Справа № 183/6648/16
№ 2/183/740/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

24 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди

29 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 18.05.2016 року о 23 год. 40 хв. в Новомосковському районі Дніпропетровської області на 242 км+300 м. автодороги М-04 Знам'янка-Луганськ-Ізварине відповідач ОСОБА_3, в зв'язку з виконанням трудових обов'язків, керуючи автомобілем МАН, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався по правій смузі та при перестроюванні з правої смуги в ліву не надав перевагу автомобілю ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2, який рухався по лівій смузі в попутному напрямку, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_3, який належить йому, ОСОБА_1, на праві власності отримав значні механічні ушкодження.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року в справі № 310/3972/16-п відповідач ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні ДТП, тобто, скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Виходячи з положень ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, враховуючи викладені норми, відповідач ОСОБА_2, як власник транспортного засобу та відповідач ОСОБА_3, як особа, що безпосередньо керувала транспортним засобом та спричинила матеріальну шкоду, повинні відшкодувати завдану матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження належного йому автомобіля.

Відповідно до Звіту вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу № 55-07-16 від 27.07.2016 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобілю ОСОБА_4, державни й номер НОМЕР_2, складає 91 790, 22 грн.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника транспортного засобу, була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "Країна ", остання виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. за вирахуванням суми франшизи в розмірі 1000 грн., невідшкодована сума завданої шкоди становить 42 790,22 грн.

В звязку з наведеним, позивач ОСОБА_5 просив суд:

-стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на мою користь на відшкодування матеріальної шкоди 42 790, 22 грн.;

-стягнути з відповідачів на його користь судові витрати: судовий збір в розмірі 551.2 гри., витрати з проведення авто-товарознавчого дослідження - 800 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позов не визнав, посилаючись на те, що він є власником автомобіля МАН, державний номер НОМЕР_1, в той же час, не несе відповідальності з шкоду, спричинену внаслідок ДТП, оскільки ОСОБА_3 не перебуває з ним в трудових відносинах. На прохання ОСОБА_3, для його особистих цілей, він передав останньому ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_3 керував автомобілем на відповідній правовій підставі, в звязку з чим, повинен нести відповідальність за шкоду, спричинену ним під час керування транспортним засобом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, в заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1Г.є власником автомобіля ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до постанови суду встановлено, що 18.05.2016 року о 23 год. 40 хв. в Новомосковському районі Дніпропетровської області на 242 км+300 м. автодороги М-04 Знам'янка-Луганськ-Ізварине ОСОБА_3 керуючи автомобілем МАН, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався по правій смузі та при перестроюванні з правої смуги в ліву не надав перевагу автомобілю ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2, який рухався по лівій смузі в попутному напрямку, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_3, який належить ОСОБА_1 отримав значні механічні ушкодження, постанова суду набрала законної сили 02.07.2016 року.

У відповідності до частини 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В звязку з наведеним, не підлягають доказуванню обставини щодо наявності провини ОСОБА_3 в настанні наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що власником автомобіля МАН, державний номер НОМЕР_1, є відповідач ОСОБА_2

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, згідно правових позицій, висловлених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, до осіб, які на відповідній правовій підставі керують транспортними засобом є особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, щоОСОБА_3 на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом автомобілем МАН, державний номер НОМЕР_1, в звязку з чим, у відповідності до приписів ст. 1187 ЦК України, він повинен відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

В позовній заяві ОСОБА_1, на обґрунтування вимог до ОСОБА_2, посилався на те, що ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ОСОБА_2, в звязку з чим, суд приходить до наступного.

На підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно приписів ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В той же чач, позивач ОСОБА_1 не надав жодного доказу того, що ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ОСОБА_2

В звязку з наведеним, в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 належить відмовити.

Судом встановлено, що у відповідності до Звіту вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу № 55-07-16 від 27.07.2016 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобілю ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2, складає 91 790, 22 грн.

Згідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи

Встановлено, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника транспортного засобу МАН, державний номер НОМЕР_1, була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "Країна "

ПАТ "Страхова компанія "Країна " виплатила позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. за вирахуванням суми франшизи в розмірі 1000 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами.

В звязку з наведеним, розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди, яка не була відшкодована становить 42 790,22 грн.

Згідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

В звязку з наведених вище підстав, саме відповідач ОСОБА_3 повинен відшкодувати позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 42 790,22 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати, а саме: сплата судового збору в розмірі 551.2 гри.; оплата проведення авто-товарознавчого дослідження - 800 грн., а всього 1 351,20 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_5 на відшкодування завданої матеріальної шкоди 42 790,22 грн. (сорок дві тисячі сімсот девяносто грн. 22 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_5 судові витрати в розмірі 1 351,20 грн. (одна тисяча триста пятдесят одна грн. 20 коп.)

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані згідно до ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року, у відповідності до якої накладено арешт на майно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_6 в межах розміру ціни позову, а саме - 42 790,22 грн. (сорок дві тисячі сімсот девяносто грн. 22 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький