Справа № 680/170/17
№2/680/123/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2017 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

Позивачка звернулась із позовом до відповідача, в якому вказала, що 03 вересня 2008 року помер її батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, розміром 0,0549 га, що розташована на території колишньої Струзької сільської ради, та домоволодіння, розташованого в с.Струга Новоушицького району провул.Шкільний,1, яке належить спадкодавцю згідно із записами погосподарських книг. Також вказала, що запис у погосподарських книгах за 1986-1990 роки щодо вибуття батька в інший двір та визнання головою двору її брата ОСОБА_6 не свідчить про право власності останнього на домоволодіння, оскільки батько на час будівництва будинку був членом колгоспу «ім.Петровського», тому підставою для виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття будинку в експлуатацію, без проведення реєстрації права власності. Згідно із заповітом вона є спадкоємцем після смерті батька та 09 грудня 2008 року за її заявою заведена спадкова справа.

Однак, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав на спадщину.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій проти позову заперечив, вказав, що головою домогосподарства, розташованого за адресою: с. Струга провул.Шкільний, 1 був ОСОБА_6, який помер. Після його смерті є спадкоємці першої черги його діти. Просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що ОСОБА_5 був дідом її довірителя ОСОБА_4 по лінії батька. В 1988 році ОСОБА_5 купив хату в с.Струга по вул.Богдана Хмельницького,23, де проживав до дня смерті. Після вибуття ОСОБА_5 в інший двір, головою двору за адресою: провул. Шкільний,1 в с.Струга був ОСОБА_6, який помер 20 травня 2009 року. Після смерті останнього спадщину прийняв його син (третя особа) ОСОБА_4 шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою.

Заслухавши позивачку, її представника, представника третьої особи, свідків, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №979977 виданого 08 травня 1959 року Струзьською сільською радою ОСОБА_7 народилась 07 лютого 1959 року, її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Свідоцтвом про укладення шлюбу від 08 травня 1977 року підтверджується, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 08 травня 1977 року, при цьому остання змінила прізвище на ОСОБА_9.

Довідкою Новоушицької селищної ради №340 від 20 лютого 2017 року, підтверджується, що згідно із записами в погосподарській книзі №2 за 2006-2010 року ОСОБА_5, який помер 03 вересня 2008 року належав житловий будинок, який знаходиться в с.Струга Новоушицького району Хмельницької області по вул. Б.Хмельницького, 23.

ОСОБА_5 помер 03 вересня 2008 року, про що зроблено актовий запис №24 та видано повторно 23 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області свідоцтво про смерть серії І-БВ №198705.

Даними заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Струзької сільської ради 15 лютого 2008 року, зареєстрованого в реєстрі №110, підтверджується, що ОСОБА_5 заповів житловий будинок під номером 23, що знаходиться по вулиці Петровського в с.Струга Новоушицького району ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частинах; земельну ділянку, площею 1,35 га, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 977427 від 29 липня 2005 року, та грошовий вклад з відсотками та компенсацією, що зберігається на рахунку № 915510633 в Новоушицькому відділенні ВАТ «Ощадбанк» № 188/0111, - сину ОСОБА_6.

ОСОБА_6 помер 10 травня 2009 року, про що зроблено актовий запис №9 та видано повторно 23 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області свідоцтво про смерть серії І-БВ № 198704.

Свідоцтвом про народження серії ІІ-БВ №450248 від 12 листопада 2002 року підтверджується, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17 січня 2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер 03 вересня 2008 року є його дочка ОСОБА_1. Спадкове майно складається з приватизованої земельної ділянки, розміром 0,0549 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Струзької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 977427, виданого Новоушицькою райдержадміністрацією 29 липня 2005 року.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 показали, що дійсно житловий будинок по пров.Шкільний, 1 в с.Струга будував ОСОБА_5, проте пізніше у звязку із реєстрацією шлюбу із ОСОБА_12 він залишив дане господарство та почав проживати в іншому за адресою: вул. Б.Хмельницького, 23.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що у звязку із вибуттям ОСОБА_5 у інший двір, зокрема по вул.Б.Хмельницького,23, головою двору домогосподарства по пров.Шкільний, 1 був зазначений його син ОСОБА_6, якому й видавалась земельна ділянка у 1994 році рішенням Струзької сільської ради для обслуговування житлового будинку, як власнику.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обовязки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як розяснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позивачкою підтверджено постановою нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

З погосподарських книг Струзької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, які досліджені у судовому засіданні, вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: провул.Шкільний, 1 с.Струга, Новоушицького району Хмельницької області збудовано у 1960 році. Будинок споруджено на присадибній земельній ділянці, площею 0,25 га, яка була виділена під будівництво та обслуговування житлового будинку. Вказане господарство віднесено до суспільної групи господарств "колгоспників", головою якого був батько позивачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, членами двору в різні роки були: ОСОБА_8, дружина, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 29 жовтня 1983 року; ОСОБА_6, син, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12, невістка; ОСОБА_14, внук; ОСОБА_15, внучка.

З погосподарських книг встановлено, що за первинним записом головою сімї зазначено ОСОБА_5, дані про якого закреслено, проставлено відмітку про те, що він вибув у новий двір та змінено імя, по-батькові голови сімї на ОСОБА_6.

Довідки Струзької сільської ради №991 підтверджується, що в по господарській книзі №2 за 2006-2010 роки, особовий рахунок №158, померлому ОСОБА_6, який проживав в с.Струга належав на праві власності глинобитний критий шифером житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Струга по провул.Шкільний, 1 Новоушицького району Хмельницької області.

Рішенням 12-ї сесії Струзької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області від 30.03.1994 року №2 «Про внесення змін і доповнень в рішення сесії сільської ради від 23.06.1993р. про приватизацію земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян» передано у приватну власність та користування, зокрема, ОСОБА_6, земельну ділянку, площею 0,60 га, з них 0,25 га для обслуговування жилих будинків та 0,35 га для ведення підсобного господарства.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року N 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року N 69.

Згідно із зазначеними Вказівками в строчці "суспільна група господарства" записується станом на 1 січня відповідного року одна зі слідуючих суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство особи, зайнятої індивідуальною трудовою діяльністю; селянське господарство; господарство інших категорій населення.

Суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства (сімї).

Відповідно до розяснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 від 02.03.1973 року "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього" (яка була чинною станом на 1979 рік) у випадку припинення членства всіх мешканців колгоспного двору у відповідному колгоспі, колгоспний двір не міг далі відноситися до суспільної групи "колгоспний двір" та автоматично втрачав статус колгоспного двору, і в залежності від сфери зайнятості його працездатних членів у народному господарстві, перетворювався в господарство робітників або службовців.

Оскільки суспільна група господарства визначалась по роду занять голови двору, а ОСОБА_6, станом на 15 квітня 1991 року, коли припинилися колгоспні двори, не був членом колгоспу та працював у Новоушицькому хлібзаводі, інші члени двору також не були членами колгоспу, тому немає підстав для віднесення даного домогосподарства до суспільної групи колгоспний двір.

Позивачка, як на підставу набуття права власності спадкодавцем житлового будинку посилається на записи у погосподарських книгах, які визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Однак, суд зазначає, що згідно із записами погосподарських книг головою двору домоволодіння, яке знаходиться в с.Струга Новоушицького району Хмельницької області по провул. Шкільний, 1 значиться ОСОБА_6, а не ОСОБА_5. Доводи третьої особи щодо зміни місця проживання ОСОБА_5 у звязку із придбанням будинку за адресою: с.Струга вул.Б.Хмельницького, 23 у 1988 році позивачем не спростовані. В той же час, ОСОБА_5 не міг одночасно проживати в двох господарствах та бути їх головою. Крім того, саме на домоволодіння за № 23 здійснено розпорядження спадкодавцем у заповіті, з урахуванням перейменування вулиці «Петровського» на «Б.Хмельницького».

Інших належних доказів на підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_5 на нерухоме майно позивачка не надала суду.

Таким чином, ОСОБА_5 на час смерті не був власником домоволодіння за адресою: провул. Шкільний, 1 с.Струга Новоушицького району, тому відповідно спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.1216, 1218 ЦК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_16