Справа № 303/956/17
ряд. стат. звіту - 45
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

01 серпня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання втратившим право на житло та примусове виселення ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання втратившим право на житло та примусове виселення.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30 червня 2017 року по вищевказаній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залучено - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради.

Позовні вимоги мотивує тим, що на електронних торгах "СЕТАМ" вона (ОСОБА_1), придбала будинок АДРЕСА_1. Так, взяті на себе зобов'язання нею виконано своєчасно та в повній мірі. 09 грудня 2015 року, вона зареєструвала право власності та отримала Свідоцтво, яке зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_1. Однак, після оформлення права власності на будинок, їй стало відомо, що в цьому будинку фактично проживають та зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які у свою чергу на численні прохання щодо звільнення житла не реагують. Тому на підставі вищенаведеного, вона (ОСОБА_1) звертається до суду та просить визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 таким, що втратили право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та виселити їх в примусовому порядку з даного житлового приміщення.

27 липня 2017 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 до суду надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій просить визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та її малолітню доньку ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житлом за адресою: будинок АДРЕСА_1 та виселити їх в примусовому порядку з вищевказаного будинку.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, повторно подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи відкласти на інший час у зв'язку з хворобою її внучки, однак будь-яких підтверджуючих документів того, що внучка перебуває на лікуванні не додала.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу.

-2-

Третя особа - представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Степанова О.Р. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом належними доказами встановлено, що 29 грудня 2015 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. видано Свідоцтво зареєстроване в реєстрі НОМЕР_1, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з : житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.4), про що також свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 грудня 2015 року (а.с.5).

З копію Акту №425 посвідченого Уповноваженою особою ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" від 03 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають за адресою АДРЕСА_1, про що засвідчили своїми підписами: ОСОБА_12, який проживає за адресою: АДРЕСА_2; ОСОБА_13, який проживає за адресою: АДРЕСА_3; ОСОБА_14, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.17).

Згідно Довідки №2-017210 виданої управляючою компанією ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" 23 лютого 2016 року, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.34).

Конституція України у статті 47проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 29 грудня 2015 року, є власником будинку АДРЕСА_1. Також, за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, які звільняти будинок відмовляються, і тим самим порушують право користування та розпорядження нерухомим майном ОСОБА_1 як власника будинку, що у свою чергу позивачем доведено, а відповідачами не спростовано.

З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання втратившим право на житло та примусове виселення - необхідно задоволити.

-3-

Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169 ч.4, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 383 ЦК України, ст. ст. 150 Житлового кодексу України суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання втратившим право на житло та примусове виселення - задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її малолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування житлом за адресою: будинок АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її неповнолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, з будинковолодіння АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 - 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, через суд першої інстанції, який виніс оскаржуване судове рішення.

Головуючий М.М.Пак