Справа № 362/1646/16-ц Головуючий у І інстанції
Провадження № 2-др/780/34/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 20.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» про визнання незаконним та скасування наказу про скорочення штату працівників в частині скорочення посади начальника відділу кадрів, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом до комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» (далі - КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова») та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просила: визнати незаконним та скасувати ч. 1 наказу КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» від 15 січня 2016 року за № 26-ВД «Про скорочення чисельності працівників КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» в частині, яка стосується позивача, а саме, скорочення посади начальника відділу кадрів з 17 березня 2016 року; визнати незаконним та скасувати п. 8 наказу КП «Комбінату комунальних підприємств м. Васильків» від 15 березня 2016 р. за № 101 - ОС «Про припинення трудового договору» щодо звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу кадрів у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з 16 березня 2016 року; поновити позивача на роботі в КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» на раніше займаній посаді начальника відділу кадрів; стягнути з роботодавця суму заборгованості по заробітній платі на її користь за час вимушеного прогулу у розмірі 33 426 грн. 62 коп. за період з 16 березня 2016 року по 23 листопада 2016 року; остаточний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначити на дату прийняття рішення про задоволення позовних вимог; стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 4-х середньомісячних заробітних плат (з розрахунку до 01 липня 2016 року) в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт 8 наказу директора комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» від 15 березня 2016 року «Про припинення трудового договору» в частині звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу кадрів з 16 березня 2016 року у зв'язку з скороченням штату та чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 з 16 березня 2016 року на посаді начальника відділу кадрів комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова».

Стягнуто з комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2016 року по 18 травня 2017 року у розмірі 47 323 грн. 08 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

У решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Допущено негайне виконання рішення апеляційного суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

У травні 2017 року до апеляційного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить повернути їй зайво сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 826 грн. 80 коп. та стягнути з комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» на її користь судовий збір у розмірі 385 грн. 84 коп.

Вимоги заяви обґрунтувала тим, що при поданні позовної заяви нею було помилково сплачено судовий збір у розмірі 1 378 грн. замість належних 551 грн. 20 коп., а тому вважає, що різниця у сумі 826 грн. 80 коп. (1 378 - 551,20) підлягає поверненню їй судом апеляційної інстанції. Також ОСОБА_2 зазначає, що підлягає стягненню з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 385 грн. 84 коп., оскільки апеляційним судом частково задоволено її позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення (а.с.159-161, т.2).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу та судом не вирішено питання про судові витрати.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

В обґрунтування вимог заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 зазначає, що апеляційним судом не вирішено питання про стягненню з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 385 грн. 84 коп., оскільки рішенням апеляційного суду частково задоволено її позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Однак, з рішення апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року вбачається, що колегією суддів вирішено питання про розподіл судових витрат у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України. Виходячи з обставин справиколегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для стягнення з КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» на користь ОСОБА_2 судових витрат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Що стосується прохання ОСОБА_2 у заяві про повернення їй зайво сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 826 грн. 80 коп., то колегія суддів вважає, що вказане питання не підлягає вирішенню апеляційним судом, виходячи з такого.

У пункті 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Оскільки ОСОБА_2 вказує, що нею надмірно сплачено судовий збір при подачі позову до суду першої інстанції, який вирішував питання про відкриття провадження у справі та розглядав справу, то з урахування роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ позивач має право звернутися для вирішення питання щодо повернення надмірно сплаченої суми судового збору до суду першої інстанції, який вирішував питання, пов`язанні з відкриттям провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст.220, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» про визнання незаконним та скасування наказу про скорочення штату працівників в частині скорочення посади начальника відділу кадрів, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді