Провадження №: 4-с/752/20/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 року Голосіївський районний суд м Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Тасенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», зацікавлені особи ОСОБА_1, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Кияниця Наталія Миколаївна на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Родовід Банк», звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця та просить суд:

1.Визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Кияниці Н.М. при винесенні постанови №50100151 про повернення виконавчого документа стягувачу.

2.Скасувати постанову №50100151 державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Кияниці Н.М. про повернення виконавчого документа стягувачу.

3.Зобов'язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 50100151.

Скаргу мотивує тим, що 29.08.2014 р. Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №752/4935/14-ц за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

20.05.2015р. на підставі вищезазначеного рішення АТ «РОДОВІД БАНК» отримав виконавчий лист.23.06.2015р. АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ з заявою про відкриття виконавчого провадження.21.07.2015р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кияницею Н.М. було відкрито виконавче провадження N250100151.

12.08.2016 р. АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову від 26.05.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувану є те, що реєстраційними органами на запити головного державного виконавця повідомлено про відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Стягувач вважає, що державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва по виконавчому провадженню №50100151 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з порушенням норм матеріального права, яка має бути скасована посилаючись на наcтупне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до п.1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.2 ст. 14 вищезазначеного Кодексу невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва порушено вимоги ч.1 ст. 6, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» чим перешкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме не здійснено усіх дій які передбачені Законом України «Про виконавче провадження.

Відповідно до п. 10 ч.З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 15 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи це заявник вважає, що державний виконавець повинен був подати подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проте не здійснив цих дій.

Заявник вказує, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ст. З0 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем, порушене, виконавче провадження безрезультатно тривало понад встановлені законодавством строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В судове засідання представник ПАТ «Родовід Банк» не з'явився, справу просить розглянути без його участі, про що до суду надана відповідна заява.

Зацікавлені особи по справі до суду не з'явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

29.08.2014 р. Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №752/4935/14-ц за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

23.06.2015р. АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ з заявою про відкриття виконавчого провадження.21.07.2015р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кияницею Н.М. було відкрито виконавче провадження N250100151.

12.08.2016 р. АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову від 26.05.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачу.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувану є те, що реєстраційними органами на запити головного державного виконавця повідомлено про відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Суд погоджується з доводами стягувача про те, що винесення такої постанови є передчасним, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх можливих дій які передбачені Законом України «Про виконавче провадження.

Так відповідно до п. 10 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Між тим суд не знаходить підстав для висновку про перешкоджання державним виконавцем процесу виконання виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,11,30 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.383 - 389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ПАТ «Родовід Банк» на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Кияниця Н.М. задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київа Кияниці Н.М. при винесенні постанови №50100151 від 26.05.2016 року про повернення виконавчого листа про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу у розмірі 141681,97 грн. стягувачу.

Скасувати постанову ВП №50100151 від 26.05.2016 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Кияниці Н.М. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зобов'язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження ВП № 50100151.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Ладиченко