Справа № 263/9270/16-ц
Провадження № 2/263/96/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, посвідчений 28.01.2016 року державним нотаріусом ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначив, що його матір ОСОБА_3 померла 13.04.2016 року. 28.01.2016 року вона уклала заповіт на користь його сестри - відповідачки ОСОБА_2, який був посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 За заповітом вона заповіла їй все належне майно, у тому числі житловий будинок №55 по вул.Парковій в м. Маріуполі. Про заповіт позивач дізнався лише після смерті матері. Вважає, що матір на момент укладення заповіту, через психічні захворювання не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали. Позивач суду пояснив, що проживав разом з батьком та матірю у будинку №55 по вул.Парковій в м. Маріуполі. Після смерті батька ОСОБА_6 в серпні 2015р. його матір ОСОБА_3 почала поводитися неадекватно, в осені 2015р. намагалася втопитися на морі, після чого потрапила в психіатричну лікарню, куди її влаштувала відповідачка. В лікарні позивач її не відвідував, щоб не травмувати, оскільки в них склалися суперечливі стосунки. Після лікування в неї знову почався бред, вона плутала день з ніччю, кликала покійного чоловіка, казала, що хоче піти з життя, перестала за собою слідкувати та в квітні 2016р. повісилася. При цьому позивач також пояснив, що пенсію померлої отримував він, але вона самостійно нею розпоряджалася, ховала гроші. Похоронами матері повністю займалася відповідачка, він гроші не давав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали. Відповідач суду пояснила, що її матір ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка в серпні 2015р. тяжко переживала його смерть та скаржилася на депресію, тому вона влаштувала її до психіатричної лікарні в жовтні 2015р. За 3 дні до цього матір пішки пішла на море, заблукала, відповідачка їй дзвонила на мобільний телефон, але остання не розуміла, де знаходиться, тому дала телефон перехожій, щоб та сказала, де саме вона знаходиться. Під час лікування відповідачка відвідувала матір, оплачувала, ліки, піклувалася про неї, в той час як позивач здоровєм матері не цікавився. Після лікування матір деякий час проживала разом з відповідачкою, але просила відвести її до власного будинку. Після лікування ОСОБА_3 була цілком адекватною, слідкувала за собою, самостійно ходила в банк, отримувала пенсію, сама розпоряджалася нею, а відповідачка привозила їй продукти харчування. ОСОБА_3 боялася позивача та його дружину, оскільки позивач над нею знущався, вимагав гроші, хоча вона його любила як сина. Але вона не бажала, щоб будинок дістався дружині позивача. ОСОБА_2 разом зі ОСОБА_3 декілька разів ходили до нотаріуса за консультаціями, але в день укладення заповіту матір пішла до нотаріуса самостійно.

У ході розгляду справи 15.06.2017р. позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу з метою встановлення, чи перебувала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 13.04.2016 року, в момент укладення та складення заповіту 28.01.2016 року у стані, в якому вона б не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Та чи мала ОСОБА_3 психічне захворювання або психічний розлад, що перешкоджало б їй розуміти значення своїх дій.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання, проте ОСОБА_7 зазначила, що згідно з листом ВССУ від 27.09.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобовязань, що виникають із договорів та інших правочинів» у експертному дослідженні повинен бути зроблений висновок про абсолютну неспроможність спадкодавця в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними.

19.06.2017р. від позивача та його представника надійшло доповнене клопотання про призначення експертизи, в якому вони просили доручити проведення експертизи Українському НДІ соціальної, судової психіатрії і наркології (м.Київ), 18-ому відділенню судово-психіатричної експертизи Харківської психіатричної лікарні №3 (м.Харків) або будь-якій іншій медичній установі на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_7 19.06.2017р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти проведення судового засідання в її відсутність.

Під час розгляду справи були допитані свідки, які надали наступні покази.

Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_1, з березня 2015р. проживала разом з ним та його матірю ОСОБА_3 в будинку №55 по вул.Парковій в м. Маріуполі. Після смерті чоловіка ОСОБА_6 в серпні 2015р. ОСОБА_3 втратила інтерес до життя, перестала спілкуватися, не вірила в те, що помер її чоловік. Зі слів відповідачки свідку відомо, що ОСОБА_3 намагалася втопитися, перебувала на лікуванні в психіатричній лікарні, куди її влаштувала відповідачка. Свідок та позивач в лікарні матір не відвідували. На думку свідка вона перебувала в «неадекватному» стані. Однак, ОСОБА_3 самостійно отримувала пенсію, про що розписувалася у листоноші, грошами розпоряджалася також самостійно, вмикала газову пічку, щоб підігріти собі їжу, в вересні 2015р. оформлювала субсидію в комунальних установах, куди вона ходила разом зі свідком, мала мобільний телефон та користувалася ним. Вона була агресивно налаштована по відношенню до свідка та до ОСОБА_6 Вони за нею не вбирали та не прали її речі, самостійно вона також це не робила. Свідка до себе в кімнату не пускала. ОСОБА_1 раніше зловживав спиртними напоями, але вже тривалий час не пив, лише випив горілки в день похорон матері. В день укладення заповіту 28.01.2016 року ОСОБА_3 самостійно пішла з дому, свідок сторонніх осіб не бачила.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює на ринку «Каліфорнія», який розташовано навпроти будинку №55 по вул.Парковій в м. Маріуполі, з 2000р. або 2001р. по даний час. Вона тривалий час була знайома з сімєю ОСОБА_3, заходила під час роботи до них у двір за водою або в туалет. Після похорон чоловіка ОСОБА_3 стала «неадекватною», переживала його смерть, перестала її впізнавати, не спілкувалася, в її діях вбачалося зречення від реальності. Від сусідив вона чула, що ОСОБА_3 лікувалася в психіатричній лікарні, але потім навесні 2016р. повісилася.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона також працює навпроти будинку №55 по вул.Парковій в м. Маріуполі, з 2000р. Вона тривалий час була знайома з сімєю ОСОБА_3, заходила під час роботи до них у двір за водою або помити руки. Після похорон чоловіка ОСОБА_3 стала «неадекватною», переживала його смерть, не спілкувалася, замислювалася, в ній вбачалося зречення від реальності. При цьому ОСОБА_3 виглядала завжди чисто та охайно. Від сусідив вона чула, що ОСОБА_3 намагалася втопитися, лікувалася в психіатричній лікарні.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона працює парикмахером, є знайомою відповідачки ОСОБА_2, а також знала її померлу матір ОСОБА_3 протягом 8 років, оскільки їх обслуговувала (стригла). Останній раз вона бачила ОСОБА_3 в березні 2016р., коли її підстригала, чогось дивного в її поведінці або депресивного стану не помітила, вони спілкувалися на загальні теми, ОСОБА_3 турбувалася щодо призначення субсидії, розповідала, що планує саджати в огороді. Скаржилася, що від сина мало допомоги, він зловживає алкоголем. Свідку відомо, що померла лікувалася в психіатричній лікарні, проте на цю тему вони з нею не розмовляли. Відносини між сторонами у справі завжди були нормальні.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 2,5 р. він знайомий з відповідачкою по роботі. На її прохання він разом з нею завозив ОСОБА_3 продукти один раз на тиждень. Вона завжди їх зустрічала, переходила дорогу, була охайна, спілкувалася. Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що у ОСОБА_3 після смерті чоловіка був нервовий зрив.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона працює разом з відповідачкою, знайома з її матірю ОСОБА_3 на протязі 6-7 років. Майже кожен день вони спілкувалися по телефону. Після смерті чоловіка вона була стурбована, сумна, сама просила відповідачку «підлікувати їй нерви». Також вона розповідала, що сама ходила на ринок та скаржилася на свого сина ОСОБА_1, казала, що він зловживає алкоголем, їй не допомагає, вона його лякається, він ненадійний.

Державний нотаріус Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона працює нотаріусом 20 років, при зверненні громадянина до неї, як до нотаріуса, вона зясовує його особу, дієздатність, волевиявлення людини, який документ він бажає оформити і розяснює його зміст, порядок скасування. При укладанні заповіту розяснює наслідки його укладання, і чи дійсно вказане волевиявлення відповідає його волі. Конкретну спірну ситуацію щодо посвідчення заповіту ОСОБА_3 вона не памятає, але в будь-якому разі вона діє за інструкцією та відповідно до вимог чинного законодавства. Якщо б в неї були якісь сумніви в дієздатності спадкодавця вона б відклала нотаріальну дію.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона працює лікарем - завідувачем відділення психіатричної лікарні №9 м.Маріуполя. За психіатричною допомогою 02.10.2015р. звернулася ОСОБА_3 Вона була оглянута лікарями та їй був встановлений діагноз при госпіталізації депресивний синдром після суїцидальної спроби, клінічний діагноз легка атеросклеротична деменція з депресією і бредом, стан після суїцидальної спроби. ОСОБА_3 було призначено відповідне лікування, після якого вона була виписана у задовільному стані 25.10.2015р.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що для всебічного і повного дослідження всіх обставин у даній справі, клопотання представника позивача про призначення по даній справі посмертної судово-психіатричної експертизи слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, як беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України, експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України, призначення експертизи є обовязковим, зокрема, за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Пленум Верховного Суду Україні в п. 16 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року розяснив, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчиненні правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотання хоча б однієї зі сторін.

Згідно наказу Міністерства охорони здоровя України від 24.12.2014 року №1000 Про унесення змін до Переліку спеціалізованих судово-психіатричних експертних установ України та психіатричних закладів, у структурі яких функціонують судово-психіатричні експертні відділення (комісії), закладом для проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи у Донецькій області є комунальна лікувально-профілактична установа Обласна психіатрична лікарня м.Словянська.

Зважаючи на наявні у сторони позивача сумніви щодо стану здоровя та психічного стану спадкодавця на час укладення заповіту, та зважаючи, що вирішення питання про те, чи страждала ОСОБА_3 будь-якими психіатричними захворюваннями, внаслідок яких не могла розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент укладення заповіту 28.01.2016 року, потребує спеціальних знань в області психіатрії, клопотання сторони позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи підлягає задоволенню.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 143, 144, 202 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи перебувала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 13 квітня 2016 року, в момент укладення заповіту 28 січня 2016 року у стані, в якому вона б не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними?

2. Чи мала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 13 квітня 2016 року, на момент укладення заповіту 28 січня 2016 року психічне захворювання або психічний розлад (на будь-якій його стадії: хронічне, стійке або тимчасове), яке б зробило їй неможливим та перешкоджало б усвідомлювати значення своїх дій?

3. Чи могла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 13 квітня 2016 року, на момент укладення заповіту 28 січня 2016 року за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Судово-психіатричної експертної комісії при Комунальній лікувально-профілактичній установі «Обласна психіатрична лікарня міста Словянська» (84102, Донецька область, м. Словянськ, вул. Кільцева, буд. 1), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Надати для проведення експертизи матеріали цивільної справи №263/9270/16-ц (2/263/96/2017), медичну карту стаціонарного хворого за № 2456 на імя ОСОБА_3, медичну карту амбулаторного хворого на імя ОСОБА_3.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 (м.Маріуполь, вул.Паркова,55, тел. представника ОСОБА_5 НОМЕР_1), розяснити сторонам положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.М. Томілін