Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2017 Справа №607/3365/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л. М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14 березня 2017 року предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 700 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що із 2004 року перебувалаіз відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі 24 грудня 2000 року народилася дочка ОСОБА_5 та 29 березня 2004 року народився син ОСОБА_6, які проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обовязок по утриманню неповнолітніх дітей, хоча зобовязаний це робити та має на це змогу. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

У судове засідання від позивачки ОСОБА_1 поступила заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона просить позов задовольнити у повному обсязі, зсилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом установлено, що позивачка та відповідач із 29 травня 2004 року перебувалиу зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду від від 04 квітня 2017 року.

Від шлюбу сторін 24 грудня 2000 року народилася дочка ОСОБА_3, що стверджується актовим записом №105 від 27 січня 2001 року Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, яким 27 січня 2001 року видане Свідоцтво про народження серії І-ИД №017096.

29 березня 2004 року у сторін народився син ОСОБА_4, що стверджується актовим записом №925 від 11 травня 2004 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 11 травня 2004 року видане Свідоцтво про народження серії 1-ИД №147632.

Як убачається із довідки №941 виданої 13 березня 2017 ДП Люкс-Житло разом із позивачкою ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 проживає та зареєстрована її дочка ОСОБА_3 та без реєстрації проживає син ОСОБА_4.

Згідно довідки №01 виданої 05 квітня 2017 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, позивачка ОСОБА_1 з 03 жовтня 2015 року працює на посаді офіціанта в приватного підприємця ОСОБА_8 по вул. Г. Мазепи, 19 в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, її дохід за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року становить 14600 гривень.

Відповідач зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Установлено, що неповнолітні діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю перебувають на утриманні матері позивачки ОСОБА_1

Натомість відповідач ОСОБА_2, будучи здоровою працездатною особою, отримуючи мінливі доходи, маючи змогу, коштів на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надає.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Натомість позивачка у повному обсязі надає матеріальне утримання неповнолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і фактично одноособово несе батьківські обовязки обох сторін.

Встановлено, що відповідач є працездатний, тимчасово не працює, хоча не позбавлений можливості працевлаштуватися на роботу, при цьому має мінливі заробітки, та окрім ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не має інших неповнолітніх дітей та інших утриманців.

В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом .

Відповідно із ст. 182 СК України, суд також при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище та стан здоровя дитини, на яку призначаються аліменти та можливість її матеріального утримання матірю , так само й стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Враховуючи в сукупності вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача в користь позивачки на неповнолітніх дітей, слід визначити у розмірі по 700 гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення ними повноліття.

Керуючись ст. ст.4, 10, 60, 212, 215, 223, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, тимчасово не працює) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 700 (сімсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 14 березня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 640 гривень судового збору.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий суддяОСОБА_9