АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна,

№ апеляційного провадження:22-ц/796/1564/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року позовну заяву повернуто позивачу.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до Дарницького районного суду міста Києва.

Представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права, так як позовна заява подана до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ст. 114 ЦПК України, оскільки предметом позову є поділ майнових прав на квартиру за проектним номером АДРЕСА_1.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, яка просила залишити ухвалу судді без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суддя виходив з того, що дана справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва, оскільки майнові права, які є предметом даного позову, не є правом на нерухоме майно, тому підстав для застосування ст. 114 ЦПК України не має.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судді не ґрунтується на нормах матеріального права.

Частиною 1 ст. 114 ЦПК України визначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

- 2 -

Згідно частин 1 та 2 статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Тому у разі звуження визначеного ч. 1 ст. 114 ЦПК України критерію віднесення позовів до виключної підсудності шляхом обмеження його визначення лише предметом (об'єкта) позову втрачається сама можливість чіткого застосування зазначеного пункту цієї статті ЦПК України та виникають умови для порушення встановлених законом правил виключеної підсудності за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна.

Таким чином, правила виключної підсудності, визначені ч. 1 ст. 114 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються і позовів щодо речових (майнових) прав на власне чи чуже майно (право володіння, користування, тощо).

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, зокрема, майнових прав на квартиру за проектним номером АДРЕСА_1, а тому дана справа підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Крім того, суддя не звернув увагу на ухвалу судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016р., якою дана позовна заява повернута позивачу для подачі до суду за місцем знаходження майна, тому повторне повернення позивачу позовної заяви є порушенням права особи на доступ до правосуддя, яке передбачене Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суддею постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тому відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року скасувати, матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна направити до Дарницького районного суду м. Києва для вирішення питання про прийняття.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: