Провадження № 2-з/752/224/17
У Х В А Л А

28.11.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд -

Встановив

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про визнання договору припиненим, визнання незаконними вимог за договором в порядку захисту прав споживачів.

Представник заявника звернувся до суду із вказаною заявою в якій просив:

-Заборонити представникам ПАТ «Укрсоцбанк» або іншим організаціям на підставі договору чи доручення, вимагати сплатити заборгованість по кредитному договору №405/6/08-1 від 25 січня 2008 року до моменту виконання рішення суду, щодо здійснення перерахунку за відсотковою ставкою 14,50% річних станом на 20 жовтня 2012 року та встановлення розміру дійсної заборгованості;

-Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження однокімнатної квартири, загальною площею 36,2 кв.м., житловою площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Заява мотивована тим, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи щодо, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З роз'яснень Пленуму Верховного суду України викладених в п. 4 постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, в порушення вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України та з огляду на зазначені положення постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року, в заяві про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не наведено всіх необхідним відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме не наведено обґрунтування існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову, про що йдеться в заяві про забезпечення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України, -

Ухвалив

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя