Справа № 236/3176/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Біланової Н.В.

за участю секретаря - Снігирьової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Краснолиманського міського суду Донецької області за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Роменської В.В., цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2016 року позивач звернулася до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, встановлення опіки над ОСОБА_4 та призначення їй опікуна підтримала, просила їх задовольнити. Від позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 відмовилась.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є бабусею неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір неповнолітньої - ОСОБА_5 є її донькою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Сімейні відносини між ОСОБА_5 та відповідачем були припинені в 2011 року. Відповідач з моменту розлучення з матір'ю дитини життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та не приймає участь у її вихованні, тривалий час не виконує свої батьківські обов'язки, аліменти на утримання дитини не виплачує з 2013 року, взагалі не зустрічається та не спілкується з дитиною. Позивач вважає, що така поведінка відповідача порушує права та інтереси неповнолітньої ОСОБА_4, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засідання позовні вимоги визнав частково. Просив суд позбавити його батьківських прав у відношенні малолітньої доньки, встановити опіку над його дитиною та призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_4 В іншій частині просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Роменська В.В. вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні ОСОБА_4, не цікавиться її успіхами та проблемами більше ніж 5 років без поважних причин. Психологічний контакт між відповідачем та дитиною втрачено. Вважає незаконною відмову позивачки від позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, оскільки відповідно до норм діючого законодавства батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи суд встановив, що з 12 липня 2006 року по 09 серпня 2011 року ОСОБА_5 та відповідач перебували у шлюбі (а.с.11,13).

Від сумісного життя ОСОБА_5 та відповідач мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3, яке видано виконавчим комітетом Кіровської селищної ради міста Красний Лиман Донецької області 12 жовтня 2006 року, актовий запис № 28 ( а.с.12).

З моменту розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та відповідачем, неповнолітня ОСОБА_4 разом із матір'ю - ОСОБА_5 проживали окремо від відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року мати неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 708 (а.с.14).

На теперішній час неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає разом з бабкою та дідом, тобто позивачем та її чоловіком за адресою: АДРЕСА_1, та навчається у Зарічненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Лиманської міської ради Донецької області, яка знаходиться поруч з її місцем проживання. З відповідачем дитина не спілкується, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини в добровільному порядку відповідач не приймає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження поясненнями позивача, а також матеріалами справи (а.с.16,17,20,21,23).

На підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 червня 2010 року відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 2013 року по теперішній час свої обов'язки не виконує, ухиляється від виконання таких (а.с.36).

Судом в результаті дослідження письмових доказів, та пояснень учасників процесу, встановлено, що з дитиною відповідач жодних стосунків не підтримує, з 2011 року донька перебувала на повному забезпеченні матері, а з вересня 2016 року перебуває на утриманні позивача, яка створила їй гарні здорові умови для росту, виховання, отримання освіти, фізичного, духовного та морального розвитку (а.с.18,20,24,25).

З висновку Лиманської міської ради Донецької області №37 від 23.11.2016 року, який міститься в матеріалах справи, зазначено, що орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області дійшов висновку про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25).

Позивач є пенсіонеркою, має постійний дохід та позитивно характеризується за місцем проживання, виховує дитину у атмосфері любові та поваги до своєї сім'ї, родини, Батьківщини (а.с.7,8, 15,18).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд відповідно до ст. 4 ЦПК України захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Перевіривши надані позивачем докази, судом беззаперечно встановлено, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, необхідних умов для виховання дитини не створює, а навпаки умисно ухиляється та відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків - утриманням та вихованням доньки ОСОБА_4 не займається, ухиляється від виконання обов'язків по утриманню дитини, її долею не цікавиться, з дитиною не спілкується (а.с.16,20,23).

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердила позивач, також вони знайшли підтвердження в наданих нею письмових доказах.

Крім того, відповідно до ст.ст. 243, 244 Сімейного кодексу України, опіка встановлюється над дитиною яка не досягла віку 14 років, позбавлена батьківського піклування віком від 14 до 18 років, опікуном може бути повнолітня, дієздатна особа, інтереси якої не суперечать інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ч.3, 63 ч.3 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна по поданню органу опіки і піклування переважно з осіб які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним.

Разом з тим, суд не приймає відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини з наступних підстав.

За правилами ч.5 ст.174 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем по справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи яку він представляє.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Однак відповідач, будучи працездатним, жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає довгий час.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року становить 1689,00 гривень.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги і в цій частині до відповідача являються обгрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Крім того в порядку ст.ст.3,4 ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 гривень, а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених нею судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ОСОБА_1 при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджено наданою позивачем квитанцією ТВБВ 10004/0149 № 19 від 20.12.2016 року (а.с.2). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.

Дослідивши зібрані в справі докази в їхній сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні, у зв»язку з чим підлягаються задоволенню повністію.

Керуючись ст.ст. 150,155,164.166, 167, 180-182, 243-244 Сімейного Кодексу України, ст.ст.58, 60 ч.3, 63 ч.3 ЦК України,ст.ст.10, 11,27, 31,60,81, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, задовольнити частково.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити опіку над неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.Кіровськ, Краснолиманського району Донецької області, що мешкає за адресою - АДРЕСА_1.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку с.Кіровськ, Краснолиманського району Донецької області, ІНН НОМЕР_1, що проживає за адресою - АДРЕСА_1 опікуном неповнолітньої онуки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки сел.Кіровськ, Краснолиманського району Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3, фактично проживає : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН НОМЕР_1, що проживає за адресою : АДРЕСА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходів), але не меньше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженця смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави (Отримувач коштів Краснолим.УК/отг м.Красний Лиман/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37894853, Банк отримувача ГУДКУСУ у Донецькій області, Код банку отримувача (МФО) 834016, Рахунок отримувача 0564, Код класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050)) судовий збір у сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3, фактично проживає : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народження, уродженки с. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1, сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя - Н.В. Біланова