АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

12 січня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.,

при секретарі - Казанник М.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року,

встановила:

у березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 25 листопада 2000 року по 13 жовтня 2014 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, у вказаний період ними було придбано квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Позивач зазначала, що на її утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, а тому просила виділити їй 2/3 частини квартир, а відповідачу ОСОБА_2 - 1/3 їх частину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року позов було задоволено частково, в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_3.подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким виділити у власність позивачу 1/3 частину спірного майна, а відповідачу - 2/3 його частини, посилаючись на порушення норм матеріального процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду зданим позовом, позивач посилалась на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем сторонами у справі було придбано нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які є спільною власністю подружжя. Позивач просила розділити між нею та відповідачем зазначене майно відступивши від рівності часток та визнати за нею право власності на 2/3 його частини, посилаючись на те, що з нею проживають та знаходяться на її утриманні народжені у шлюбі малолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року позов було задоволено частково, в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя у рівних частках, а підстав для збільшення частки у майні одного з подружжя сторонами наведено не було. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.57, 59, 60, 62, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.389 ЦК України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначав, що судом першої інстанції не було враховано те, що за час перебування сторін у шлюбі позивач ОСОБА_1 не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, оскільки майже весь час перебувала у декретній відпустці, а тому є підстави для збільшення частки відповідача у майні, у зв'язку з чим апелянт просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 2/3 частини спірного майна, а за позивачем - на 1/3 його частину. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2000 року по 13 жовтня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У шлюбі сторонами було набуто спірне нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Так, статтею 70 СК України визначено, що суд в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи.

Посилання відповідача на те, що він самостійно дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, а тому має право на 2/3 частини майна, колегія суддів оцінює критично, оскільки законом визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини, якою зокрема є ведення домашнього господарства та догляд за дітьми, самостійного заробітку.

Апелянтом не наведено виняткових обставин, які могли б бути підставою для збільшення його частки у спірному майні.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було помилково стягнуто з відповідача на користь позивача сплачений за подачу до суду позовної заяви судовий збір у повному обсязі, оскільки ч.1 ст. 88 ЦПК визначено, що якщо позовні вимоги задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи викладене, рішення суду слід змінити в частині судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та визначити його у розмірі 2 082 грн., а в іншій частині залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року змінити в частині судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та визначити його у розмірі 2 082 грн.

В іншій частині залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/11015/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1369/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.