АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/358/17Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/789/1248/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

та сторін ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2; ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про усунення від спадкування за законом, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори про усунення від спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ОСОБА_3 є дочкою померлого 24.12.2015 року ОСОБА_5, але як дочка не доглядала та не турбувалася про нього коли йому була потрібна стороння та матеріальна допомога. Також померлий її чоловік не хотів бачити та спілкуватися зі своєю дочкою ОСОБА_3 Водночас позивачка стверджує, що ОСОБА_3 та її батько спілкувалися, остання була присутня на його похоронах, а також, інколи приїжджала до них додому, провідувала батька. Просить задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про усунення від спадкування за законом - відмовлено у зв'язку із безпідставністю заявлених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 24.12.2015 року, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, не врахував акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0339260 від 30.12.2014 року, виданого Тернопільським обласним центром Теребовлянської міжрайонної МСЕК, в якому зазначено, що ОСОБА_5 є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали зіславшись на доводи викладені в ній, пояснивши, що в кінці 2014 року ОСОБА_5 ампутували праву ногу, а тому він перебував у безпорадному стані і не міг самостійно себе обслуговувати.

Відповідачка ОСОБА_3Й та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, пояснивши, що дійсно після операції ОСОБА_5 місяць був лежачим, але потім рухався на милицях, сам себе обслуговував, не перебував у безпорадному стані, а вона як дочка, його неодноразово відвідувала в присутності позивачки. Матеріальної допомоги як такої не надавала, оскільки є інвалідом другої групи, але приїжджала з подарунками.

Третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора просить справу слухати у їх відсутності, що стверджується клопотанням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та їх представників, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 від першого шлюбу.

22.11.1986 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з Шклярчук (після реєстрації шлюбу Калин) Є.М., що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 438973, виданого Теребовлянським міськвідділом ЗАГС.(а.с.6). Спільних дітей у вказаному шлюбі не було.

24.12.2015 року ОСОБА_5 помер (свідоцтво про смерть серії І-ИД № 196913 від 28.12.2015 року. (а.с.5).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 б разом з внучкою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується довідкою від 24.01.2017 року №02-25/218, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради. В даному будинку проживав та був зареєстрований померлий ОСОБА_5, що визнається сторонами і підтверджується копією паспорта.(а.с.4,13).

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зі змісту ст.1224 ЦК України та відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Із довідки серії АВ № 0339260 від 30.12.2014 року до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом першої Б групи довічно загального захворювання та потребує стороннього догляду.(а.с.7).

Згідно довідки від 14.01.2015 року, виданої поліклінічним відділенням Теребовлянської ЦРЛ ОСОБА_1 про те, що по стану здоров'я рекомендовано: протипоказів по догляду за інвалідом І групи, або особою, що потребує стороннього догляду немає, терміном на один рік. Довідка видана для пред'явлення у відділ соціального захисту населення.(а.с.8).

Відповідно до ст. 10,60 ЦПКУ кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_5 періодично хворів, що у 2014 році ампутовано праву ногу, однак доказів того, що за життя померлий потребував стороннього догляду суду не представлено.

Посилання заявника на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги акт огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.12.2014 року №0339260 в якому зазначено, що ОСОБА_5 був інвалідом першої групи та потребував стороннього догляду, не заслуговують на увагу, оскільки даний акт не є достатнім доказом, який би підтверджував та свідчив про безпорадний стан ОСОБА_5

ОСОБА_3 є інвалідом II групи довічно загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № від 18.03.2009 року . Крім того встановлено, що ОСОБА_3 хворіла і продовжує хворіти, а тому не мала можливості допомагати матеріально батькові, який за час свого життя не просив її про таку допомогу, чого не заперечувала позивачка.

Із матеріалів справи вбачається, що спадкодавець проживав разом з позивачкою в одному будинку, був забезпечений всім необхідним, мав належний догляд, почувався добре, а тому не потребував стороннього догляду, а відповідачка не ухилялася від утримання, надання допомоги та догляду за ним, так як сама є інвалідом.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги, і не довів, що відповідачка умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцю.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно визначився з характером правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315- 317, 319, 324,325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7