Провадження № 2-о/344/38/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження за заявою подружжя, яке має дитину,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження за заявою подружжя, яке має дитину, в якій просили розірвати шлюб між ними, зареєстрований 14.06.2008 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 14.06.2008 року зроблено відповідний актовий запис №338.

Заявниками подано заяву про розгляд заяви у їх відсутності, просили заяву задоволити в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, Судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження Серія 1-КИ №115583 від 14.06.2008 року сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2008 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 338. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво Серія 1-КИ №205035).

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

В ході розгляду справи, Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, зокрема через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між сторонами не склалось. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться. Заявники вважають, що шлюб існує формально, шлюбні відносини сторони не підтримують, а тому примирення та збереження їхньої сімї є неможливим.

Між сторонами досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_4, про що свідчить договір укладений у письмовій формі від 14.12.2016 року. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_4 залишається проживати з батьком, при цьому матір має право бачитись з ним в порядку, передбаченому в договорі. ( а.с.27-28)

Будь-які спори стосовно майна або інших питань між сторонами відсутні.

При зазначених обставинах Суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей».

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, примиритися вони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, збереження шлюбу є недоцільним.

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сімю не бажають, Суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, ч.3 ст. 105, ст.ст. 109, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 213, 214, 215, 234 ЦПК України, Суд,

В И Р І Ш И В :

1. Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження за заявою подружжя, яке має дитину,- задоволити.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 14.06.2008 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 14.06.2008 року зроблено відповідний актовий запис №338.

3. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, покласти на Заявників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Домбровська Г.В.