АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/574/17 Справа № 187/553/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Караул О. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та встановлення порядку користування житловим будинком,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 04 березня 2000 року до 19 червня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 За час шлюбу вони придбали будинок АДРЕСА_1

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя на тій підставі, що не проведено державну реєстрацію права власності на реконструйований житловий будинок АДРЕСА_1 але встановлено, що житловий будинок є спільним сумісним майном сторін.

На даний час позивач зареєстрований у будинку АДРЕСА_1

Станом на 13 червня 2016 року ОСОБА_2 змінила ключі від всіх вхідних замків, не відчиняє йому двері, не дає ключі, таким чином чинить перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1

У зв'язку із викладеним, позивач немає можливості усунути перешкоди в користуванні своєю власністю.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ним права користування житловим будинком АДРЕСА_1 та вселити його до вказаного житлового будинку.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати йому комплект ключів від усіх вхідних дверей житлового будинку та визначити порядок користування житловим будинком, наступним чином: виділити в користування ОСОБА_3 житлову кімнату загальною площею 10 кв.м. позначену у технічному паспорті цифрою 1-7; виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату загальною площею 14,6 кв.м. позначену у технічному паспорті під цифрою 1-8, житлову кімнату загальною площею 28,1 кв. м. позначену у технічному паспорті цифрою 1-5 та житлову кімнату загальною площею 12,7 кв.м. позначену у технічному паспорті цифрою 1-2.

Інші приміщення житлового будинку: коридор 1-1 площею 10,7 кв. м., кухню 1-3 площею 13,4 кв. м., санвузол 1-4 площею 3,5 кв.м., коридор 1-6 площею 5,2 кв. м., які зазначені у технічному паспорті, залишити у спільному користуванні сторін.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково (а.с.116-120).

Суд зобов'язав ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права користування житловим будинком АДРЕСА_1

Суд вселив ОСОБА_3 до житлового будинку АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі з 04 березня 2000 року до 19 червня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7,9).

За час спільного проживання подружжя придбало житловий будинок АДРЕСА_1 який був зареєстрований на ім»я відповідача (а.с. 8).

З 07 березня 2002 року ОСОБА_3 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 96) У зазначеному будинку також зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 94).

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року про розподіл спільного сумісного майна подружжя, ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні позові на тій підставі, що не проведено державну реєстрацію права власності на реконструйований житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Рішенням виконавчого комітету Лобойківської сільської ради №54 від 16 грудня 2015 внесено зміни до рішення №23 від 21 лютого 2007 року щодо уточнення поштової адреси житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Згідно акта обстеження умов проживання від 02 серпня 2016 року, за адресою по АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_2, її син ОСОБА_4 та співмешканець відповідача ОСОБА_5 (а.с. 67).

Позивач не має можливості користуватися належним йому з відповідачем житловим будинком, оскільки в цьому перешкоджає остання, так як не надає ключі від замінених замків на вхідних дверях та не допускає до будинку.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції та такими, що відповідають письмовим матеріалам і нормам чинного законодавства.

Як вбачається з рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя, а тому висновок суду першої інстанції про порушення житлових прав позивача та наявність підстав для їх захисту є вірним та узгоджуються з положеннями ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК, оскільки право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Враховуючи правові підстави даного позову і його правове обґрунтування, то він підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Доводи апеляційної скарги про втрату позивачем права користування спірним житлом з огляду на те, що згода на його проживання обумовлена перебуванням у шлюбі, оскільки відсутня угода між власником будинку (квартири) і колишнім членом її сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, не можуть бути прийняти до уваги з урахуванням викладених обставин справи та на підставі вимог ст.11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог і межі розгляду справи апеляційним судом відповідно до змісту ст. 303 ЦПК України.

Оскільки на час розгляду справи, ОСОБА_3 не визнаний втратившим права на користування житловим будинком, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині його вселення до вказаного житлового будинку.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі відповідачем про те, що суд неповно з'ясував обставини по справі, а наданим нею доказам не надав належної оцінки, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко