №2н-175/2008.

Оскільки спірні правовідносини цього періоду не стосуються, то судом не досліджувалось питання відкриття та закриття виконавчого провадження з виконання цього судового наказу за вказаний період. Більше того, що сторони таких доказів не надали суду, хоча сторони виконавчого провадження, маючи постанову про відкриття виконавчого провадження з номером виконавчого провадження та ідентифікатором доступу мають право знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Проте, судом встановлено, що згідно матеріалів виконавчого провадження вказаний виконавчий документ перебував на виконанні в Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, провадження по якому було закінчене 23.06.2016 року відповідно до постанови старшого державного виконавця Созанського С.Д. про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП № 32949805), оскільки при проведенні виконавчих дій майно придатне для звернення стягнення не виявлено (а. с.18).

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV визначено підстави переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, відповідно до п. а ч.1, ч. ч. 2, 3 якої строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

З урахуванням встановлених обставин та наведених норм матеріального права колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що постанова старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС від 23.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві не повинна братися до уваги при обчисленні строку предявлення виконавчого документу до виконання, як така, що не має юридичного значення і не могла бути винесена.

Більше того, вказана постанова державного виконавця набрала чинності і скасована не була.

Судом першої інстанції також установлено, що за заявою стягувача від 27.09.2016 року про примусове виконання судового наказу №2н-175 від 03.11.2008 року, старшим державним виконавцем Городенківського районного відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 27.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 52376913).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV 9 (з наступними змінами та доповненнями) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк пред'явлення до виконання судового наказу № 2н-175, виданого Городенківським районним судом 03.11.2008 року, було перервано. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання. Отже, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання слід відраховувати починаючи з 23.06.2016 року.

У звязку з чим безпідставними є доводи апелянта про те, що державний виконавець всупереч законодавству відкрив виконавче провадження, перебравши на себе повноваження суду вирішення питання поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Твердження апелянта про те, що поза увагою суду залишилась та обставина, що стягувачем за судовим наказом №2н-175/2008 є ЗАТ КБ «ПриватБанк», однак виконавчий документ предявлено до виконання ПАТ КБ «ПриватБанк», при цьому правонаступника у виконавчому провадженні замінено не було, не заслуговують на увагу, оскільки ЗАТ КБ «ПриватБанк» не було ліквідовано чи реорганізовано, а тип правління товариства було приведено у відповідність до Закону України « Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року №514-YI. Тому підстав для вирішення питання правонаступництва не було.

Судом першої інстанції також встановлено, що у постанові старшого державного виконавця Городенківського районного відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2016 року у ВП № 52376913 допущено помилку, а саме помилково зазначено дату набрання чинності судового наказу № 2н-175, виданого Городенківським районним судом 03.11.2008 року, замість 22.12.2008 року зазначено 27.09.2016 року. Така помилка усунута постановою державного виконавця від 08.12.2016 року, якою постановлено виправити помилку строку набрання чинності з 27.09.2016 року на 22.12.2008 року (а. с. 22).

Доводи апелянта про те, що на момент винесення постанови від 08.12.2016 року про виправлення описки Законом України «Про виконавче провадження» не було передбачено можливості виправлення державним виконавцем описки у постанові, тому останній вийшов за межі своїх повноважень, визначених законом, не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки прийняттям такої постанови жодним чином не порушуються права чи свободи сторін виконавчого провадження.

Посилання апелянта на те, що суд послався на ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України, згідно яких рішення є обовязковими до виконання на всій території України, однак ст.124 Конституції України діє зовсім в іншій редакції, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції в ухвалі навів встановлені обставини справи та правове обґрунтування спірних правовідносин, які урегульовуються Законом України «Про виконавче провадження», на підставі чого дійшов висновку про безпідставність скарги ОСОБА_2 При цьому суд вказав на обовязковість виконання судових рішень, що встановлено статтею 129-1 Конституції України, однак суд допустився помилки, зазначивши ст. 124 Конституції України. Проте, така помилка не впливає на правильність висновків суду та не може бути підставою для скасування ухвали суду.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, що в силу п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Городенківського районного суду від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_5