Справа № 748/60/17 Провадження № 22-ц/795/1012/2017 Головуючий у I інстанції -Криворученко Д. П. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Онищенко О.І.

секретаря судового засідання - Бивалькевич Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представників відповідачів - Андрієвського О.О., Шокура А.Ю., представника третьої особи - Сокола О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг Чернігівської області на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ДП «Чернігівський райагролісгосп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок падіння дерева на автомобіль,

У С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі Служба автомобільних доріг у Чернігівській області просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що у Служби автомобільних доріг Чернігівської області на автомобільну дорогу Довжик-Хмільниця правовстановлюючі документи відсутні, земельна ділянка не сформована і відповідачеві не виділялась, необхідна інформація до Державного земельного

кадастру не внесена, межі земельної ділянки під автомобільною дорогою не визначені, межі смуги відведення автомобільної дороги не встановлені.

Пояснює, що дерево, яке впало на автомобіль позивача, на балансі Служби автомобільних доріг не перебувало, власник дерева невідомий, про аварійність дерева апелянт не знав, повідомлень про наявність аварійно-небезпечного дерева до моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди апелянтові не надходило, а тому відсутні підстави притягнення до цивільно-правової відповідальності державну організацію, яка за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку та без відповідного ордеру не мала законних підстав вчиняти на цій землі будь-які дії щодо дерева.

Посилається, що відсутність вини апелянта у спричиненні шкоди підтверджується актом весняного обстеження автомобільної дороги О252109 Довжик-Хмільниця, яким не встановлено наявності аварійних дерев уздовж дороги та довідкою про погодні умови 06 липня 2016 року від 07.07.2016 року Чернігівського обласного центру з гідрометеорології, яка підтверджує складні погодні умови, що стали причиною падіння дерева.

Вказує, що Службою автомобільних доріг у Чернігівській області укладений договір з ДП «Чернігівоблавтодор» про закупівлю послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Чернігівської області, а тому вважає, що Служба автомобільних доріг у Чернігівській області не є підрядною організацією, не має ліцензії на здійснення робіт та не має матеріальної бази для проведення робіт.

Апелянт наголошує, що посадові особи Служби автомобільних доріг у Чернігівській області не притягувались до адміністративної відповідальності за ст. ст. 139, 140 КУпАП або до кримінальної відповідальності за ст. 288 КК України, а кримінальне провадження, порушене за ч. 1 ст. 194 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, чим підтверджується відсутність вини апелянта у спричиненні шкоди позивачеві.

Представник Хмільницької сільської ради Чернігівського району в суд не з'явився, про час і місце судового розгляду справи належним чином сповіщений, що документально підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно ст. 305 ЦПК України неявка вказаної особи не перешкоджає розглядові справи.

В апеляційному суді представник Служби автомобільних доріг Чернігівської області свою скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 Наголошував, що визначений позивачем розмір матеріальної шкоди є необґрунтованим, а моральна шкода позивачеві не спричинена. Стверджував, що земля під автомобільною дорогою службі не виділялась, Служба автомобільних доріг не знала про аварійне дерево у смузі відведення автомобільної дороги, вказане дерево на балансі служби не перебувало і відповідальності за падіння цього дерева та за спричинену позивачеві шкоду служба нести не повинна, оскільки падіння аварійного дерева сталося внаслідок складних погодних умов.

Представник Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в апеляційному суді висловив згоду з апеляційною скаргою та просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав, наведених апелянтом.

Представник Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Чернігіврайагролісгосп» пояснив, що ДП «Чернігіврайагролісгосп» не має ніякого відношення до дерева верба, яке впало на автомобіль позивача. Наголошував, що вік цієї верби десь 60 років, висота - п'ятиповерхового будинку, діаметр стовбура один метр, на автомобіль впало відгалуження діаметром 70 см. Дерево росте на земельній ділянці у смузі відведення автомобільної дороги і обслуговування цієї смуги відведення автомобільної дороги та будь-яких зелених насаджень, які на ній знаходяться, до компетенції ДП «Чернігіврайагролісгосп» не належить і за стан дерев у смузі відведення підприємство не відповідає.

ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу не визнали. Наголошували, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Стверджували, що автомобільна дорога знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг, вина Служби автомобільних доріг у пошкодженні автомобіля та отриманні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень внаслідок падіння аварійного дерева, що росло у смузі відведення автомобільної дороги, підтверджується наявними у справі доказами і підстави для задоволення скарги - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 0000855, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов у частині стягнення із Служби автомобільних доріг у Чернігівській області матеріальної шкоди у розмірі 72569,47 грн., суд першої інстанції керувався ст.ст. 22, 23, 837, 1166-1168, 1192 ЦК України, Законом України «Про автомобільний рух», Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про джерела фінансування дорожнього господарства України», постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», ДСТУ 3587-97

«Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди», Положенням про Службу автомобільних доріг у Чернігівській області.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння/бездіяльність особи, котра її завдала; причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювана шкоди. Аналогічна відповідальність наступає й за завдану моральну шкоду, крім випадків, установлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Вирішуючи питання про стягнення 2000 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1, дійсно, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав моральних страждань, зумовлених фізичним розладом здоров'я внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень та пошкодження належного йому транспортного засобу, що призвело до порушення звичного укладу життя і змусило його докладати значних зусиль для його нормалізації. Виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивача, судом визначено розмір відшкодування моральної шкоди.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Skoda Octavia A5» р.н. НОМЕР_2.(а.с.8)

Установлено, що 6 липня 2016 року близько 17.20 год. ОСОБА_1 рухався на власному автомобілі марки «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_2 по автодорозі сполученням «Хмільниця - Рогощі - Унучки» у Чернігівському районі Чернігівської області. Не доїжджаючи до села Хмільниця, на вказаній ділянці дороги на відстані близько 250-300 метрів від с. Хмільниця, на автомобіль позивача зверху з правої сторони по ходу руху автомобіля з узбіччя дороги впало дерево верба та пошкодило автомобіль, а позивачеві спричинені тілесні ушкодження (а.с.74, кримінальне провадження №0000855).

Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується схемою її наслідків від 06 липня 2016 року, з якої убачається, що дерево верба розташоване на відстані 3,10 м від краю проїзної частини дороги. (а.с.10).

Зазначені обставини, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, в апеляційному суді сторони не заперечували і не спростовували.

Звертаючись до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_1 зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав значні механічні пошкодження, а він - тілесні ушкодження які, відповідно до висновку судово-

медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с.14-17). За висновком експерта вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, станом на 06.07.2016 року складає 72569,47 грн., а згідно довідки- рахунку від 15.08.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 96007,26 грн. (а.с.23-34).

Посилаючись на приписи ст.ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, на Закон України «Про автомобільні дороги», позивач просив позов задовольнити, зважаючи, що Служба автомобільних доріг у Чернігівській області згідно нормативно-правових актів та документів здійснює управління та обслуговування автомобільної дороги «Довжик - Хмільниця» М-01, а ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» згідно з договором №16018 від 11.04.2016 року несе обов'язок по утриманню вказаної дороги, а отже відповідачі несуть солідарну відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків, внаслідок чого було завдано шкоди майну позивача а позивач отримав тілесні ушкодження.

Позивач спричинену моральну шкоду оцінив у 20000 грн. та зазначив, що він зазнав душевних страждань внаслідок фізичного болю; довготривалих хвилювань, душевних переживань з причини необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя; втрати часу та коштів для відновлення здоров'я внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, необхідності звертатись до фахівців по відновленню транспортного засобу та його ремонту.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Статтею 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена

презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено таке.

З листа Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 20.07.2016 року убачається, що дерево верба, яке впало на належний позивачеві автомобіль, знаходиться на відстані 3,8 метрів від полотна автодороги з твердим покриттям. Механічних пошкоджень (підпилів, підрубів) на дереві не виявлено. Вік цього дерева становить понад 50 років, діаметр стовбура біля шийки кореня становить 1,07 м, висота становить близько 15 м. На висоті 3,0 м у місці масового розгалуження бокових гілок спостерігається злам стовбура дерева, яке має серцевидну гниль та у цілому аварійний стан, який і є однією з причин падіння дерева (а.с.12). Ці обставини апелянт не заперечував і не спростовував.

Апеляційним судом встановлено, що комісією Чернігівського дочірнього спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Чернігівський райагролісгосп» у складі: головного лісничого, інженера підприємства та старшого майстра лісу та у присутності водія ОСОБА_1 складений акт про те, що 06 липня 2016 року на дорозі Хмільниця-Рогощі-Унучки на автомобіль Шкода Октавія д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, під час руху в напрямку с. Хмільниця на цей автомобіль упало дерево верба, вік - в межах 50 років, має ознаки гнилої серцевини стовбура, що призвело до руйнування дерева та падіння на автомобіль (а.с. 18).

На спростування обставин, викладених у вищевказаних листі Державної екологічної інспекції та акті ДП «Чернігівський райагролісгосп», апелянтом не надано доказів у суді першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

З матеріалів кримінального провадження (а.с.70) апеляційним судом встановлено, що узбіччя автодороги Хмільниця-Унучки не належить до обслуговування Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство» і не межує із землекористуванням лісгоспу і ці обставини справи відповідачами в апеляційному суді не спростовані.

Як встановлено апеляційним судом з повідомлення Хмільницької сільради Чернігівського району від 07.07.16 р., автомобільна дорога між селами Хмільниця і Унучки Чернігівського району та зелені насадження (дерева) не знаходяться на балансі сільської ради (а.с.36). На спростування зазначених обставин Служба автомобільних доріг не надала апеляційному суду ніяких належних і допустимих документальних доказів, які б достовірно підтвердили, що утримання та обслуговування дороги між селами Хмільниця і Унучки Чернігівського району та смуги відведення автомобільної дороги належить до повноважень і компетенції Хмільницької сільської ради.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що аварійне дерево верба знаходиться в межах смуги відведення автомобільної

дороги Довжик-Хмільниця на відстані 6 м від осі дороги. Балансоутримувачем цієї дороги є Служба автомобільних доріг у Чернігівській області, яка здійснює експлуатаційне утримання цієї автомобільної дороги, що документально підтверджується наявними у справі документальними доказами - інформацією Управління Держгеокадастру у Чернігівському районні Чернігівської області від 26.07.16 року (а.с.19-21), Актом передачі доріг і споруд, наказом № 21 від 16.04.2002р. (а.с.102-106). В апеляційному суді зазначені обставини апелянтом не спростовані ніякими належними і допустимими доказами.

Апеляційним судом встановлено і не заперечувалось учасниками судового розгляду, що розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації № 424 від 01 серпня 2016 року затверджено перелік районних автомобільних доріг загального користування місцевого значення, відповідно до якого під індексом дороги О252109 протяжністю 14,5 км зазначена автомобільна дорога «Довжик - Хмільниця» (М-01), яка згідно ДСТУ 3587-97 віднесена до III категорії (а.с.44-48 на звороті, а.с. 56-72).

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи та з матеріалів кримінального провадження, автомобільна дорога місцевого значення О252109 «Довжик - Хмільниця» автодороги М-01 протяжністю 14,5 км. розміщена на землях державної власності і обліковується на балансі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області та обслуговується підрядною організацією - дочірнім підприємством «Чернігівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Ці обставин апелянтом не заперечувались. (а.с.35,37).

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом з матеріалів кримінального провадження, ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ«Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі керівника ДП «Чернігівський облавтодор» 09 серпня 2016 р. у листі за № 08-14/665 повідомляє, що являється підрядною експлуатаційною організацією та визначає як власника дороги - Службу автомобільних доріг у Чернігівській області (а.с.60, 65 КП № 0000855).

