Номер провадження: 22-ц/785/4286/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 березня 2004 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту дійсним, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2004 року ОСОБА_2 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту дійсним, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування посилаючись на те, що 25 квітня 2003 року ОСОБА_5 було складено заповіт, згідно якого вона на випадок смерті заповідала позивачу земельну ділянку № 5 сільськогосподарського призначення, площею 1,62 га, розташовану на полі № 10 Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, яка належала заповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 17 серпня 1999 року, зареєстрованого в книзі запису державних актів на право приватної власності на землю за ТП № 2424.

Нотаріус не міг офіційно оформити заповіт, оскільки паспорт заповідача був старого зразку тому заповіт було складено у домашніх умовах.

Дочки заповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 не проти долучення до спадку позивача, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 березня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано заповіт від 25.04.2003 року, згідно до якого ОСОБА_5 заповідає земельну ділянку № 5 площею 1,62 га розташованої на полі № 10 на землях Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області ОСОБА_2 дійсним. Визнано факт прийняття ОСОБА_2 спадщини у вигляді земельної ділянки № 5 площею 1,62 га розташованої на полі № 10 на землях Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області. Визнано за ОСОБА_2, 1911 р.н. право власності на земельну ділянку № 5 площею 1,62 га розташовану на полі № 10 на землях Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області.

Вважаючи рішення суду незаконним Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 березня 2004 року ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 25.04.2003 року ОСОБА_5 в присутності відповідачів склала писмовий заповіт, яким заповідала після своєї смерті позивачу земельну ділянку № 5 площею 1,62 га, розташовану на полі № 10 на землі Таїровської селищної ради Овідіопольскього району Одеської області.

Після смерті спадкодавця, її спадкоємці, дочки - відповідачі - відмовились від спадкового майна, а позивач фактично прийняла спадщину, що підтверджується довідкою про оплату нотаріальних послуг. Вказані обставини суд визнав достатніми для визнання заповіту дійсним та визнання права власності на спадщину за позивачем.

З таким висновокм суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, в рішенні суду відсутні посилання на текст заповіту, не досліджені підстави недотримання нотаріального посвідчення заповіту та дані про свідків, які можливо посвідчували такий заповіт.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України, заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Позивач не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в рішенні відсутні посилання на докази, які б підтверджували факт прийняття спадщини позивачем, відсутні будь-які підтвердження заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5

Відповідно до листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це також визначено п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК України).

Отже, у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК України. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК України - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Недотримання вимог законодавства щодо форми та посвідчення заповіту, відсутність в оскаржуваному рішенні доказів звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Викладені обставини судом з`ясовано неповно, висновок суду не відповідає викладеним обставинам, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового по суті позовних вимог, які на думку колегії суддів є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області - задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 березня 2004 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік