Справа № 500/8481/14-ц
Провадження № 2/500/622/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача та третьої особи ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «ОСОБА_4А.», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору фермерське господарство «Дінекс - Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до фермерського господарства «ОСОБА_4А.», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору фермерське господарство «Дінекс - Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянкипід час розгляду справи позивач неодноразово змінював свої позовні вимоги, згідно останньої заяви про зміну підстав позову (т.2., а.с. 21) позивач просив визнати недійсним з моменту укладання договір оренди земельної ділянки без номеру, виданий 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» та зареєстрований 13 вересня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15930170 від 19 вересня 2014 рокута скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року позовна заява ОСОБА_3 в частині вимог про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки була залишена без розгляду (т.2, а.с. 111). Позивач мотивував свої позовні вимоги тим, що він, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №841611 від 22.09.2005р., є власником земельної ділянки площею 4,62 га, розташованої на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. 01.09.2014 року між ОСОБА_3 та фермерським господарством Дінекс - Агро було укладено договір оренди землі відповідно до умов п. 1 якого позивачем (орендодавець) передається, а відповідачем (орендар) приймається в строкове платне користування вищезазначена земельна ділянка. В процесі вжиття сторонами по договору оренди землі від 01.09.2014 року заходів щодо державної реєстрації даного договору, позивачу стало відомо, що 13.09.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 було проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки без номеру, виданого 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» предметом якого також є строкове платне користування протягом 5 років земельною ділянкою, що фактично була передана ОСОБА_3 у користування ФГ Дінекс - Агро при укладенні договору оренди землі від 01.09.2014 року. Однак, 01.12.2011 року між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_4А.» будь-які договори оренди земельної ділянки площею 4,62 га не підписувалися. Як наслідок, правомірним вбачається висновок про те, що ФГ' ОСОБА_4А. подало державному реєстратору, на державну реєстрацію документ (договір оренди), що містить підроблений підпис орендодавця. На підставі договору оренди землі, виданого 01.12.2011 року ФГ ОСОБА_4А., який ОСОБА_3 не підписувався, позивача поза його волевиявленням було залучено до цивільно-правових відносин з ФГ ОСОБА_4А. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Враховуючи, що підпис на договорі від 01.12.2011 року, не відповідає підпису ОСОБА_3, такий договір підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України. Крім цього, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню в звязку з тим, що про існування оспорюваного договору та його державну реєстрацію позивач дізнався лише у жовтні 2014 року під час ознайомлення його представника з матеріалами господарської справи, як наслідок він у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом по даній справі. На час складання ФГ ОСОБА_4А. договору оренди земельної ділянки б/н від 01.12.2011 року останнім в порушення вимог ч. 1 ст. 210 ЦК України, ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. не було проведено його державну реєстрацію, внаслідок чого цей договір набрав чинності лише 13.09.2014 року по факту державної реєстрації права оренди, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15930170 від 19.09.2014 року. В свою чергу, не заслуговують на увагу суду і декларативні твердження ФГ ОСОБА_4А. про те, що ОСОБА_3 отримував від фермерського господарства орендну плату з урахуванням наступного. У відповідності до положень абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).Враховуючи викладене, обставини виконання чи не виконання ФГ ОСОБА_4А. своїх зобовязань за оспорюваним у даній справі правочином взагалі не відносяться до предмету спору між сторонами по даній справі, а рівно їх дослідження не повинно впливати на результати розгляду позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що 01.12.2011 року між ФГ «ОСОБА_4А.» та ОСОБА_3 було укладено договір земельної ділянки площею 4,62 га., сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди, скріпивши 01.12.2011 року договір своїми підписами, що і є моментом укладання договору. За користування земельною ділянкою ФГ «ОСОБА_4А.» регулярно та в повному обсязі сплачувала позивачу оренду плату за 2011 2014 роки, крім орендної плати ФГ «ОСОБА_4А.» за вказані роки сплачувало податки. В судовому засіданні представник відповідача надав письмові пояснення від 03.10.2016 року (т. 2, а.с. 33) з яких вбачається, що представник відповідача заявив клопотання про застосування позовної давності, в звязку з тим, що ФГ «ОСОБА_4А.» сплачувало ОСОБА_3 орендну плату в натуральній формі, а саме шляхом видачі зерна і тому з дати першого отримання зерна як орендної плати починається відлік строку позовної давності, оскільки саме з цього моменту позивач дізнався про можливе використання його земельної ділянки, спірний договір був укладений - 01.12.2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся - 25.12.2014 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що з липня по жовтень 2011 року пайщики ФГ «ОСОБА_4А.» отримували зерно за передані в оренду земельні ділянки, памятає, що ОСОБА_3 в цей період отримував зерно, однак вона не може стверджувати, що ОСОБА_3 підписував договір оренди земельної ділянки, напевно, він повинен був його підписати. У відомостях на отримання орендної плати за ОСОБА_3 могла розписатися і його дружина, тому, що у ОСОБА_3 є три земельні ділянки, а у його дружини одна.

Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №841611 від 22.09.2005 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,62 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, розташованої на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (т.2., а.с. 203).

01.09.2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Дінекс Агро» був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на 10 років з покладанням на орендаря обовязку по сплаті орендної плати в сумі 3107, 50 грн. (т.1., а.с. 17).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 13.09.2014 року було здійснено реєстрацію договору оренди земельної ділянки без номеру, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, виданий 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» (т.1, а.с. 206).

В матеріалах справи наявний оригінал договору оренди земельної ділянки без номеру, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, виданий 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» (т.2, а.с. 212).

Згідно висновку № 5811/02 судово-почеркознавчої експертизи, складеного 31.05.2017 року експертом Одеського науково дослідного інституту судових експертиз вбачається, що підпис від імені ОСОБА_3 у примірнику договору оренди земельної ділянки б/н від 01.12.2011, укладеного між фермерським господарством «ОСОБА_4А.» та ОСОБА_3, виконаний не самим ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його підписам.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами статей 125,126 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Виходячи зі змісту ст.15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Враховуючи, що договір оренди земельної ділянки без номеру, виданий 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» не був підписаний ОСОБА_3, що є обовязковою умовою, суд вважає, що були недотримані вимоги закону в частині вільності волевиявлення учасника правочину і відповідності його внутрішній волі при укладенні договору оренди земельної ділянки, наслідком чого є визнання цього договору недійсним.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.10.2014 року по справі за позовом ФГ «ОСОБА_4А.» до ФГ «Дінекс-Агро» про усунення першкод у користуванні земельними ділянками було заборонено до вирішення справи по суті реєстраційній службі Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області здійснювати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок розташованих на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району на імя субєкта речового права орендаря: фермерське господарство «Дінекс Агро», зокрема на земельній ділянці, розташованій на полі № 64 на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району за номером 170 (т.1., а.с. 25).

З пояснень представника позивача, вбачається, що про існування оспорюваного договору та його державну реєстрацію позивач дізнався лише у жовтні 2014 року під час ознайомлення представника ФГ «Дінекс-Агро» з матеріалами господарської справи за позовом ФГ «ОСОБА_4А.» до ФГ «Дінекс-Агро» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Твердження представника відповідача, що ОСОБА_3 отримуючи від ФГ «ОСОБА_4А.» орендну плату в натуральній формі у вигляді зерна, повинен був дізнатися про можливе використання його земельної ділянки, суд не приймає до уваги в звязку з тим, що згідно п. 4.1. договору оренди земельної ділянки без номеру, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, виданого 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» орендна плата за ділянку вноситься «Орендарем» у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або зерно один раз у рік не пізніше 15 числа наступного за звітним роком місяця.Крім оспорюваного договору між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_4А.» було укладено договір оренди земельної ділянки від 01.12.2011 року, площа земельної ділянки 3,81 га (т.3., а.с. 35) та договір оренди земельної ділянки від 01.12.2011 року, площа земельної ділянки 4,12 га (т.3. а.с. 32), на підставі п.п. 4.1. даних договорів ФГ «ОСОБА_4А.» зобовязалося вносити ОСОБА_3 орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або зерно один раз у рік не пізніше 15 числа наступного за звітним роком місяця, позивачем дані договори не оспорювалися. З наданих відповідачем відомостей на видачу орендної плати за 2011 2014 роки по ФГ «ОСОБА_4А.» (т.2., а.с. 101 109) не вбачається за якими саме договорами оренди земельної ділянки ОСОБА_3 отримував орендну плату, не зазначена дата отримання орендної плати. Можливість, того, що у відомостях на отримання орендної плати за ОСОБА_3 могла розписатися і його дружина, підтвердила свідок ОСОБА_6

З даним позовом до суду позивач звернувся 25.12.2014 року, при цьому представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів, що позивач до 25.12.2011 року отримав зерно саме за договором оренди земельної ділянки без номеру, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, виданого 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» та знав про використання цієї земельної ділянки ФГ «ОСОБА_4А.».

Таким чином, суд вважає, що саме в жовтні 2014 року позивачу стало відомо про існування оспорюваного договору та його державну реєстрацію, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, № рішення 43801777, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування усіма судами.

Враховуючи, що у позивача в жовтні 2014 року виникло право на позов, а з даним позовом від звернувся до суду 25.12.2014 року, суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом.

Суд не погоджується з твердженням представника відповідача, що договір оренди земельної ділянки набрав чинності з моменту його підписання - 01.12.2011 року, в звязку з тим, що з правових позицій висловлених у постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року по справі № 6-643цс16 та постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року по справі № 6-2777цс16 вбачається, що договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації, а не з моменту його укладання, тому договір оренди земельної ділянки без номеру, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, виданий 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» набрав чинності лише 13.09.2014 року, з дня його реєстрації державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5

Враховуючи, що ОСОБА_3 не підписував оспорюваний ним договір оренди земельної ділянки та не пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом, суд вважає, щопозов ОСОБА_3 про визнання недійсним з моменту укладання договору оренди земельної ділянки без номеру, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, виданий 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» та зареєстрований 13 вересня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15930170 від 19 вересня 2014 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 213-215, 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до фермерського господарства «ОСОБА_4А про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладання договір оренди земельної ділянки без номеру, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0087, виданий 01 грудня 2011 року фермерським господарством «ОСОБА_4А.» та зареєстрований 13 вересня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15930170 від 19 вересня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7