Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1937/16-ц 2/382/102/17
РІШЕННЯ

іменем України

17 січня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду з врахуванням уточнення позовних вимог позивачка казала, що ІНФОРМАЦІЯ_2. померла її мати -ОСОБА_2, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 07 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, вона є спадкоємцем першої черги після смерті матері.

У визначений законом шестимісячний строк, вона звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про п прийняття спадщини, що посвідчується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі.

Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 грудня 2014 року у справі № 382/2729/14 за нею було визнано право власності на спадкове нерухоме майно.

Після набрання рішенням законної сили нею було виявлено, що до складу спадкового майна також ввійшла земельна ділянка площею 0, 1617 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_3.

Після виявлення нею спадкового майна, щодо якого не було вирішено питання у судовому рішенні, вона звернулася за консультацією до нотаріальної контори, де після проведення правового аналізу наданих нею документів, їй було надане роз'яснення, що видача на її ім.»я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, можливе лише за наявності оригіналу правовстановлюючого документу, а у разі його відсутності вказане питання слід вирішувати у судовому порядку.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач їх не виявила та прийшов до висновку про їх остаточну втрату.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вона як спадкоємець, не може отримати повторне свідоцтво або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

Окрім того, до складу спадкового майна також ввійшли грошові кошти з відповідними відсотками, які були внесені у якості вкладу спадкодавцем до ПАТ «Приватбанк» згідно договору № SAMDN2005 від 21.02.2008 р. Оригінал вказаного договору у позивача відсутній.

На її запит /її представника/ банк не надає інформацію про наявність та залишок грошових вкладів у спадкодавця.

З наведеного вище вбачається, що відсутній законодавчо врегульований механізм набуття права власності на спадкове майно за умови відсутності оригіналу правовстановлюючого документу та відомостей про розмір грошового вкладу, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку ? шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Просила:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на грошовий вклад в розмірі 2 545,59 грн що знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 в Пат КБ « Приватбанк».

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1право власності на земельну ділянку площею 0, 1617 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_3.

В судове засідання не позивачка не її представник, а також представник відповідача не з»явились. В заявах до суду представник позивача підтримала позовні вимоги позивача, представник відповідача позов визнав та просили розглянути справу у їх відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2. померла мати позивачки-ОСОБА_2, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 07 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті матері.

У визначений законом шестимісячний строк, позивачка звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що посвідчується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі.

Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 24грудня 2014 року у справі № 382/2729/14 за позивачкою було визнано право власності на спадкове нерухоме майно.

Після набрання рішенням законної сили позивачкою було виявлено, що до складу спадкового майна також ввійшла земельна ділянка площею 0, 1617 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_3.

Після виявлення позивачкою спадкового майна, щодо якого не було вирішено питання у судовому рішенні, вона звернулася за консультацією до нотаріальної контори, де після проведення правового аналізу наданих нею документів, їй було надане роз'яснення, що видача на її ім.»я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, можливе лише за наявності оригіналу правовстановлюючого документу, а у разі його відсутності вказане питання слід вирішувати у судовому порядку.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач їх не виявила та прийшов до висновку про їх остаточну втрату.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому, позивачка у даній позовній заяві наводить лише обґрунтування неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у визначеному законом порядку, що надає їй право на звернення до суду з вказаною позовною вимогою.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012 р. за № 282/20595, ? видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

На сьогоднішній день порядок отримання свідоцтв правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р., відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв»язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мін?юсті 18.12.2012 р. за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, позивачка як спадкоємець, не може отримати повторне свідоцтво або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

Окрім того, до складу спадкового майна також ввійшли грошові кошти з відповідними відсотками, які були внесені у якості вкладу спадкодавцем до ПАТ «Приватбанк» згідно договору № SAMDN2005 від 21.02.2008 р. Оригінал вказаного договору у позивача відсутній.

На запит представника позивача, банк не надає інформацію про наявність та залишок грошових вкладів у спадкодавця.

З наведеного вище вбачається, що відсутній законодавчо врегульований механізм набуття права власності на спадкове майно за умови відсутності оригіналу правовстановлюючого документу та відомостей про розмір грошового вкладу, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, ? кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Позивач має право успадкувати майно після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. та набути його у власність але не може реалізувати вказане право в зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутністю позасудового способу реалізації вказаних прав в тому числі шляхом отримання дублікату правовстановлюючого документу.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на грошовий вклад в розмірі 2 545,59 грн., що знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 в ПАТ КБ «Приватбанк».

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1617 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.