Справа № 716/1058/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.,

секретаря - Климус Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Заставна в особі Заставнівської міської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в особі представника позивача ОСОБА_2, звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади м.Заставна в особі Заставнівської міської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Посилається на те, що 04.01.2006 в м.Заставна Чернівецької області помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 32,90 м.кв. та житловою площею 15,20 м.кв., що розташований по вул. Стуса,21 в м. Заставна Чернівецької області.

Заповіту на дане майно ОСОБА_3 не залишив. Спадкоємцями за законом після його смерті є його доньки: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Остання у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини, єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця є ОСОБА_1, позивач по справі, яка вчасно прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем.

Вказує на те, що позивач, маючи намір оформити свої спадкові права, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Стуса,21 в м.Заставна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за ОСОБА_3

Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, в звязку із їх втратою, є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 04.01.2006 в м.Заставна Чернівецької області.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали суду заяву, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, справу розглянути в їх відсутності.

Представник відповідача територіальної громади м. Заставна в особі Заставнівської міської ради Чернівецької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності.

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.01.2006 помер ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про смерть І-МИ № 166357 від 27.10.2016 року (а.с.7).

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 по місцю його останнього проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Заповіт померлий ОСОБА_3 не вчиняв. Спадкоємцями І черги за законом після його смерті є доньки - ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Донька спадкодавця ОСОБА_4 на спадщину не претендує, натомість звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах спадкової справи №11/2015, та була досліджена в судовому засіданні.

Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 проживала із спадкодавцем і вважається такою, що прийняла спадщину. Факт прийняття позивачем спадщини вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39467176 (а.с. 15).

З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Стуса,21 в м. Заставна позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_3, що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.01.2015 року (а.с.15).

З договору купівлі-продажу від 15.05.1965 р. вбачається, що ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 43/100 домоволодіння за адресою: вул. Жовтнева (теперішня Стуса), 21 м. Заставна Чернівецької області, яке належало останньому на підставі рішення народного суду м. Заставна від 10.11.1956 р. та зареєстровано в Чернівецькому міжміському бюро технічної інвентаризації 08.07.1963 р. в реєстровій книзі №68 (а.с.34-35).

Згідно договору дарування 26.06.1965 р. ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 57/100 будинковолодіння за адресою: вул. Жовтнева (теперішня Стуса),21 м. Заставна Чернівецької області, яке належало ОСОБА_5 на підставі рішення Заставнівського народного суду від 12.11.1956 р. та зареєстровано в Чернівецькому бюро технічної інвентаризації 12.11.1956 р. в реєстровій книзі №58а (а.с.36-38).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, розташований по вул. Стуса,21 в м. Заставна належав ОСОБА_3, котрий помер 04.01.2006 в м. Заставна Чернівецької області.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1241,1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Стуса,21, м. Заставна Чернівецької області, загальною площею 32,90 м.кв. та житловою площею 15,20 м.кв., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 04.01.2006 в м. Заставна Чернівецької області, актовий запис про смерть №3 від 06.01.2006.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стрілець Я.С.