АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Герман Я.І.

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу та поділ його в натурі, стягнення грошової компенсації за проведення ремонту та благоустрою будинку і господарських будівель, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в червні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу та поділ його в натурі, стягнення грошової компенсації за проведення ремонту та благоустрою будинку і господарських будівель.

У позові вказувала на те, що 10 жовтня 2002 року вступила в шлюб з ОСОБА_2, від якого у них народилося дві доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У липні 2014 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, вона перейшла проживати до своїх батьків у с. Вали, а відповідач залишився жити в їх господарстві по 5-й пров. Бажанського, 3 «а» в м. Вашківці.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року їх шлюб розірвано.

Зазначала, що за час проживання у шлюбі на спільні кошти вони придбали майно, яке не було розділене між ними, а залишилося в господарстві відповідача, а саме: кінь віком 4 роки, вартістю 14 000,00 грн.; бичок віком 1 рік 9 000,00 грн.; 40 курей 1 960,00

__________________________________________________________________________________________________________________________________

Справа №713/1028/15 Провадження №22-ц/794/319/17 Головуючий у 1 інстанції: Пилипюк І.В,

Категорія: 48 Доповідач: Литвинюк І.М.

грн.; однорічна свиня 3 000,00 грн.; поросята - 3 900,00 грн.; 5 кролів 1 000,00 грн..

Крім того, за час проживання в шлюбі з відповідачем в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться в м. Вашківці, 5-й провулок Бажанського, 3, де вони проживали, був зроблений капітальний ремонт.

Всього придбали майна на загальну суму 137 989,00 грн., тому вважала, що їй належить 1/2 частина вищевказаного майна, що в грошовому виразі становить 68 994,50 грн..

Посилаючись на ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, а саме: коня віком 4 роки, вартістю 14 000,00 грн.; бичка віком 1 рік 9 000,00 грн.; 40 курей 1 960,00 грн.; свиню однорічну 3 000,00 грн.; трьох поросят 3 900,00 грн.; 5 кролів 1 000,00 грн.. Визнати за нею право власності на 1/2 коштів з суми 105 129,00 грн., тобто на 52 565,50 грн., витрачених на проведення робіт по капітальному ремонту в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться по 5-му провулку Бажанського, 3-А. в м. Вашківці Вижницького району. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку в спільному майні подружжя на загальну суму 68 994,50 грн. Стягнути з відповідача на її користь витрати по справі зі сплати судового збору в сумі 689,94 грн. та 3 191,00 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2017 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги підтверджені належними доказами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що майнові права та законні інтереси позивачки не порушуються, оскільки вона рішенням суду вселена у спірний будинок, зареєстрована в ньому, у звязку з чим має право проживати та користуватися житлом. Щодо рухомого майна, то ні позивачем, ні її представником не надано належних та допустимих доказів наявності зазначеного у позовній заяві майна та його вартості.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2002 року позивачка ОСОБА_1 вступила в шлюб з ОСОБА_2, від якого у них народилося двоє дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У липні 2014 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, позивачка перейшла проживати до своїх батьків у с. Вали, а відповідач залишився жити в їх господарстві по 5-й пров. Бажанського, 3 «а» в м. Вашківці.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року їх шлюб розірвано.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз'яснень п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Як встановлено судом, під час перебування у шлюбі сторони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_3, належному на праві власності згідно договору дарування відповідачу ОСОБА_2.

Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 продовжив проживати у вказаному житловому будинку, а позивачка з дочкою ОСОБА_4 переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 серпня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 та вселено її в житловий будинок за зазначеною вище адресою.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що за час перебування з відповідачем у шлюбі, сторонами було проведено капітальний ремонт житлового будинку, який належить відповідачеві на праві особистої приватної власності.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57?60 ЦПК України.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № 843, загальна вартість будівельних матеріалів та робіт, витрачених на проведення ремонтних робіт по капітальному ремонту в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, м. Вашківці, 5-й пров. Бажанського, 3а, на день проведення експертизи (18 листопада 2015 року) становить 105 129,00 грн..

Отже, експертом не надано відповідь на питання, поставлене в ухвалі суду, а саме не визначено дійсну вартість робіт та будівельних матеріалів, використаних у процесі капітального ремонту спірного житлового будинку на день проведення робіт, а визначено вказану вартість на день проведення експертизи, а саме 18 листопада 2015 року.

Також в матеріалах справи на а.с. 121-124 міститься висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № 843, з якого вбачається, що загальна вартість будівельних матеріалів та робіт, витрачених на проведення ремонтних робіт по капітальному ремонту в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться в м. Вашківці Вижницького району, 5-й пров. Бажанського, 3а, станом на день проведення робіт становить 79 584,00 грн.