На спростування цих обставин апелянтом не надано доказів у суді першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що 11.04.2016 року між Службою автомобільних доріг у Чернігівській області (Замовник) та Дочірнім підприємством «Чернігівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «автомобільні дороги України» (Підрядник) укладений договір підряду № 16013 про закупівлю послуг.

Отже, відповідачі згідно Договору № 16018 від 11 квітня 2016 р. перебувають у цивільно-правових договірних правовідносинах, які врегульовані ст. 837 ЦК України.

Згідно розділу 1 договору № 16018 від 11.04.2016 року Підрядник зобов'язався у 2016 році надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування та штучних споруд на них у Чернігівській області, які знаходяться на балансі Замовника, та

перелік яких визначено розпорядженням Чернігівської облдержадміністрації. Замовник оплачує отримувані послуги за державні кошти.

За умовами цього договору підрядник надає Замовникові послуги якісного забезпечення безпеки та комфортності руху транспортних засобів, утримання в належному експлуатаційному стані засобів організації дорожнього руху, а Замовник здійснює контроль за якістю робіт, матеріалів, устаткування (розділ II).

Пунктом 6.3.3 Договору визначені обов'язки Підрядника, зокрема: постійно контролювати та забезпечувати експлуатаційний стан автомобільних доріг загального користування, їх елементів відповідно до діючих норм; забезпеченя планових заходів з організації безпеки дорожнього руху; терміново усувати недоліки експлуатаційного стану автодоріг які негативно впливають на забезпечення безпеки дорожнього руху; виконувати належним чином інші зобов'язання, передбачені договором, Цивільним і господарським кодексами України та іншими актами законодавства. Підрядник бере на себе юридичну та матеріальну відповідальність за експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування в тому числі і за не забезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при наданні послуг, якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо - транспортної пригоди; не виконання або не належне надання послуг (виконання робіт).

Пунктом 7.6 договору визначено, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні ДТП, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством, при цьому Підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних послуг, якщо ці порушення виникли з вини Підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; невиконання або неналежне надання послуг (виконання робіт), в межах виділених коштів на фінансування (а.с.38-43).

Відтак, у разі наявності претензій сторони договору щодо неналежного виконання визначених договором обов'язків, Служба автомобільних доріг у Чернігівській області вправі звернутися в суд за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. При цьому наявність претензій відповідачів одне до одного не повинно у жодному разі впливати на право користувачів автомобільних доріг на безпеку руху та на відшкодування матеріальної і моральної шкоди за правилами ст.ст. 1166-1168,1192 ЦК України у разі спричинення такої суб'єктом цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до висновку № 995 від 27 вересня 2016 року судово-медичної експертизи ОСОБА_1, у останнього мало місце тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, котре виникло від дії тупих предметів або при ударі об такі ж і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Тілесне ушкодження може відповідати даті 06 липня 2016 року (а.с.14-17). Зазначені обставини в апеляційному суді ніким не спростовані.

Згідно з висновком №2751/16-24 від 01 серпня 2016 року автотоварознавчої експертизи вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю марки «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_2. внаслідок пошкодження автомобіля деревом 06 липня 2016 року, станом на 06 липня 2016 року, складає 72569,47 грн. (а.с.23-27).

На спростування цих обставин апелянтом не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

За приписами статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні події сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Згідно статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення.

Виходячи із змісту ст. 48 цього Закону, не допускається проводити рубки дерев у межах смуги відведення автомобільної дороги, які не пов'язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху відповідно до вимог нормативно-правових актів. Тим самим законодавець визначив як пріоритет забезпечення безпеки дорожнього руху і не встановив ніякої заборони чи обмежень на видалення із смуги відведення автомобільної дороги аварійних дерев.

Згідно п.1.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Чернігівській області Служба є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування.

Метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безпечного руху транспорту на них (п. 2.1 Положення). Предметом діяльності Служби, зокрема, є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд (п.2.2 Положення).

Служба зобов'язана організувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримувати безпечні та безперебійні умови руху на них (п.3.2 Положення, КП №0000855).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про джерела фінансування дорожнього господарства України» від 18.09.1991 року (зі змінами та доповненнями) автомобільні дороги загального користування та сільські дороги України - це дороги державного та місцевого значення, які і забезпечують внутрішньодержавні та міжнародні перевезення пасажирів і вантажів із урахуванням адміністративно-територіального поділу держави, з'єднують населені пункти і є складовою частиною єдиної транспортної системи держави.

Як достовірно встановлено судом, автодорога загального користування місцевого значення О252109 «Довжик - Хмільниця» автодороги М-01 розміщена на землях державної власності та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, а відтак правильним є висновок оскаржуваного рішення, про те, що саме Служба автомобільних доріг у Чернігівській області є належним відповідачем у цій справі. Отже, висновок суду першої інстанції щодо покладання на Службу автомобільних доріг у Чернігівській області цивільно-правової відповідальності за дорожньо транспортну пригоду, що сталася на автомобільній дорозі «Довжик-Хмільниця» 06.07.2016 р., є обґрунтованим і відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи скарги про те, що Служба автомобільних доріг у Чернігівській області не є відповідачем у цій справі.

За приписами пунктів 2, 5, 10 розділу першого Загальних положень Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. N 198, ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об'єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов'язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Розділом 2 Правил визначено обов'язки і права власників дорожніх об'єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій де серед інших зазначено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (п.11 Правил).

Виходячи із змісту пункту 25 Правил, власники та користувачі земельних ділянок, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, зобов'язані утримувати в належному стані зелені насадження тощо (п.25 Правил).

Розміщення зелених насаджень на автомобільних дорогах загального користування повинно відповідати вимогам таблиці 13 ДСТУ 3587-97. Розміщення зелених насаджень на узбіччях і укосах земляного полотна автомобільних доріг не допускається. Зелені насадження повинні бути ліквідовані протягом 10 діб з моменту виявлення. Згідно даних наведених у таблиці №13 відстань від кромки проїзної частини до найближчого краю стовбура дерева певної категорії доріг повинна становити не менше ніж: 1 категорія - 14 м., 2 - 11,25 м., 3 - 9,50 м., 4 - 9 м., 5 - 8,25 м. ( а.с. 56-72, п.3.4.1, 3.4.2 ДСТУ 3587-97).

Контроль за дотриманням цих Правил здійснюється власниками дорожніх об'єктів або уповноваженими ними органами та Державтоінспекцією.

Передавання Службою автомобільних доріг у Чернігівській області обов'язків з підтримання у належному стані проїжджої частини автомобільної дороги та смуги відведення автомобільної дороги третій особі - Дочірньому підприємству «Чернігівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна

компанія «Автомобільні дороги України», не може бути підставою для звільнення Служби автомобільних доріг, як належного відповідача у цій справі, від виконання своїх обов'язків, визначених Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони».

Відтак, твердження апелянта про відсутність відповідальності за спричинену шкоду, оскільки він не обліковує на балансі аварійне дерево та не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій розміщена автомобільна дорога «Довжик-Хмільниця», апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та матеріалами кримінального провадження.

Та обставина, що посадові або службові особи Служби автомобільних доріг не були притягнуті до кримінальної чи адміністративної відповідальності, не звільняє юридичну особу як таку від обов'язку відшкодувати позивачеві матеріальну та моральну шкоду за правилами ст.ст.1166,1167 ЦК України.

З огляду на викладене, саме апелянт, якому належать контрольні функції за станом та безпечністю автомобільної дороги, а отже і за станом смуги відведення автомобільної дороги, мав ужити заходів для ліквідації аварійного дерева у смузі відведення автомобільної дороги.

Відтак, аргументи скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення і не звільняють апелянта від відповідальності за наслідки ДТП, що сталася внаслідок падіння розташованого у межах смуги відведення автомобільної дороги аварійного дерева на автомобіль позивача під час руху автомобіля 06 липня 2016 року по автомобільній дорозі Хмільниця-Рогощі-Унучки.

Апеляційний суд відхиляє як непереконливі посилання апелянта на акт весняного обстеження автомобільної дороги Довжик-Хмільниця М-01 від 22.04.2016 р. як на доказ безпечності цієї дороги, оскільки цей документ не містить ніякої інформації про наявність у смузі відведення автомобільної дороги дерева верби із стовбуром діаметром 1,07 м біля шийки кореня, висотою приблизно 15 м, та з масовим розгалуженням бокових гілок на висоті 3м. Одна з цих гілок, діаметром 70 см, і впала на автомобіль позивача і ці обставини апелянтом у суді першої та апеляційної інстанцій не спростовані.

З огляду на сукупність обставин справи та наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до переконання, що при комісійному обстеженні дороги вказане дерево у смузі відведення автомобільної дороги неможливо було не помітити. Один з членів комісії, як представник Служби автомобільних доріг, зважаючи, що ця Служба має контрольну функцію за станом дороги та безпосередньо відповідає за безпечність цієї дороги, при обстеженні автомобільної дороги не повинен був залишити поза увагою таке дерево у смузі відведення та мав проявити особливу пильність та обачність щодо вказаного дерева. Зважаючи на розміри дерева з численними відгалуженнями та його вік, наслідки від знаходження такого дерева у смузі відведення автомобільної дороги були цілком передбачуваними та могли бути попереджені у разі залучення компетентних фахівців та відповідних організацій, оскільки утримання в належному стані смуги відведення автомобільної дороги є обов'язком відповідача - Служби автомобільних доріг у Чернігівській області. (а.с.107).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі та беззастережні документальні докази на підтвердження тих обставин, що падіння дерева 06.07.2016 р. на автомобіль позивача сталося внаслідок складних погодних умов. Повідомлення про погодні умови від 07.07.2016 року Чернігівського обласного центру з гідрометеорології не містить однозначної інформації про такий складний стан погодних умов, які б безсумнівно спричинили падіння дерева під час проїзду автомобіля позивача по дорозі, а рішення не може ґрунтуватись на припущеннях (а.с.109).

Відтак, апелянт не спростував своєї вини у заподіянні шкоди ОСОБА_1 Досліджені і проаналізовані наявні у справі та у матеріалах кримінального провадження докази у своїй сукупності приводять апеляційний суд до переконання про доведеність протиправної бездіяльності апелянта, який своєчасно не вжив ніяких заходів для виявлення та видалення із смуги відведення автомобільної дороги аварійного дерева, що спричинило завдану матеріальну та моральну шкоду позивачеві.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи та з матеріалів кримінального провадження, рухаючись 06.07.2016 р. на автомобілі по дорозі

Хмільниця-Рогощі-Унучки, водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти пригоді, оскільки мав помірковані сподівання на безпечність дороги як такої та не знав і не міг знати про аварійність дерева, а отже не міг передбачити раптового падіння дерева на автомобіль і на спростування цих

обставин апелянтом не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відтак, правильним є висновок оскаржуваного рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача визначеного згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи матеріального збитку у розмірі 72569,47 грн. внаслідок пошкодження автомобіля позивача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зважаючи на обставини цієї конкретної справи, судом першої інстанції відшкодування моральної шкоди позивачеві визначено у розмірі 2000 грн. об'єктивно та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості. Судом враховано ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та фізичного болю у зв'язку з отриманими травмами внаслідок падіння дерева під час руху автомобіля під керуванням позивача; душевних страждань, яких позивач зазнав у момент падіння дерева на автомобіль та внаслідок пошкодження автомобіля, що документально підтверджено не спростованими апелянтом доказами; з урахуванням часу та зусиль, яких позивач докладав і докладає для відновлення стану здоров'я та попереднього стану автомобіля.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування законного і справедливого та правильного по суті судового рішення. Отже, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Чернігівській області відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: