Справа № 522/7159/17
Провадження № 2/522/7047/17
У Х В А Л А

Іменем України

«20» квітня 2017 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ ЛТД» та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ПРЕСТИЖ -VІІ» про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

Позивач під час подання позову не виконала вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зокрема, не зазначила місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс свого представника.

Крім того, суд має взяти до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Проте, як слідує зі змісту позовної заяви, в порушення вимог ст. 30 ЦПК України, в якості відповідачів позивачем вказано органи юридичних осіб директора ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» ОСОБА_4, а також керівника ОК «ЖБК «ПРЕСТИЖ-VІІ» ОСОБА_5, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Додатково судом враховано, що ОСОБА_3 відповідно до п. 4 ч. ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначила ціну позову щодо майнових вимог.

В оцінці наведених обставин суд має керуватися п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10, за яким розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як слідує з оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання цього позову ОСОБА_3 сплачено судовий збір в розмірі 700,0 гривень. Проте, враховуючи, що ціну позову не зазначено, суд позбавлений можливості встановити належний розмір до сплати судового збору та, як наслідок, чи в повному обємі сплачено судовий збір.

У випадку, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк усуне зазначені недоліки, позовна заява буде вважатися поданою у день первісного її подання до суду. В іншому випадку заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, СУДДЯ

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ ЛТД» та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ПРЕСТИЖ-VІІ» про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків до «22» травня 2017 року, але не більш ніж пять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я ОСОБА_2

20.04.2017