АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/876/17 Головуючий 1-ї інстанції Штих Т.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, діючих в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дзержинського районного відділу в м. Харкові Державної міграційної служби, треті особи: орган опіки та піклування Дзержинського району м. Харкова, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, про виселення, визнання недійсною державної реєстрації місця проживання, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі ПАТ «Альфа-Банк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дзержинського районного відділу у місті Харкові Державної міграційної служби України (надалі Дзержинський РВ у м. Харкові ДМС України), третіх осіб: органу опіки та піклування Дзержинського району м. Харкова, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (надалі УССД ДПтаСП ХМР), комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі КП «Жилкомсервіс»), відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Х/о), в якому з урахування уточнень просило: 1.визнати недійсною державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова №5, кв.№17; 2.виселити всіх відповідачів з вищеназваної квартири; 3.зобовязати Дзержинський РВ у м. Харкові ДМС України зняти всіх відповідачів з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 29 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування - ПАТ «Альфа-Банк») було укладено Рамкову угоду №SМЕRS00972 (надалі рамкова угода) та договір траншу №SМЕ0012217 (надалі договір траншу). У забезпечення виконання умов рамкової угоди, 29 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено договір іпотеки №SМЕRS00972/1 (надалі іпотечний договір). Внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань перед ПАТ «Альфа-Банк» за рамковою угодою, Банк звернувся до третейського суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, який було задоволено. 21.12.2010року на підставі рішення третейського суду Новозаводським районним судом м. Чернігова видані виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №SMЕ0012560 в сумі 3 178 695,72грн., судові витрати по сплаті третейського збору в розмірі 100,00грн., а всього 3 178 795,72грн. Цим же виконавчим документом з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» додатково стягнуто на користь Банку пеню за договором поруки в розмірі 637 444,64грн. 01.10.2013року державним виконавцем ВПВР УДВС МУЮ в Х/о ОСОБА_6 за заявою представника ПАТ «Альфа-Банк» відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №6-2735. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» №492/619 від 14.03.2014року, що знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова №5, кв.№17 зареєстровані, крім іпотекодателя, ще троє осіб: його дружина ОСОБА_2 та двоє неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 Усі ці особи були зареєстровані в даній квартирі вже після укладення договору іпотеки, про що не було повідомлено іпотекодержателя - ПАТ «Альфа-Банк». За переконанням позивача, зазначені дії вчинені з метою створення перешкод діям державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого документу щодо реалізації предмету іпотеки і це порушує їхні права як іпотекодержателя.

В судове засідання суду першої інстанції представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» - ОСОБА_7 заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.

Відповідачі та треті особи не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Визнано недійсною державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2.

Знято з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. кв.17 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Ухвалою цього ж місцевого суду від 17.10.2016року заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити по справі нове рішення про відмову ПАТ «Альфа-Банк» в позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не повне зясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення заявленого спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із змісту законодавства.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено Рамкову угоду №SМЕRS00972 та договір про надання траншу №SМЕ0012217.

У забезпечення виконання умов рамкової угоди та договору траншу, 29 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено договір іпотеки №SМЕRS00972/1. Відповідно до п.3.1 статті 3 договору в іпотеку Банку передана трикімнатна квартира №17, загальною площею 76,00кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, будинок №5. Дана квартира належала ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування квартири від 23.02.1998року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №205 та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 23.02.1998року за реєстровим №3828226. На момент укладання цього договору іпотеки позичальник грошових коштів ОСОБА_1 був зареєстрованим в даному житловому приміщенні.

Таким чином, вищеназвана квартира, яка є предметом іпотеки, не була придбана ОСОБА_1 за рахунок кредиту, який надано за Рамковою угодою №SМЕRS00972 та за договором траншу №SМЕ0012217.

У забезпечення виконання умов Рамкової угоди №SМЕRS00972 від 29.04.2008року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», крім вищезазначеного договору іпотеки, ще три договори іпотеки за №SМЕRS00972/2, №SМЕRS00972/3, №SМЕRS00972/4 - від 16 травня 2008 року.

Із листа ПАТ «Альфа-Банк» №30669-104-б/б від 04 травня 2012 року вбачається, що Банком надавалася згода на виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань в добровільному порядку, а саме шляхом продажу заставного майна і перерахування коштів на рахунок Банку (а.с.132). Згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2012р., посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_8 за реєстровим №1004, ОСОБА_1 продав ОСОБА_9 належну йому 4-х кімнатну квартиру №1, розташовану в будинку №10 по вул. Героїв Праці в м. Харкові (а.с.129). Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.2012року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_10 за реєстровим №1357, ОСОБА_1 продав ОСОБА_11 належну йому 2-х кімнатну квартиру №2, розташовану в будинку №10 по вул. Героїв Праці в м. Харкові (а.с.126). Перелічені квартири також знаходилися в іпотеки у Банку для забезпечення зобовязань ОСОБА_1 за Рамковою угодою №SМЕRS00972 та договорами про надання траншу №SМЕ0012217 та №SМЕ0012560.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Альфа-Банк» не заперечував проти того, що грошові кошти від продажу вказаних квартир, а також від продажу нежитлових приміщень, пішли на погашення кредитної заборгованості за Рамковою угодою №SМЕRS00972 від 29.04.2008року.

З метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні копія третейського суду про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 3 178 695,72грн. за Рамковою угодою №SМЕRS00972 від 29.04.2008року, а в самому позові не зазначено найменування суду, номеру справи, дати винесення судового рішення, а також відсутні копії виконавчих листів, які видавалися 21.10.2010року Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі цього рішення третейського суду, на які в якості доказу посилається ПАТ «Альфа-Банк» та суд в оскаржуваному рішенні, тому представнику позивача було запропоновано надати такі докази та докази, які б свідчили про існування заборгованості по сплаті кредитних коштів внаслідок продажу двох квартир та нежитлових приміщень, які були предметами іпотек, та реалізовані вже після ухвалення рішення третейським судом. Але, надати такі докази представник Банку відмовився, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обовязком.

Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2013року (ВП №40025406) вбачається, що заява про примусове виконання виконавчого листа №6-2736, виданого 21.12.2010року Новозаводським районним судом м. Чернігова, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором (договору про надання траншу) №SМЕ0012560 в сумі 3 178 695,72грн., була подана Банком 27.09.2013року (а.с.15). Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_12 складено ОСОБА_6 опису та арешту майна від 13 березня 2014 року в присутності боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також представника Банку, було описано квартиру АДРЕСА_3, в якій на той момент проживали і були зареєстрованими відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки на квартиру АДРЕСА_3 не відбувалося на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса.

Згідно довідки №660/841 від 31.03.2017р., виданої дільницею №1 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_2 була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 з 23.04.2008р., її неповнолітня дочка ОСОБА_4, 2000р.н., з 22.04.2008р., дочка ОСОБА_13, 1993р.н., з 23.04.2008р. Тобто, вказані особи зняти з реєстрації за пять днів до укладання Рамкової угоди №SМЕRS00972 від 29.04.2008року, договору про надання траншу №SME0012217 від 29 квітня 2008 року та договору іпотеки №SМЕRS00972/1 від 29 квітня 2008 року.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачів, зняття з реєстрації за вищевказаною адресою всіх членів сімї позичальника кредитних коштів ОСОБА_1 було зроблено на вимогу Банку. У подальшому, у звязку з відчуженням інших квартир за договорами купівлі-продажу і перерахування отриманих від цих правочинів коштів на рахунки Банку для погашення боргу, відповідачі протягом 2012-2013р.р. знову були зареєстровані за цією адресою.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їхніх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є ст.109 ЖК УРСР, у якої передбачені підстави виселення.

За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК УРСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом 1-го місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений чи інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено у рішенні суду.

Отже, особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки та придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому, згідно з положенням ч. 2 ст.109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови у задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (ч.4 ст.109 ЖК УРСР).

Згідно положень ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК УРСР особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено у рішенні суду.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що іншого житла, крім спірної квартири, відповідачі для проживання не мають, другого жилого приміщення для проживання їм не запропоновано, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно п.п.1),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.1),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року - скасувати і ухвалити у справі нове рішення.

В позові Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, діючих в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дзержинського районного відділу у м. Харкові Державної міграційної служби, треті особи: орган опіки та піклування Дзержинського району м. Харкова, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про виселення, визнання недійсною державної реєстрації місця проживання, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді