Справа №: 272/1004/16-ц
Провадження № 2/272/36/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Т.О

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки і піклування ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, та просить встановити такий спосіб участі у вихованні його дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому можливість безперешкодного телефонного спілкування, бачитись з дитиною в першу і третю суботу та першу і третю неділю кожного місяця без присутності матері за місцем його проживання . Крім того просить надати можливість забирати дитину за місцем свого проживання без присутності матері на половину всіх канікул згідно учбового плану школи та на половину всіх святкових днів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю в м. Києві, однак згоди у способах спілкування батька з донькою не дійшли, хоча в нього є бажання та можливість спілкуватися із дитиною.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, посилаючись на те, що не заперечує проти побачень позивача з дитиною, але вважає, що це повинно відбуватись з її участю в м. Києві, оскільки дитина хворіє і звикла що завжди поряд мама, вона відчуває настороженість до батька , тому зустрічі без мами можуть негативно впливати на психологічний стан дитини. Дитина є малолітня, тому вона погоджується з висновком органу опіки та піклування про способи участі батька у вихованні дитини, не заперечуючи що з часом ситуація зміниться і вона не буде чинити перешкод щодо перебування дитини за місцем проживання батька.

Представник органу опіки та піклування -Андрушівської райдержадміністрації в судовому засіданні підтримала наданий суду письмовий висновок, не заперечувала щодо встановлення побачень для спілкування з дитиною в присутності матері та забирання дитини за місцем проживання батька на частину канікул за домовленістю з матір»ю та згодою дитини. При цьому пояснила, що при підготовці висновку орган опіки і піклування врахував як позицію обох батьків так і висновок психологічного обстеження дитини, що проводився Київським міським центром дитини.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, керуючись законом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.07.2003 р. по 18.12. 2015 р., від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю і на даний час постійно проживає із матір'ю в м. Києві.

Згідно пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні , фактично відповідач з дитиною залишили місце проживання позивача в червні 2015 року і з того часу проживають окремо.

Частини 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що на час пред»явлення позову між сторонами склались конфліктні відносини, зокрема і на грунті неможливості досягнути домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька із донькою. Однак в ході судового розгляду як батько так і мати доклали зусиль щодо можливості врегулювання спору за домовленістю між собою, зокрема відбулось спілкування батька з дитиною в телефонному режимі, мати погодилась на приїзди батька в Київ для спілкування з дитиною, а батько погодився на можливість поступового налагодження стосунків.

Однак остаточної домовленості щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення в позасудовому порядку сторонами не досягнуто, а відтак саме вказана обставина свідчить про існування спору між батьками, який підлягає вирішенню судом.

Висновком органу опіки та піклування Андрушівською райдержадміністрацією, встановлений за доцільне порядок побачень батька з дитиною на території м. Києва у присутності матері в кожну першу та третю суботу та кожну першу та третю неділю щомісяця; можливість батьку забирати дитину за своїм місцем проживання на частину канікул за попередньою домовленістю з матір»ю та згодою дитини. В даному висновку враховано стан здоров»я дитини, яка має ряд захворювань: вроджена вада розвитку трахеї, вроджена вада розвитку судин, подвійна дуга аорти, в зв»язку з чим була прооперована, має статус дитини інваліда, часто хворіє простудним захворюваннями. Також органом опіки і піклування враховано висновок психологічного обстеження дитини №032 від 11.06.2016 року Міського центру дитини служби в справах дітей та сім»ї Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до зазначеного висновку, а також аналогічного висновку №121 від 06.12.2016 року з врахуванням міцної емоційної прихильності дівчинки до матері, дистанцію по відношенню до батька та нестабільний емоційний стан з метою мінімізації травмування рекомендовано зустрічі з батьком на безпечній та знайомій для дитини території; поступове налагодження позитивного спілкування з батьком та встановлення чіткого графіку зустрічей із завчасно обумовленим місцем і часом (а.с.49-50,72).

Суд не вбачає виняткових підстав для відступлення від представленого органом опіки та піклування способу участі позивача у вихованні дитини у висновку, який наданий, як вбачається з його змісту, після вивчення позиції батьків дитини. Суд вважає, що відновлення стосунків батька та дитини має бути поступовим та не вплинути різко на зміну сталого способу життя дитини, з можливими переїздами до місця проживання батька.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у визначених судом межах, що буде сприяти повноцінності розвитку і вихованню дитини та виконання своїх батьківських обов'язків з боку батька. При цьому, встановлення зазначеного способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не перешкоджає спілкуванню батька та дитини в інший період часу при досягненні такої згоди між сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України,суд

вирішив:

Позов задовольнити частково .

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання можливості безперешкодного телефонного спілкування.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дочки шляхом встановлення:

●побаченння з дитиною на території м. Києва у присутності матері в кожну першу та третю суботу та кожну першу та третю неділю щомісяця;

●забирати дитину за своїм місцем проживання на частину канікул за попередньою домовленістю з матір»ю та згодою дитини.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський райсуд протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Суддя:ОСОБА_6