Справа № 369/155/17
Провадження № 2-о/369/33/17
РІШЕННЯ

Іменем України

28.04.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний центр зайнятості, Головне управління Держпраці у Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний центр зайнятості, Головне управління Держпраці у Київській області, посилаючись на те, що вона 04 травня 2011 року була прийнята на роботу в Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» на посаду заступника головного бухгалтера згідно наказу № 20-к від 04 травня 2011 року. Наказом № 14 від 11 травня 2012 року їй було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15 травня 2012 року по 14 березня 2015 року на підставі її заяви від 11 травня 2012 року у зв»язку з народженням дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2013 році у зв»язку з народженням другої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, їй була надана відпустка по вагітності та пологам з 30 квітня 2013 року по 02 вересня 2013 року на підставі заяви від 30 квітня 2013 року. Пізніше за заявою заявнику була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 03 вересня 2013 року по 17 липня 2016 року.

В грудні 2014 року їй стало відомо, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» визнано банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура відповідно до Постанови господарського суду м. Києва від 10 вересня 2014 року.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» ліквідовано відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року.

Заявник неодноразово усно зверталась до ліквідатора майна ПрАТ «СК «Лафорт» Дяченка С.В. з питанням щодо внесення запису в трудову книжку про звільнення її у зв»язку з ліквідацією підприємства. Проте, отримала від нього усну відповідь, що в нього відсутні будь-які документи та печатка боржника, тому запис в трудову книжку внести немає змоги. На своє письмове звернення у вересні 2016 року ОСОБА_1 отримала відповідь, що у нього, як ліквідатора, відсутні повноваження вносити будь-які записи до трудової книжки.

В липні закінчилась її відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і вона має влаштовуватися на роботу або зареєструватися в Центрі зайнятості, а запис про звільнення з ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» відсутній.

Встановлення факту припинення трудових відносин необхідно їй для отримання в подальшому соціального забезпечення. Таким чином, виходячи з наведеного, трудові відносини заявника з ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» внаслідок ліквідації останнього є фактично припиненими, але оформити даний факт відповідно до вимог трудового законодавства для неї на даний час є неможливим, тому даний факт підлягає встановленню судом.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просила встановити факт припинення трудових відносин між нею і Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» у зв»язку з його ліквідацією на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року з часу державної реєстрації припинення юридичної особи, тобто з 22 лютого 2016 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 і представник заявника не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заявник ОСОБА_1 і представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 подали до суду заяву, у якій заяву підтримали і просили задовольнити та розглянути справу у їхню відсутність.

У судове засідання представник заінтересованої особи Києво-Святошинського районного центру зайнятості не з»явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява, в якій представник заінтересованої особи Києво-Святошинського районного центру зайнятості просив розглянути справу у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував.

У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Держпраці у Київській області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду заяви заінтересована особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно вимог ст. 43-1 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, дата заповнення 01 серпня 2001 року, ОСОБА_1 04 травня 2011 року була прийнята на посаду заступника головного бухгалтера в Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Лафорт» згідно наказу № 20-к від 04 травня 2011 року.

Наказом голови правління Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» від 03 вересня 2013 року № 1-03/09-13-вд «Про надання відпустки ОСОБА_1» надано ОСОБА_1, заступнику головного бухгалтера ПрАТ «СК «Лафорт», відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 03 вересня 2013 року по 17 липня 2016 року включно.

Дані обставини щодо перебування заявника ОСОБА_1 у трудових відносинах з ПрАТ «СК «Лафорт» також підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України, копією Протоколу № 27/04 засідання уповноваженого із соціального страхування ПрАТ «СК «Лафорт» від 30 квітня 2013 року, копією заяви-розрахунку для надання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на виплату матеріального забезпечення застрахованим особам, зокрема ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року ліквідовано банкрута Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», як юридичну особу, в зв»язку з банкрутством. Припинено провадження у справі № 910/20063/13.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, трудові відносини заявника ОСОБА_1 з ПрАТ «Страхова компанія» «Лафорт» внаслідок ліквідації останнього є фактично припиненими, але оформити даний факт відповідно до вимог трудового законодавства для заявника на даний час є неможливим, тому даний факт, який для заявника має правове значення, підлягає встановленню судовим рішенням, і тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215, 218, 234, 256, 259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 і Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» (ідентифікаційний номер 25005889, юридична адреса: вул. Довнар-Запольського, буд 9/10, м. Київ) у зв»язку з його ліквідацією на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року з часу державної реєстрації припинення юридичної особи, а саме з 22 лютого 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Л.М. Ковальчук