Справа № 307/1375/17
Провадження № 2/307/963/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа - служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд позовом до ОСОБА_2, де третя особа - служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що згідно рішення Тячівського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано 27 січня 2014 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких бажане періодичне перебування дитини на морі, в зв'язку з чим вона має намір, разом з донькою тимчасово виїжджати за кордон з метою відпочинку та оздоровлення. Однак, відповідач відмовляється надати дозвіл на оформлення документів та тимчасовий виїзд малолітньої дитини разом з нею за кордон для відпочинку та оздоровлення на морі. Виїзд дитини разом з нею за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини, позитивно позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її та пристосує до комунікабельності, вивченню мов, розширить кругозір. Жодної допомоги зі сторони відповідача для виготовлення проїзних документів та оплати вартості тимчасового перебування за кордоном вона не потребує.

З врахування змінених позовних вимог просить суд надати їй дозвіл без згоди батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду та надати тимчасовий виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, на період з 1 січня 2018 по 28 лютого 2018 року.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник служби у справах дітей Тячівській районній державній адміністраціїв судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком в свідоцтві про народження якої значиться ОСОБА_2 і яка перебуває на утриманні і вихованні позивачки ОСОБА_1, яка є її матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітньої ОСОБА_3

Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 6 листопада 2017 року №338 вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення дитячого закордонного паспорту для малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та на її тимчасові виїзди за кордон на відпочинок та оздоровлення, без згоди батька ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49).

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітньої відповідач не надає.

Беручи до уваги, що батьком дитини ОСОБА_2 не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_3 за кордон та виготовлення їй закордонного паспорту для дитини, позивачкою в судовому засіданні доведено, що вона має намір повезти неповнолітню доньку ОСОБА_3 на відпочинок за кордон, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України та дозволити тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, за кордон, а саме: в Чеську Республіку, в період з 1 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, ст.ст. 141. 154, 155 СК України, ст.313 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини - неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Дозволити тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, за кордон, а саме: в Чеську Республіку, в період з 1 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1280 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.І.Бобрушко