ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1552/17
Провадження № 4-с/362/46/17
У Х В А Л А

Іменем України

12.05.2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді Грибанової Ю.Л.,

з участю секретаря Савицької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України, в якій просив поновити строк на оскарження постанови; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 26.12.2006 року про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні № 36294284 з примусового виконання виконавчого листа № 2-780/2011, виданого 27.12.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області та поновити виконавче провадження.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 26.12.2016 року повернуто йому виконавчий лист № 2-780/2011, виданий 17.01.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 50000 гривень. Підставою повернення виконавчого листа слугувало те, що під час вжиття заходів встановлено, що майно, яке підлягає опису та реалізації у боржника відсутнє.

Скаржник, вважаючи дії державного виконавця ВДВС по винесенню оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документу стягувану неправомірними, оскільки за боржником рахується земельна ділянка, звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника та заінтересована особа подали заяви з проханням слухати скаргу без них.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та копію матеріалів виконавчого провадження, прийшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями вимог ст. ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (надалі Закон).

Судом встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-780/11 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральних збитків, завданих злочином.

З огляду матеріалів справи встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області позов було задоволено та на виконання вищевказаного рішення суду 27.12.2012 року було видано виконавчий лист № 2-780/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 50000 гривень (а.с.3).

З огляду копії матеріалів виконавчого провадження № 36294284 вбачається, що 30.01.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного віділу ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області з заявою про відкриття виконавчих проваджень.

В подальшому, постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 від 01.02.2013 року було відкрито виконавче провадження.

В ході виконання рішення суду, державним виконавцем здійснювались заходи щодо розшуку майна, належного боржнику та встановлено, що за боржником ОСОБА_3 рахується земельна ділянка площею 0,5912 га, державний акт серія IV-КВ № 102356, розташована на території Митницької сільської ради, цільове призначення для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарськоких будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства.

В звязку з цим, для подальшого виконання рішення суду, постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_6 26.11.2014 року винесено постанову про арешт вищевказаної земельної ділянки та накладено заборону на її відчуження.

Однак, з відповіді реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області № 1361.02-03 від 12.12.2014 року встановлено, що заява про обтяження речового права відносно ОСОБА_3 залишена без виконання в звязку з тим, що у вищезазначеній постанові не вказано кадастровий номер земельної ділянки.

В силу вимог ч. 1 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій субєктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, повязаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобовязаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Враховуючи, що відсутність присвоєного кадастрового номеру унеможливлює подальше виконання рішення, а саме реалізацію земельної ділянки, державний виконавець листом № 212/5, 211/5 від 09.02.2015 року звернувся до скаржника з вимогою авансувати витрати на присвоєння кадастрового номеру.

З пояснень сторін вбачається, що скаржником ОСОБА_1 не було здійснено авансування витрат на присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці для подальшої її реалізації.

В подальшому постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 26.12.2006 року було повернуто скаржнику виконавчий лист № 2-780/2011 виданий 27.12.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 50000 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що підставою повернення виконавчого листа слугувало те, що під час вжиття заходів встановлено, що майно, яке підлягає опису та реалізації у боржника відсутнє (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання щодо правомірності дій державного виконавця при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу суд враховує наступне.

Вичерпний перелік підстав повернення виконавчого документа стягувачу визначено положеннями ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається що однією з підстав для повернення виконавчого документа стягувачу є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак, в ході судового розгляду справи встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами факт належності боржнику ОСОБА_3 земельної ділянки, яку не вдалось реалізувати в звязку з відсутністю кадастрового номера.

В звязку з цим, заслуговують на увагу доводи скаржника, про неправомірність рішення державного виконавця, який знаючи про наявність у боржника нерухомого майна повернув виконавчий документ стягувачу.

Крім того, слід зазначити, що виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням Державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Аналізуючи наведені вище факти та встановлені судом під час розгляду скарги обставини, дослідивши надані документи на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дій державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 неправомірними, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, яке підлягає опису й реалізації передчасною, такою, що не відповідає вимогам закону, а отже підлягає скасуванню.

Щодо поновлення строку звернення зі скаргою на дії державного виконавця, то з огляду на те, що скаржником отримано оскаржувану постанову лише 21.03.2016 року, суд вважає, що наявні підстави вважати причини пропуску вказаного строку ( ч. 2 ст. 383 ЦПК України), поважними і поновити строк звернення ОСОБА_1 до суду з даною скаргою.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити строк для подання скарги на постанову державного виконавця від 26.12.2016 року ОСОБА_2 про повернення виконавчого доркумента стягувачу у виконачому провадженні №362942184 тз примусового виконання виконавчого листа №2-780/2011 , виданого 17.01.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області.

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 26.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 36294284 з примусового виконання виконавчого листа № 2-780/2011, виданого 17.01.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області та поновити виконавче провадження.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Грибанова Ю.Л.