УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 24.11.2014 між позивачем та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Під час укладення вказаного договору позивачем було передано частину коштів у розмірі 8000,00 грн. На час укладеннядоговору ОСОБА_3 був єдиним власником земельної ділянки.

24.04.2015 позивач дізнався, що ОСОБА_3 помер, у зв'язку з чим основний договір купівлі-продажу укладений не був.

В подальшому позивачу стало відомо, що спадкоємцем є його сестра ОСОБА_2, з якої позивачпросить стягнути на свою користь 8000,00 грн. відповідно до п. 6 попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, та відповідно до п. 10 договору додатково суму грошового забезпечення в розмірі 8000 грн., у зв'язку з не укладенням основного договору з вини померлого, та витрати по оформленню та отриманню правовстановлюючого документа на земельну ділянку, які склали 6000 грн., загальною сумою22 000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначав, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.11.2014 був укладений в присутності спадкоємця ОСОБА_2, а тому висновок суду про те, що позивач в термін до шести місяців не звернувся до спадкоємців не відповідає вимогам законодавства.

Справа № 760/4582/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/481/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Вказував, що попередній договір був посвідчений нотаріусом та зареєстрований у державному реєстрі, відтак позивач вважав, що відповідач зобов'язана виконати умови попереднього договору як спадкоємець померлого ОСОБА_3

Наголошував, що суд першої інстанції неправильно визначив права і обов'язки сторін даного спору.

Враховуючи наведене, просив рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24.11.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 833 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений ПН КМНО Кучерук Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1311 (а.с. 23-25).

Відповідно до п. 1 договору, сторони зобов'язались протягом шестидесяти днів з моменту отримання правовстановлюючого документа (Свідоцтва про право власності) на земельну ділянку укласти в нотаріальній формі Договір купівлі-продажу (Основний договір) земельної ділянки.

Відповідно до умовдоговору позивач передав ОСОБА_3кошти у вигляді гарантійного забезпечення виконання зобов'язань за цим договором в сумі 8000,00 грн. При укладенні основного договору гарантійне забезпечення за взаємною згодою сторін може бути включено в ціну об'єкту, передбачену п.2 даного договору, або підлягає поверненню позивачу.

Пунктом 10 договору передбачено, що у випадку не укладання Основного договору з вини сторони 1 (ОСОБА_3) грошове забезпечення підлягає поверненню вказаною особою Стороні-2 (ОСОБА_1) у повному обсязі.

Сторона-1 зобов'язуєтьсявиплатити додатково Стороні-2 суму, рівну грошовому забезпеченню, передбаченому в п.6 договору, а також відшкодувати всі витрати (витрати мають бути підтверджені документально) Сторони-2 по оформленню та отриманню правовстановлюючого документа (Свідоцтва про право власності) на земельну ділянку (а.с. 23-25).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 108).

13.05.2015 ОСОБА_2 звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті рідного брата ОСОБА_3 (а.с. 107, звор.)

Судом встановлено, що 25.02.2016 Державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна померлого, а саме: на 62/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вартість спадкового майна становить 139 300 грн.

Постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 26.08.2015 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0833 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 11, звор.).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з положення ст. 1281 ЦК України, посилаючись на те, що позивач не реалізував своє право як кредитора спадкодавця на пред'явлення вимоги до спадкоємця протягом шести місяців.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналізуючи вказану норму слід дійти висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються та не поновлюються.

Позивач вказує, що про смерть ОСОБА_3 йому стало відомо 24.04.2015, проте із вимогами до відповідача позивач звернувся у березні 2016 року, тобто поза межами встановленого ст. 1281 ЦК України строку.

Таким чином, висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.11.2014 був укладений в присутності спадкоємця ОСОБА_2, а тому висновок суду про те, що позивач в термін до шести місяців не звернувся до спадкоємців не відповідає вимогам законодавства, відхиляються, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства України.

Крім того, вказані посилання є голослівними та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, встановивши, що позивачем пропущено строк, передбачений ст. 1281 ЦК України для пред'явлення вимоги до спадкоємця про стягнення коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленогосудом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: