Справа № 467/1841/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.01.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Кологривої Т.М.
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що у грудні 2015 року відповідач за попередньою змовою з іншими особами незаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ 2104 державний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу на праві приватної власності. Згідно вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.05.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 289 , ч.2 ст. 185 КК України. Посилаючись на те, що після винесення вироку у позивача відбулося загострення хронічних хвороб, що потребували лікування, внаслідок чого були потрачені кошти на придбання медикаментів, однак відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, позивач прохав стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 600 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та 800 грн. витрат на правову допомогу.
В заяві, що надійшла в судове засідання, представник позивача підтримала позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність.
Відповідач у судове засідання двічі не зявився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 289 , ч.2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки за незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_1 та таємне викрадення чужого майна - сумки з інструментами, що знаходилася в викраденому транспортному засобі. При розгляді кримінальної справи цивільний позов не заявлявся.

Згідно копії виписки № 2701/670 із медичної карти ОСОБА_1 в період з 19.10.2015 року по 28.10.2015 року проходив стаціонарне лікування в Арбузинській центральній районній лікарні з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ступеню та цукровий діабет ІІ типу. Відповідно копії медичної картки хворого ОСОБА_1 протягом 2002-2016 років неодноразово оглядався лікарями та йому призначалось медикаментозне лікування.

У відповідності до довідки ПКВО «Фармація» № 9 від 02.08.2016 року ОСОБА_1 було відпущено лікарські препарати на загальну суму 852 грн. 49 к.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що розмір витрат на ліки, лікування, визначається на підставі виданих лікарями рецептів або рахунків про їх вартість.

Згідно зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду визначено, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

У відповідності до дослідженої копії медичної карти позивача ОСОБА_1 гіпертонічну хворобу ІІ ступеня йому діагностовано в 2003 році, а цукровий діабет ІІ типу вперше діагностовано в 2007 році, в звязку з чим позивач неодноразово звертався до Арбузинської ЦРЛ та отримував медикаментозне лікування.

За такого суд приходить до висновку по те, що в досліджених судом письмових доказах - виписках з медичних документів позивача відсутні достовірні дані про те, що загострення хронічних захворювань, які має позивач знаходяться в причинному звязку з неправомірними діями відповідача. У звязку з чим позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру моральної шкоди завданої позивачу незаконними діями відповідача, суд бере до уваги страждання, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.

Суд погоджується з тим, що неправомірні дії відповідача порушили уклад життя позивача, який є особою похилого віку, має статус ветерана війни, хворіє та враховує характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та з урахуванням принципів розумності та справедливості у визначенні розміру такого відшкодування, суд вважає можливим визначати розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої неї шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Враховуючи, що у справі відсутні докази, що підтверджують наявність у неповнолітнього відповідача майна, достатнього для відшкодування шкоди, суд вважає за необхідне покласти обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяною ним на його матір як законного представника по справі ОСОБА_5

Крім того, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, які документально підтверджені у розмірі 800 грн.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 59, 209, 212-215, 226-229 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 800 (вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Обовязок по відшкодуванню шкоди покласти на матір неповнолітнього ОСОБА_5 до досягнення неповнолітнім повноліття, або появи у нього майна, достатнього для погашення завданої шкоди, а після настання однієї або обох цих обставин стягнення проводити з неповнолітнього.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.М.Кологрива