Справа № 595/215/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

Одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 лютого 2016 року біля 21.30 год. ОСОБА_3 в м. Бучач по вул. Галицькій керуючи автомобілем «ВАЗ 2106», д.н.з 54065 ТІ, здійснюючи обгін виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_1 під його керуванням. Внаслідок ДТП позивач отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Вказав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ HACK «Оранта» згідно з страховим полісом № АЕ/2843704 від 11.06.2015 року. Зазначив, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 158000 грн., вартість проведеної експертизи 2100 грн., ним понесені витрати на лікування в сумі 3047,04 грн. та затрачено 635,48 грн. на поїздку до лікарні. Він звернувся з заявою до ПАТ НАСК «Оратна» про виплату страхового відшкодування, яке до цього часу не отримав, у звязку з чим з ПАТ HACK «Оранта» підлягає стягненню в судовому порядку 53047,04 грн. завданої майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди в порядку ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначив, що у зв'язку із недостатністю страхового відшкодування для повного відшкодування спричиненої майнової шкоди, відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний відшкодувати йому майнову шкоду в розмірі 110100 грн. та 20000 грн. моральної шкоди, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зауважив, що у зв'язку з одержаними внаслідок дорожньо-транспортної пригоди механічними ушкодженнями автомобіля та нанесеними йому тілесними ушкодженнями, спричинені фізичні та душевні страждання, був порушений звичний спосіб життя, що вимагало від нього додаткових зусиль.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задоволити з підстав, зазначених у позові.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов заперечили, пояснивши, що 19 лютого 2016 року ОСОБА_3 їхав у центр міста Бучач з дозволеною швидкістю, обгін не здійснював, з повороту побачив фари, які засліпили, тоді загальмував. У вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено вини відповідача, яка також не доведена позивачем у представлених ним доказах, тому вважають, вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними.

Згідно поданої заяви представником відповідача ПАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_5 просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на засобах доказування та не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що моменту зіткнення транспортних

засобів вона не бачила. Прийшовши на звук удару, побачила на місці події білий бус та легковий автомобіль червоного кольору. Між бусом та кам'яним муром вона спокійно

пройшла, відстань була між ними приблизно 1 м. З легкового автомобіля намагався

вийти хлопець з переламаною ногою.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 також моменту зіткнення не бачив, конкретних показів щодо розміщення автомобілів не дав, багатьох обставин не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він працював слідчим Бучацького ВП. 19.02.2016р. виїхавши за викликом на місце події, побачив, що місце зіткнення відбулося на стороні дороги позивача, водій ВАЗу гальмував, його занесло, відображені сліди ковзання.

Заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.06.2016 року в м.Бучач по вул.Галицькій біля 21 год. 30 хв. мало місце ДТП за участю водія ОСОБА_3 керуючого автомобілем «ВАЗ 2106», д.н.з 54065 ТІ та водія ОСОБА_1 керуючого автомобілем НОМЕР_1.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення № АП1 № 044911 від 10.05.2016 року за ст. 124 КУпАП, згідно якого він порушив вимоги п.14.6 г ПДР України.

Постанова Бучацького районного суду від 15.06.2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. і стягнуто з нього 275,60 грн. судового збору, скасована постановою апеляційного суду Тернопільської області від 15 липня 2016 року як незаконна та провадження у справі закрито.

Постановою слідчого СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 25.04.2016 року кримінальне провадження № 000064 від 20 лютого 2016 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, яка 30 червня 2016 року скасована постановою заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 із зазначенням необхідності виконання усіх можливих слідчих дій для прийняття законного рішення. 29 липня 2016 року кримінальне провадження № 000064 від 20 лютого 2016 року повторно було закрито у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Як вбачається із постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження, постанову було скасовано, оскільки не призначено та не проведено судово-медичної експертизи з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_1 та ОСОБА_10; огляд транспортного засобу «ВАЗ 2106» та Mercedes Sprinter не проведено; не допитано в якості свідка лікарів, які проводили огляди ОСОБА_1 та ОСОБА_10 з приводу локалізації та механізму отримання тілесних ушкоджень та стану алкогольного спяніння вищезазначених осіб; не проведено слідчий експеримент з метою встановлення можливості уникнення та визначення механізму ДТП, видимості і оглядовість у визначених умовах; фактичну швидкість руху автомобілів, ефективності гальмування, тобто величину гальмівного шляху; час реакції водіїв тощо; не витребувано з ВДАІ довідку про наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, максимальну швидкість, з якою дозволено рухатись на ділянці автодороги, де сталося ДТП; не витребувано та не долучено до провадження довідку з Тернопільського обласного центру гідрометеорології про кліматичні умови та видимість в ніч з 19.02.2016 року на 20.02.2016 року, які були в місці, де відбулась ДТП; не витребувано з філії «Бучацький райавтодор» та не долучено до провадження довідку чи технічну документацію про технічні характеристики дороги на час та в місці, де сталась ДТП.

Як вбачається із показів свідка ОСОБА_8 слідчі дії зазначені в постанові прокурора не були виконані, а кримінальне провадження було повторно закрито в звязку з тим, що тяжкість тілесних ушкоджень отриманих позивачем не створює склад кримінального правопорушення.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 129 Конституції України одним із принципів судочинства є забезпечення доведеності вини. Визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної події не встановлена як в ході досудового слідства, так і в ході судового розгляду судом апеляційної інстанції справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з абз. 5 п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові, лежить саме на позивачу.

Склад цивільно-правової відповідальності включає в себе такі елементи, як: 1)протиправна поведінка особи; 2)настання шкоди; 3)причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та настанням шкоди; 4)вина особи, яка завдала шкоди. Відсутність хоча б одного із чотирьох елементів унеможливлює настання цивільної відповідальності за спричинення шкоди.

Позивачем подано протокол огляду місця події та схему і таблиці від 19.02.2016 року. Схема ДТП від 19.02.2016 року не дає суду можливості зробити однозначний висновок про винуватість відповідача. Розміри на схемі до протоколу огляду місця ДТП не узгоджуються між собою і не відповідають фактичним обставинам.

Подані позивачем висновки експертиз не доводять жодним чином вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної події.

Так, згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 171/16-22 від 26.04.2016 року досліджувався лише технічний стан автомобіля Мерседес Спринтер № НОМЕР_2. На підставі цього експертного дослідження неможливо зробити висновок про вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної події.

Висновок судової автотоварознавчої експертизи № 126/16 від 23.05.2016 року встановлює лише ринкову вартість автомобіля Мерседес Спринтер № НОМЕР_2 та вартість матеріальних збитків внаслідок ДТП, однак ніяким чином не доводить причинно-наслідковий зв'язок між порушенням ПДР відповідачем та наслідками.

Висновком експерта № 278 від 29.02.2016 року встановлено, що в крові ОСОБА_1 відсутній алкоголь. Згідно висновку експерта № 150 від 25 травня 2016 року у ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної події утворились легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Зазначені висновки не можуть бути підтвердженням вини відповідача, оскільки констатують лише факт відсутності алкоголю в крові позивача та наявність легких тілесних ушкоджень у нього, які виключають кримінальну відповідальність за ст. 286 КК України.

Судом було розяснено, що для встановлення причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та наступившими наслідками, механізму ДТП, позивач та його представник мають право клопотати перед судом про призначення експертизи (автотехнічна, трасологічна), від призначення яких позивач та його представник відмовилися.

Таким чином, позивачем не надано суду доказів вини відповідача ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.02.2016 року біля 21 год. 30 хв. в м. Бучач по вул. Галицькій Тернопільської області, а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до відповідача ОСОБА_3 як до особи, яка керувала транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки) та до ПАТ НАСК «Оранта», як до особи, яка є страховиком цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, задоволенню не підлягають оскільки є недоведеними.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 10, 59, 60, 61, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху України», суд, -

В И Р І Ш И В:

В позовіОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_11