02.08.2017 Справа № 756/9635/17
пр. №2-н/756/285/17
ун. №756/9635/17-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Шевчук А.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ТОВ « Перший український експертний центр» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 5 958 грн. 96 коп., 4 747 грн. 15 коп. - інфляційних витрат та 1 153 грн. 06 коп. - 3% за період з жовтня 2012 року по травень 2017 року.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до ст.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право (п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, враховуються обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в порядку позовного провадження (ч.3 ст.267 ЦК України).

Судом встановлено та вбачається з розрахунку заборгованості, що стягувач просить стягнути з боржника заборгованість, починаючи з жовтня 2012 року по травень 2017 року включно, при цьому заявлені вимоги у заяві щодо стягнення заборгованості станом на 31.05.2017 року.

Положеннями ст. 257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається спір про право щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2012 року у зв'язку зі спливом строку позовної давності, визначеного ст.257 ЦК України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих до неї документів вбачається спір про право.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст.ст.96, 100, 101 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шевчук