РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

судді Скиба М.М.,

за участю секретаря Панаслюк Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Торецьку у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

10.12.2009 року у м. Горлівка Донецької області померла бабуся ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири № 42, розташованої в домі № 2 по вулиці Нова в с. Кірове (с. Північне) м. Дзержинська ( м. Торецька) Донецької області.

Спадкоємцем за заповітом від 11.09.2008 року є ОСОБА_1 В період відведений для прийняття спадщини він її не отримав. Це сталося у звязку з тим, що він після смерті бабусі, упродовж тривалого часу не міг знайти весь пакет правовстановлюючих документів, до того ж опинився у тяжкому матеріальному стані та помилково вважав, що оскільки існує заповіт, то вже є власником цього житла. Він вступив у фактичне управління та володіння квартирою одразу ж, постійно проживав в ній, сплачував комунальні платежі, підтримував її в належному стані, робив поточний ремонт.

На початку жовтня 2016 року він раптово знайшов правовстановлюючі документи на квартиру і з того часу він намагається реалізувати своє право на спадщину. При усному зверненні до нотаріуса йому було запропоновано звернутися до суду з метою визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке складається з квартири № 42, розташованої в домі № 2 по вул. Нова в с. Кірове, м. Дзержинська Донецької області.

Позивач та його представник в суді наполягали на задоволенні позову.

Представник відповідача в суді проти позову заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2009 року померла ОСОБА_2.(а.с. 7).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_1. Вказаний заповіт на даний час є чинним. (а.с. 8, 47).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.08.1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою : с. Кірове, вул. Нова, 2/42 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 9-11).

З акту вуличного комітету від 20.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 з вересня 2009 року проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 12).

В суді встановлено, що за адресою : с. Північне, вул. Нова, 2/42 проживав ОСОБА_3, 09.08.1921 року, який помер 19.09.1995 року. (а.с. 21).

Постановою про відмову вчинення нотаріальних дій від 19.04.2017 року, ОСОБА_1 державним нотаріусом ОСОБА_4 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2, померлої 10.12.2009 року, на квартиру № 42 в будинку № 2, що знаходиться по вул. Нова в с. Північне міста Торецька Донецької області, у звязку з тим, що ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк і на момент смерті спадкодавиці разом з нею постійно не проживав. (а.с. 27).

Диспозитивність цивільного судочинства визначена ст. 11 ЦПК України в якій зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач у даному спорі визначив спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання права власності на квартиру № 42, що розташована в житловому будинку № 2 по вул. Нова в с. Північне м. Торецька в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що дає підстави для висновку про невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права позивачем ОСОБА_1

Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження. У даному випадку позивач розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, однак невірно обрав спосіб захисту свого права.

Враховуючи правові підстави, на які посилається ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом не ґрунтуються на вимогах закону, у звязку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Крім цього, відповідно до п. 24 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. При цьому, слід враховувати наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З дослідженої в судовому засіданні цивільної справи № 225/7275/16-ц, вбачається, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27.02.2017 року в позові ОСОБА_1 до Торецької міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 10.12.2009 року, відмовлено за недоведеністю позову. Рішення суду не оскаржувалося, набрало чинності 09.03.2017 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Торецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :