Справа № 331/3783/17
Провадження № 2/331/1118/2017
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
17 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
при секретарі Хащук Д.В.
за участю представника позивача - ОСОБА_1
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ,
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 27.05.1992 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4 та неповнолітню доньку ОСОБА_5, яка проживає з ним. На разі він з відповідачкою не проживає однією родиною, а в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває позов про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою . Оскільки у нього з ОСОБА_3 відсутня домовленість щодо порядку поділу майна, вимушений звернутися з вказаним позовом до суду .
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позовних вимог , надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.
Відповідачка ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з»явилася , про причини неявки суд не повідомила, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах позовної заяви.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно із ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 364 ЦК України, поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Відповідно до роз'яснень п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.
Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 1992 року (а.с.12) .
Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12). Відповідно до пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, неповнолітня донька проживає з ним та повністю знаходиться на його утриманні . Доказів в спростування вказаних обставин суду не надано.
На теперішній час сторони не підтримують шлюбні стосунки і в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Вказані обставини підтверджені довідкою Територіального сервісного центру № 2342 Регіонального Сервісного центру в Запорізькій області МВС України від 19.09.2017 року (а.с.161).
Також , судом встановлено , що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира, загальною площею 158,3 кв.м., житлової площі 21,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: Автономна АДРЕСА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 30 липня 2012 року (а.с.174-176). Вказана квартира придбана в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, її ринкова вартість складає 9 548466 грн. 00 коп., що підтверджено звітом про оцінку ринкової вартості від 07 липня 2017 року (а.с.162-163).
Наявності іншого нерухомого майна , яке придбано подружжям під час шлюбу та належить до спільної сумісної власності подружжя , судом не встановлено . Зазначене підтверджено Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 (а.с.138-139) та ОСОБА_3 (а.с.179-181) .
За змістом ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя і речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував у своїй професійній діяльності.
Спільні автомобілі є неподільною річчю і можуть бути виділені тільки одному із подружжя. Оскільки фактично транспортними засобами та причепами користується ОСОБА_2 у власних потребах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, позивач зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак призначений до органу управління ПВКФ «АЕК» , яка розташована в м. Запоріжжя (а.с.143) , суд вважає доцільним виділити спірні автомобілі саме ОСОБА_2, врахувавши вартість вказаного майна на загальну суму 270 685,00 гривень при поділі нерухомого майна .
Вирішуючи питання щодо поділу нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 158,3 кв.м., житлової площі 21,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: Автономна АДРЕСА_1, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спору про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).
Відповідно до ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду з вказаним позовом, погодився на виплату йому грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру.
Крім того , позивач обґрунтував наявність підстав для відступлення від засади рівності часток , з огляду на те, що з ним проживає неповнолітня донька, яка повністю знаходиться на його утриманні та вихованні.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за відповідачем ОСОБА_3 право власності на квартиру загальною площею 158,3 кв.м., житлової площі 21,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: Автономна АДРЕСА_1, вартістю 9 548466 грн. 00 коп..
Також, суд вважає за можливе , з урахуванням визнання за ОСОБА_2 права власності на транспортні засоби загальною вартість 270 685,00 гривень , наявності підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно вартістю 9 548466 грн. 00 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно , яка визначена позивачем в розмірі 6 365 644,00 гривень і яка, з урахуванням обставин справи, є справедливою .
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 8000,00 гривень за подання позовної заяви та судовий збір в сумі 320 ,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.
Здійснити поділ майна, що об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на:
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5) право власності на квартиру, загальною площею 158,3 кв.м., житлової площі 21,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: Автономна АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошову компенсацію в розмірі 6 365 644 (шість мільйонів триста шістдесят пять тисяч шістсот сорок чотири) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 8320 ( вісім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: О.Є. Жукова