Справа № 369/428/15-ц
Провадження № 8/369/13/17
УХВАЛА

Іменем України

31.05.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.

секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго", про вчинення певних дій та відшкодування моральної шкоди , -

встановив:

У березні 2017 ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі № 369/428/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго", про вчинення певних дій та відшкодування моральної шкоди.

У вказаній заяві ОСОБА_1 просить переглянути рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі № 369/428/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго", про вчинення певних дій та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 25.06.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його позову , мотивуючи це тим, що з 06 травня 2009 року по 22 квітня 2014 року з урахуванням всіх оплат борг споживача ОСОБА_1 складає 1772,27 грн., тому суд не вбачає протиправних дій щодо формування та надсилання низки попереджень про припинення постачання електричної енергії в кількості 5 (пяти ) із зазначенням в поточному із них відповідних сум заборгованості починаючи з серпня 2014 року по грудень 2014 року.

Заявник вважає, що викладені обґрунтування не відповідають дійсності та спростовуються ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 року. Вказаною ухвалою заочне рішення Ірпінського міського суду від 30.10.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30.03.2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тому просив рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2015 року переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі № 369/428/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго", про вчинення певних дій та відшкодування моральної шкоди.

Заявник та заінтересовані особи у судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, заявник направив до суду заяву за вх. № 12390 від 25.04.2017 року , просив слухати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його позову , мотивуючи це тим, що з 06 травня 2009 року по 22 квітня 2014 року з урахуванням всіх оплат борг споживача ОСОБА_1 складає 1772,27 грн., тому суд не вбачає протиправних дій щодо формування та надсилання низки попереджень про припинення постачання електричної енергії в кількості 5 (пяти ) із зазначенням в поточному із них відповідних сум заборгованості починаючи з серпня 2014 року по грудень 2014 року.

Заявник вважає, що викладені обґрунтування не відповідають дійсності та спростовуються ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 року. Вказаною ухвалою заочне рішення Ірпінського міського суду від 30.10.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30.03.2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, Європейський суд з прав людини зазначив, що така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини «Желтяков проти України» № 4994/04), яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У п. 3, 5 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Судове рішення не може переглядатися у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також, якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами полягає у встановленні істотних для справи фактів, невідомих при винесенні судового рішення і заявнику, і суду за незалежних від них причин. Важливо, що фактами які розглядаються як нововиявлені обставини, повинні бути фактами юридичними та мати істотне значення для справи.

Підставами перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявникові. Слід враховувати й те, що це повинні бути: обставини, факти, а не докази; істотні обставини, тобто такі, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення: нововиявлені, а не нові обставини. Вказана позиція була викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові Пленуму № 4 від 30.03.2013 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

Посилання як на нововиявлену обставину, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони ніяким чном не могли вплинути на постановлене судом рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2015 року, окрім того слід зазначити, що у вказаному рішенні суд посилався на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.10.2012 року, згідно якого у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «АЕК Київобленерго» про визнання незаконним боргу відмовлено. Також вказаним рішенням встановлено, що в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2009 року позивачу надходили рахунки за використану електричну енергію, де зазначені показники лічильника «7 квт/год». В зазначених квитанціях позивач зазначав власні показники, як він пояснив фактичні показники. Рішенням суду не було встановлено порушення прав позивача з боку відповідача щодо нарахування суми боргу.

На підставі вимог ч 3 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені рішення суду яке набуло чинності, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в яких приймають участь ті ж особи чи особа, відносно якої встановлені ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що обставини, які встановлені судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.10.2012 року є доведеними та додатковому доказуванню не підлягають.

За таких обставин, надані заявником докази, а саме ухвала ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 року, якою скасовано заочне рішення Ірпінського міського суду від 30.10.2015 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 30.03.2016 року, не спростовують досліджених судом доказів та висновків суду, якими мотивоване рішення суду, а тому ці обставини не є такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, та від їх наявності чи відсутності не залежав результат розгляду справи.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011 Суд повторив власні висновки вже відображені в рішенні «Брумареску проти Румунії», що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Також у п. 44 Суд зазначив, що така процедура (перегляд за нововиявленими обставинами) не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Зміст заяви заявника та їх доводи викладені свідчать про незгоду з ухваленим рішенням суду від 25.06.2015 року. Проте законність вказаного судового рішення перевірялась у встановленому законом порядку, що підтверджується ухвалою від 22.09.2015 року Апеляційного суду Київської області, згідно якого рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 25.06.2015 року залишено без змін і не повинно ставитись під сумнів.

Таким чином, заявником не наведені обставини, які могли б кваліфікуватися як нововивявлені, в розумінні ст. 361 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 25.06.2015 року є законним і обґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 361-365 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго", про вчинення певних дій та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Я. Волчко