Оскільки зазначений висновок експертизи наданий експертом без постановлення ухвали суду із зазначенням на вирішення експерту відповідних питань, тобто, з порушенням процесуального порядку для складання висновку експерта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги зазначений висновок експерта як належний доказ у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених зазначеною нормою правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту.

Ухвалою від 10 червня 2016 року судом було призначено повторну будівельно-технічну експертизу, однак експертом повідомлено про неможливість надання висновку у звязку з тим, що на дослідження не було надано інвентаризаційну справу на будинковолодіння.

У суді апеляційної інстанції, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, сторонам роз'яснювалось їх право заявити клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи, проте жодною із сторін таке право не використано.

Крім того, як підтверджується матеріалами справи, рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 серпня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 та вселено її в житловий будинок по 5-й пров. Бажанського, 3а в м.Вашківці Вижницького району.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення вимог позивачки у частині поділу вартості ремонтно-будівельних робіт у будинку в м. Вашківці Вижницького району, 5-й пров. Бажанського, 3а, у розмірі 105 129 грн.

Однак колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо поділу рухомого майна.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ст. 65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за боргами.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ч. 2 ст. 68 СК України, розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно розяснень, що містяться в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що на даний час виділити їй частину майна в натурі немає можливості, а тому просила про присудження їй грошової компенсації за ? частку в спільному майні подружжя.

В запереченнях на позовну заяву ОСОБА_2 зазначав, що в липні 2014 року позивачка залишила його і перебралась жити до своїх батьків, а він з того часу став вести домашнє господарство самостійно і все зазначене позивачкою в позовній заяві майно купив за свої кошти. При цьому зазначав, що була свиня та кролі, скільки було кролів не памятає, бичка він продав в серпні 2014 року і на виручені кошти придбав одяг, взуття та шкільне приладдя, яке необхідне дітям.

Однак показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції підтверджується наявність в господарстві по 5-й пров. Бажанського, 3а в м.Вашківці Вижницького району

на час розірвання шлюбу між сторонами підсобного господарства, а саме, залишилося приблизно 30 курей, 2 бички по півтора року, кінь (4-5 років), 10 кролів, свині та двоє поросят.

З довідки, виданої Вашківецьким ринком, вбачається, що станом на 16 травня 2015 року вартість становить: курей 140 грн., свиня однорічна 3 000,00 грн., порося трьохмісячне 1 300,00 грн., кролі 200 грн..

В довідці ДКП «Міські ринки» від 10 червня 2015 року № 45 про середньоринкові ціни станом на червень 2015 року зазначена вартість бичка віком 1 рік 9 000,00 грн., коня віком 4-5 років 14 000,00 грн..

Посилання в запереченнях відповідача на довідку Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства «Надія» від 30 червня 2015 року, якою підтверджено, що в листопаді 2000 року ОСОБА_8 було видано в рахунок заробітної оплати праці лошатко вартістю 325,00 грн. (накл. №355 від 11.11.2000 р.), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в позовній заяві та показаннях свідків зазначено, що в господарстві на час розірвання шлюбу був кінь 4-5 років.

Згідно з актом від 11 вересня 2014 року, складеним комісією Вашківецької міської ради, про матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_2, при обстеженні встановлено, що ОСОБА_2 не працює, проживає у подарованій хаті в м. Вашківці, провул. 3 Бажанського, 3а, має 8 соток городу біля хати, у наявності є придбана корова, свиня, 17 курей, 10 качок, 3 кролі.

Отже, вищенаведеним підтверджується наявність зазначеного рухомого майна та його існування на час розірвання шлюбу, а тому колегія суддів вважає за можливе зарахувати до складу спільно нажитого подружжям майна коня вартістю 14 000 грн., бичка віком 1 рік вартістю 9 000 грн., 17 курей загальною вартістю 2 380 грн., свині однорічної 3 000 грн., двох поросят вартістю 2 600 грн., 5 кролів 1 000 грн., а всього майна на загальну суму 31 980 грн..

Оскільки зазначене майно є спільною сумісною власністю сторін, використане відповідачем на свій розсуд, без відома позивачки, тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 половина вказаної суми, а саме 15 990 грн. /31 980:2/, якгрошова компенсація різниці вартості 1/2 частини спільного майна подружжя.

За таких обставин, з метою збереження балансу інтересів подружжя, апеляційний суд, виходячи з принципу рівності прав кожного з подружжя на майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, приходить до висновку про задоволення позову в частині поділу рухомого майна, тому в цій частині оскаржуване судове рішення відповідно до положень ст. 309 ЦПК України підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 із присудженням судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В решті оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2017 року в частині поділу рухомого майна скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину рухомого майна, придбаного під час шлюбу та поділ його в натурі, стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

В рахунок поділу рухомого майна стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 990 гривень грошової компенсації за ? частку у спільному майні подружжя.

В решті рішення Вижницького районного суду Чернівецької області залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 335 гривень 95 копійок у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

судді: