21.06.2017 Справа № 482/426/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2017 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Ітріна М.В., секретаря судового засідання Шведової Я.О., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 31.07.2013 р. між Банком та ним був укладений кредитний договір № SAMDN3066 про надання споживчого кредиту в сумі 25 000 грн.

Стверджує, що кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача і порушує його права та законні інтереси.

Так, з посиланням на рішення Конституційного Суду України у справі (№ 1-26/2011 від 10 листопада 2011 р.) за конституційним зверненням ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не підписував всіх складових кредитного договору, а також йому не видавалися Банком наступні документи: Заява позичальника, Умови надання споживчого кредиту, Тарифи банку і Пам'ятка.

Позивачу не надавався і Графік щомісячних платежів, що є грубим порушенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Банк безпідставно стягує з позивача комісію за дії на користь Банку.

З посиланням на ці обставини та статті 3, 13, 16, 203, 215, 217, 230, 236, 525, 601, 611, 626 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» просить визнати недійсним вказаний кредитний договір.

У судовому засіданні позивач цивільний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник Банку у судове засідання не з'явився, але надали суду письмове заперечення, з якого видно, що вимоги не визнають та просять відмовити в їх задоволенні, а справу розглянути за їх відсутності.

Так, у запереченні вказали на те, що кредитний договір від 31 липня 2013 р., який позивач просить визнати недійсним взагалі не укладався. Разом з тим, між Банком та ОСОБА_1 був укладений 19 лютого 2010 р. кредитний договір, що складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за яким останньому було оформлено кредитну картку та надано кредит. Крім того, заявляють про пропущення строків позовної давності позивачем щодо визнання зазначеного ним кредитного договору дійсним (а. с. - 62).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За положеннями статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частини 1, 2 ст. 1055 ЦК).

За такого, суд може визнати недійсним кредитний договір, який був укладений між сторонами, але оспорюється однією із сторін у зв'язку з недодержанням вимог, передбачений ст. 203 ЦК України на момент його укладання. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Саме така правова позиція міститься у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Як вбачається з матеріалів справи і судом встановлено те, що 19 лютого 2010 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 1 200 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою базової процентної ставки 2, 5 % на місяць або 30 % річних.

Вказаний договір складається із Заяви, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а. с. - 27, 28, 30-53).

ОСОБА_1 ознайомився із Заявою і підписав її та погодився, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

За цим договором ОСОБА_1 зобов'язаний погашати кредит щомісячними платежами до 25 числа місяця, наступного за звітним.

09 квітня 2010 р. у зв'язку зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку ОСОБА_1 підписана відповідна Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. - 26).

На протязі виконання зобов'язань за кредитним договором кредитний ліміт Банком збільшувався 31.07.2013 р. до 12 000 грн, 11 і 17.08.2013 р. до 14 400 грн і 15 000 грн відповідно, а 08 і 11.09.2013 р. до 15 900 грн і 25 000 грн відповідно, що підтверджується випискою про рух грошових коштів по кредитному рахунку ОСОБА_1 (а. с. - 64-104).

Вказані обставини ОСОБА_1 не оспорюються.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що є клієнтом Банку з 2003 року. За останнім кредитним договором зобов'язаний був сплачувати щомісячний платіж до 25 числа кожного місяця. Погашав борг до листопада 2016 року включно. У зв'язку з тим, що змінився власник Банку, з грудня місяця 2016 р. припинив погашати борг за кредитом та звернувся до Банку про надання йому кредитних канікул та зменшення процентної ставки, але на його пропозицію Банк не відреагував.

Разом з цим, позивачем не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу про те, що 31 липня 2013 р. між Банком та ним було укладено кредитний договір, який він просить визнати недійсним.

Представник Банку у своєму письмовому запереченні на вимоги позивача також заперечую цей факт і на вимогу суду за його ухвалою надав лише кредитний договір від 19 лютого 2010 р. зі зміною Умов договору 09 квітня 2010 р. (а. с. - 26, 28).

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору № SAMDN3066 від 31 липня 2013 року, оскільки такий договір між сторонами не укладався.

Суд вважає, що зміна кредитного ліміту та процентної ставки на протязі виконання кредитного договору не є укладенням нового договору, а зміною умовою договору, укладеного між сторонами 19 лютого 2010 р.

Зазначення у виписці про рух грошових коштів по кредитному рахунку ОСОБА_1, що наданий Банком, назви кредитного договору № SAMDN3066 від 31 липня 2013 року не свідчить про те, що він був укладений вказаного числа, оскільки з цієї ж виписки видно, що такий же номер договору зазначено і до вказаної дати (а. с. - 64-104).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" про визнання недійсним кредитного договору № SAMDN3066 від 31 липня 2013 року укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 - як заявлені безпідставно.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий