Справа № 138/93/17 Провадження № 22-ц/772/1178/2017Головуючий в суді першої інстанції Цибульський О. Є.
Категорія 50Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

встановила:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Зазначала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Подружні відносини між сторонами не склалися і вони проживають окремо. На даний час матеріальний стан позивача дуже важкий, оскільки вона вимушено не працює в зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отримує допомогу від держави в сумі 860 грн., проте цих грошей вкрай мало для задоволення всіх потреб. Відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на її утримання, хоча є фізично здоровим, інших утриманців немає, неофіційно працює по найму у приватних осіб, має нерегулярний, мінливий дохід. А тому позивач просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошові сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 23.05.2019 року включно.

В подальшому позивач ОСОБА_3 з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, в зв'язку з тим, що відповідач офіційно працює в філії ПТ «Ломбард Парус» №60 та отримує заробітну плату.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 січня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, а саме: по 23 травня 2019 року включно.

На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначив, що судом першої інстанції не було досліджено питання про матеріальний стан відповідача, тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про його спроможність надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку.

Сторони, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, до суду не з'явилися.

Позивач ОСОБА_3 надіслала суду заяву, в якій просить розглянути апеляційну скаргу у її відсутності, а апеляцію залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 електронною поштою надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити її, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року скасувати.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в відсутності сторін по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою голови ОСББ «8 березня 12» м. Могилева-Подільського від 16.01.2017 №28 (а.с.5).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення №47 від 12.01.2017р., ОСОБА_3 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення уточнених позовних вимог, міськрайонний суд вірно врахував матеріальне становище позивача, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на утриманні якої знаходиться малолітня дитина; матеріальне становище відповідача, який офіційно працює, отримує заробітну плату; і прийшов до висновку, що розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме: до 23.05.2019 року.

При визначені розміру аліментів, суд також взяв до уваги згоду відповідача сплачувати аліменти.

Відповідно до ст. 75, ч. 2 ст. 84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

За змістом ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін та правовідносини, які виникли між ними, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дружини аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про відсутність підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, є необґрунтованими, оскільки відповідач є працездатним, наявні у нього захворювання не позбавляють його можливості працювати, доказів щодо наявності інших утриманців він не надав. При цьому посилання на те, що дохід відповідача з відрахуванням аліментів становитиме менше прожиткового мінімуму для працездатної особи не є підставою для відмови в позові.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд враховає роз'яснення, викладені в ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, твердження апелянта про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а тому на його думку не повинен матеріально забезпечувати дружину є безпідставними та не підтверджені належними і допустимими доказами по справі.

Згідно з ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.