Справа 165/2717/16-ц
Провадження 2/165/169/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Лизун Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької М.Р.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення оплати за комунальні послуги та за утримання квартири,

встановив:

26 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення оплати за комунальні послуги та за утримання квартири,

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2010 належить квартира №10 в буд.№14 на 15-му мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області. У пункті 7 вказаного договору було обумовлено, що відповідачі зобовязувались сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстрації і звільнити квартиру до 12.11.2010. У разі невиконання зобовязань вони будуть нести витрати по утриманню вказаної квартири до її фактичного звільнення. Відповідач ОСОБА_3 з двома малолітніми дітьми знялась з реєстрації в спірній квартирі 11.11.2010, тобто на час відчуження житла не проживала у ньому. Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 квартиру не звільнила, хоча і знялась з реєстрації 15.11.2010, продовжувала проживати у ній та користуватись комунальними послугами. Рішенням Нововолинського міського суду від 22.06.2012, яке набрало законної сили, зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою та виселитись без надання іншого житла. Згідно постанови державного виконавця від 13.09.2012 про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 виселилась із вказаного житлового приміщення, проте фактично вона продовжувала проживати в даній квартирі, не забрала свої речі, не повернула йому ключі від вхідних дверей та, крім того, у липні 2012 року в квартиру самовільно вселилась відповідач ОСОБА_3 з двома малолітніми дітьми. У звязку з цим від змушений був знову звертатись до суду за захистом своїх прав. Рішенням Нововолинського міського суду від 05.04.2013, яке після перегляду апеляційним судом Волинської області набрало законної сили, зобовязано ОСОБА_3 виселитись та виконати умови договору купівлі-продажу вказаної квартири, а саме: передати йому вказану квартиру, вільну від речей домашнього вжитку, і ключі від неї. 26 липня 2016 року відповідачі виселились із спірної квартири. За весь час користування ними його власною квартирою оплату комунальних послуг відповідачі не здійснювали, тому сума боргу склала 18259,74 грн., в тому числі за час користування квартирою ОСОБА_2 за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року включно за комунальні послуги становить 1018,83 грн. (401,95 грн. за теплопостачання і гарячу воду, 9,18 грн. за газопостачання, 401,65 грн. за водопостачання і водовідведення, 206,05 грн. за обслуговування житла); за час користування квартирою ОСОБА_3 з малолітніми дітьми за період з жовтня 2012 по липень 2016 року включно за комунальні послуги становить 17240,91 грн. (12022,95 грн. за теплопостачання і гарячу воду, 1040,40 грн. за газопостачання, 1517,86 грн. за водопостачання і водовідведення, 2659,70 грн. за обслуговування житла). Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь 1018,83 грн. витрат на утримання квартири за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року включно, 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно, всього 9639,28 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_3 в його користь 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти його задоволення, пояснивши, що знялась з реєстрації у спірній квартирі 15.11.2010, і з того часу не проживала у ній, приходила туди деколи до дочки і внуків. Пояснила, що після відчуження квартири ОСОБА_1 проживала у своїх знайомих. Всупереч цьому в судових дебатах стверджувала, що вони з дочкою ОСОБА_3 по мірі можливості здійснювали оплату комунальних послуг за проживання в квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позову, пояснила, що не проживала у спірній квартирі після того як знялась з реєстрації, проте у судових дебатах ствердила, що їх сімя правомірно проживала у вищевказаній квартирі, оскільки позивач незаконно набув її у власність.

Свідок ОСОБА_4 стверджував, що йому відомо про проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у квартирі, яка належить ОСОБА_1, на підставі того, що регулярно бачив, як ввечері на кухні квартири горіло світло, хто саме знаходився у помешканні у той момент не бачив.

Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що проживає у будинку, який має спільний двір із будинком №14 на 15-му мікрорайоні м. Нововолинська, протягом 2011-2017 років ОСОБА_2 проживала разом з дітьми ОСОБА_3 у квартирі, що належить ОСОБА_1, стверджує це у звязку з тим, що регулярно бачив, як вона водила дітей у садок, поверталась із сумками з магазину, виносила сміття у цьому дворі.

Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що весною 2017 року на прохання ОСОБА_1 допомагав виносити меблі із його квартири, чиї саме речі виносив не знає, проте вказівки, куди ставити речі, при цьому давала ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що проживає у будинку, який має спільний двір із будинком №14 на 15-му мікрорайоні м. Нововолинська, особисто знайомий із родиною ОСОБА_2, стверджує, що у квартирі ОСОБА_1 проживала ОСОБА_2, а ОСОБА_3 з дітьми він там не бачив.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із копії договору купівлі-продажу від 12 листопада 2010 року, ОСОБА_1 придбав у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову квартиру за адресою: 15-й мікрорайонАДРЕСА_1, право власності зареєстроване КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 22.02.2011 (а.с. 4, 5).

Пунктом 7 вказаного договору передбачено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязувались сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають в квартирі, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали, і передати квартиру покупцеві до 12 листопада 2010 року; до моменту фактичного звільнення квартири нести обовязок по її утриманню (оплаті всіх належних платежів), а також відповідати за вказаний стан квартири (а.с.4 на звороті).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Нововолинського міського суду від 22.06.2012 встановлено, що квартира №10 в будинку №14 на 15-му мікрорайоні в м. Нововолинську належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, проживаючи за вказаною адресою, порушує його права власника, у тому числі можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном. Даним рішенням зобовязано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спірною квартирою та виселитись без надання іншого житлового приміщення (а.с.6-7).

Рішенням Нововолинського міського суду від 05.04.2013, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_8, ОСОБА_9 11.11.2010 зняті з реєстрації за адресою: 15-й мікрорайон, 14/10 м. Нововолинська. 14 вересня 2012 року ОСОБА_1 звертався із письмовим попередженням до ОСОБА_3, просив звільнити належну йому квартиру та сплатити заборгованість по комунальним платежам. Обставину, що на час розгляду справи в суді ОСОБА_3 з малолітніми дітьми проживає у квартирі, яка належить ОСОБА_1, визнали в судовому засіданні її представники, мотивуючи відсутністю в неї іншого житла. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 без законних на це підстав та без відома власника вселилась у належне ОСОБА_1 житло разом з малолітніми дітьми, де проживає по час розгляду справи в суді. Суд зобовязав ОСОБА_3 виселитись разом з її дітьми ОСОБА_8, ОСОБА_9 та виконати умови договору купівлі-продажу вказаної квартири, а саме: передати ОСОБА_1 вільну від речей домашнього вжитку квартиру за адресою: 15-й мікрорайонАДРЕСА_1, а також ключі від неї (а.с.10-12).

10 грудня 2015 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Волинській області прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого на виконання вищевказаного рішення суду. Дана постанова ухвалою Нововолинського міського суду від 26.01.2016, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30.03.2016, визнана незаконною (а.с. 16-27).

Фактичне виселення відповідачів із житлового приміщення за адресою: 15-й мікрорайонАДРЕСА_1відбулось 26 липня 2016 року, що підтверджується актом державного виконавця від 26.07.2016 та постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2016 (а.с.22, 23).

Як вбачається із розрахунків заборгованості по оплаті за комунальні послуги, наданих позивачу ОСОБА_1 КП «Нововолинськтеплокомуненерго», ПАТ «Волиньгаз», Підприємства «Нововолинськводоканал», ЖЕК №3 ЖКО Нововолинської міської ради, загальна сума боргу за період з листопада 2010 року по липень 2016 року складає 18259,74 грн. (а.с.25-26, 28-30, 32-33, 35).

Копіями квитанцій по оплаті комунальних платежів підтверджується факт оплати позивачем ОСОБА_1 комунальних послуг за період з листопада 2010 року по липень 2016 року в розмірі 18259,74 грн. (а.с.36-40).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні беруть участь кілька боржників, то кожний із боржників повинен виконати обовязок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Виходячи з того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили умови договору, укладеного між ними та позивачем ОСОБА_1, а позивачем доведено факт понесення ним витрат на утримання належної йому житлової квартири за адресою: 15-й мікрорайонАДРЕСА_1, суд позов задовольняє і стягує з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 1018,83 грн. витрат на утримання квартири за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року включно, 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно, всього 9639,28 грн.; з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 8620,45 грн. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку в користь позивача понесених ним витрат, а саме: по оплаті судового збору в розмірі 551,20,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 1000,00грн. витрат на правову допомогу адвокатом (а.с.43).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1018 (одну тисячу вісімнадцять) грн. 83 коп. витрат на утримання квартири за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року включно, 8620 (вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 45 коп. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно, всього 9639 (девять тисяч шістсот тридцять девять) грн. 28 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 8620 (вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 45 коп. витрат на утримання квартири за період з жовтня 2012 року по липень 2016 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 з кожної по 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 з кожної по 500 грн. витрат, понесених за надання правової допомоги адвокатом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В.Лизун