Справа № 606/882/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання матері (позивача у справі), а саме: АДРЕСА_1, оскільки позивач та відповідач проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Крім того, позивач просить стягнути в її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини та однієї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позові. Крім того, пояснив, що між позивачем та відповідачем існує спір, з ким із них буде проживати малолітня дитина. В даний час малолітня дочка сторін проживає разом із матір»ю в ОСОБА_6, вони мають дозвіл про місце постійного проживання, дочка навчається у загальній школі № 50 ім.Емілії Платер, м.Гданськ. Позивач забезпечує належне виконання своїх батьківських обов»язків щодо малолітньої дочки, а тому, беручи до уваги той факт, що старша дитина також проживає разом із ними, просить задовольнити позов у повному обсязі. Крім того, представник позивача вказав, що відповідач не виконує свого обов»язку утримувати дітей ні в матеріальній, ні в грошовій формі, просить стягнути із нього в користь позивача аліменти, розмір яких викладено в заяві про уточнення позовних вимог від 18 липня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав, вважає, що між ним та позивачем ОСОБА_1 спору з приводу того, з ким буде проживати дитина немає, оскільки він самостійно та добровільно погодився, щоб їх малолітня дитина ОСОБА_4 проживала за місцем проживання матері в ОСОБА_6, де також проживає і їх старший син. З вересня 2016 року по березень 2017 року він проживав разом із дітьми та позивачем у ОСОБА_6, де неофіційно працював. Також пояснив, що частину одержаної у ОСОБА_6 винагороди за працю витрачав на оренду житла, в якому вони спільно проживали, а частину на утримання дітей. В даний час він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, однак має тимчасові нерегулярні доходи. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримала складений висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, 1 квітня 2008 року нароження, і вважає, що є недоцільним та безпідставним визначати місце проживання малолітньої дитини з будь-ким із батьків і це не суперечитиме інтересам дитини. У задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив

Від спільного подружнього життя позивача і відповідача народилось двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Шлюб між сторонами розірвано 28 липня 2016 року, що підтверджується рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

Позивач і відповідач на час розгляду справи проживають окремо. Відповідач здоровий.

Сторони та їх малолітня дитина зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_5.

Малолітня дитина ОСОБА_4 з серпня 2016 року по даний час проживає разом із матір»ю у ОСОБА_6.

Відповідно до доданих до позову документів, позивач та малолітня дитина ОСОБА_4 проживають у ОСОБА_8 на підставі дозволів на постійне проживання, термін яких закінчується відповідно 20 лютого 2020 року та 27 січня 2027 року. Позивач орендує житло у АДРЕСА_2. Дитина навчається у загальній школі № 50 ім.Емілії Платер, м.Гданськ, є пацієнтом клініки непублічного закладу охорони здоров»я КАЛЄТНІЧА. Будь-яких даних про те, що дитина хворіє, позивачем суду не надано.

Повнолітня дитина ОСОБА_7 також проживає у ОСОБА_6, навчається на економічному факультеті університету ОСОБА_9 (м.Люблін) з плановим терміном закінчення навчання 30 вересня 2017 року.

Судом встановлено, що сторони у справі не працюють. Позивач зареєстрована як безробітна у біржі праці м.Гданська, відповідач має тимчасові нерегулярні доходи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації від 20 липня 2017 року № 01-1020/02-20 місце проживання дитини ОСОБА_4 будь-ким із батьків не визначено, що не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

У судовому засіданні з»ясовано, що спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини немає, про що підтвердив як представник позивача, так і відповідач. Батько дитини у серпні 2016 року особисто супроводжував малолітню дитину в ОСОБА_6 з метою проживання і навчання, деякий час спільно із дитиною там проживав. В даний час відповідач не заперечує, щоб дитина і надалі проживала та навчалась в ОСОБА_6.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, належне виконання сторонами своїх батьківських обов»язків щодо малолітньої дитини дочки ОСОБА_10, відсутність спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем тимчасового проживання її матері у ОСОБА_6, АДРЕСА_3, слід відмовити.

В той же час судом встановлено, що відповідач не в повній мірі виконує свій обов»язок по утриманню дітей, хоча має тимчасові нерегулярні доходи.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із змісту Закону України Про Державний бюджет на 2017 рік, випливає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років з 1 травня 2017 року складає 1777 грн. 50 відсотків від цієї суми становитиме 888.5 грн.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Оскільки повнолітній син відповідача ОСОБА_7 продовжує навчання і у зв»язку із цим потребує допомоги, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача 1000 грн. аліментів до припинення ним навчання.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не має постійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задоволити частково, присудивши відповідачу ОСОБА_2 сплачувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти у розмірі, наближеному до долі кожного з батьків для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, тобто 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та аліменти у розмірі 1000 грн. на повнолітню дитину ОСОБА_7 щомісячно до припинення ним навчання.

Керуючись ст.10,60,179,212-215 ЦПК України, ст.161,180,182,184,191,199 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 13 червня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 червня 2017 року, до припинення ОСОБА_7 навчання.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн. судового збору в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя