Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/75/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.01.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Голованя А.М., Карпенка О.Л.

із секретарем Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання договору поруки припиненим,

УСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-

імпортний банк України» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило

стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-

імпортний банк України» прострочену станом на 16.12.2015 року заборгованість за

кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013 року, № 151214К12 від 10.06.2014

року та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 року, укладеними в рамках

Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008 року, у розмірі 7 839 155,57 дол.

США та 57 688 633,18 грн.

Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк

України», Приватним акціонерним товариством «Креатив», Товариством з обмеженою

відповідальністю «Завод Модифікованих Жирів», Приватним підприємством «Еллада»,

Приватним акціонерним товариством «Яготинське ХПП», правонаступником якого є

Товариство з додатковою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство»,

Товариством з обмеженою відповідальністю «Протеїн - Продакшн», Товариством з

обмеженою відповідальністю «Креатив Постач», Товариством з обмеженою відповідальністю «Креатив Трейд», Товариством з обмеженою відповідальністю

«Регіонпродукт -Україна» укладено Генеральну кредитну угоду №151308N2 від 17.11.2008 року із змінами і доповненнями.

Відповідно до положень та умов генеральної угоди банк проводить кредитні

операції в межах лімітів, визначених в п. 4.5 ст. 4 генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, укладених в рамках зазначеної генеральної угоди та які є додатками до генеральної угоди.

Згідно з умовами генеральної угоди позичальник взяв на себе обовязок своєчасно

та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за

користування кредитом, комісії та інші платежі за кредитними договорами (пп. 5.2.7 п. 5.2

ст. 5 Генеральної угоди).

Позичальником порушено виконання зобовязань за кредитними договорами, у

звязку з чим, прострочена заборгованість за генеральною угодою та укладеними в її

рамках кредитними договорами, станом на 16.12.2015 року, згідно з розрахунком

заборгованості, становить: 7 839 155,57 дол. США та 57 688 633,18 грн.

У забезпечення виконання зобовязань позичальника за генеральною угодою,

зокрема, укладено договір поруки № 151214Р28 від 30.07.2014 року між ОСОБА_2,

банком та позичальником.

Також, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним

договором № 151213К17 укладено договір поруки № 151213Р27 від 21.08.2013 року між

поручителем, банком та позичальником.

Відповідно до умов п. 3.1. ст. 3 та ст. 1 договору поруки поручитель взяв на себе

обовязок солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання

позичальником зобовязання за кредитними договорами щодо відшкодування суми

кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, повязаних з

наданням та обслуговуванням кредиту.

Поручитель надав згоду на забезпечення своєю порукою всіх зобовязань

позичальника за генеральною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін і доповнень до

генеральної угоди, що будуть укладені у майбутньому (пп. 2.1.6. п. 2.1. ст. 2 договору

поруки).

Позичальником та поручителем не виконуються взяті на себе зобов'язання щодо

погашення заборгованості за кредитними договорами, що стало підставою для звернення

банку до суду з позовом про примусове стягнення вказаної заборгованості з ОСОБА_2

Ю.Г.

Заперечуючи проти задоволення зазначених вимог, ОСОБА_2 звернувся до

суду із зустрічним позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про

визнання поруки за вказаними договорами поруки припиненою, посилаючись на те, що

сторонами кредитних договорів без його повідомлення та згоди неодноразово вносились

зміни до цих договорів, були змінені зобовязання за кредитними договорами, наслідком

чого стало збільшення обсягу відповідальності поручителя, що відповідно до положень ч.

1 ст. 559 ЦК України призвело до припинення поруки, а також зазначав, що порука

припинилась відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому що позивач пред'явив вимоги до

поручителя про стягнення заборгованості, яка виникла у період з січня 2015 року по

грудень 2015 року, після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання

основного зобов'язання, лише 26.02.2016 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2016 року

позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про

стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на

користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» прострочену станом на

16.12.2015 року заборгованість за кредитними договорами №151213К17 від 21.08.2013

року, №151214К12 від 10.06.2014 року та №151214К16/ЕЕР-17-ЕХ1М від 19.09.2014 року,

укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008 року у

розмірі 7 839 155,57 дол. США та 57 688 633,18 грн. та 3602797,14 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2Г відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, від імені якого діє його представник ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічні позовні вимоги та визнати припиненою поруку за укладеними між ним та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» договорами поруки, і відмовити у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подано письмові

заперечення проти доводів апеляційної скарги, в яких представник банку просить

відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, які підтримали свої

доводи і заперечення, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 303 ЦПК

України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,

вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих

обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,

підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо:

наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести

докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для

вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ "Креатив" - позичальник за кредитними договорами, укладеними і рамках генеральної угоди не виконує взяті не себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, шо складається з прострочених відсотків за користування кредитними коштами, простроченої комісії за управління кредитом, простроченої комісії за зобов'язання, пені за несвоєчасну сплату процентів, пені за несвоєчасну сплату комісії за управління, пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов, трьох відсотків річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісій, витрат від інфляції, яка в загальній сумі відповідно до наданого позивачем розрахунку підлягає стягненню з відповідача як поручителя солідарно з позичальником відповідно до умов, передбачених договорами поруки, згідно яких поручитель погодився на майбутнє на внесення змін та доповнень до генеральної угоди та кредитного договору і тому підстави, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України, для припинення поруки відсутні. Крім того суд вважав, що порука не є припиненою, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки зобов'язання за кредитним договором не є припиненими.

Із зазначеними висновками суду в повному обсязі не можна погодитись, оскільки вони не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону та зроблені при неповному з'ясуванні всіх обставин справи та неналежній оцінці досліджених доказів.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в

порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього

Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які

беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша

фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)

позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк

України» та позичальниками: Приватним акціонерним товариством «Креатив», Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Модифікованих Жирів», Приватним

підприємством «Еллада», Приватним акціонерним товариством «Яготинське ХПП»,

правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю «Яготинське

хлібоприймальне підприємство». Товариством з обмеженою відповідальністю «Протеїн-

Продакшн», Товариством з обмеженою відповідальністю «Креатив Постач», Товариством

з обмеженою відповідальністю «Креатив Трейд», Товариством з обмеженою

відповідальністю «Регіонпродукт-Україна» укладено Генеральну кредитну угоду №

151308N2 від 17.11.2008 року зі змінами і доповненнями.

Відповідно до положень та умов генеральної угоди банк проводить кредитні

операції в межах лімітів, визначених в п. 4.5 ст. 4 генеральної угоди, на підставі та з

урахуванням умов кредитних договорів, укладених в рамках зазначеної вище генеральної

угоди та які є додатками до генеральної угоди.

Згідно з умовами генеральної угоди позичальники взяли на себе обовязок

своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати

проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за кредитними договорами

(пп. 5.2.7 п. 5.2 ст. 5 генеральної угоди).

В рамках генеральної угоди між АТ «Укрексімбанк» та ПрАТ «Креатив» було

укладено кредитний договір №15121ЗК17 від 21.08.2013 року, із змінами і доповненнями.

На виконання п. 3.1, пп.пп. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору

№151213К17 банк відкрив ПрАТ «Креатив» відновлювану кредитну лінію в розмірі

87 555 000,00 дол. США, з кінцевим терміном погашення 20.08.2016 року зі сплатою

процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених пп. 3.2.4 п.п.

3.2, 3.5 ст. 3 кредитного договору №151213К17, а також зі сплатою комісії за управління

кредитною лінією в розмірі та порядку, встановленому пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. З та ст. 4

кредитного договору №151213К17.

Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому станом на 16.12.2015 року заборгованість за договором складала 6 596 502,56 дол. США та

54879888,04 грн., а саме: 6 323 554,28 дол. США - прострочені проценти за користування

кредитом; 52 225 032,21 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 255 841,72

дол. США, що відносно гривні еквівалентно 5 999 822,23 грн. - пеня за несвоєчасну сплату

процентів; 2 045 691,34 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 1 754,04

грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов; 17 106,56 дол. США - 3 % річних у

зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів; 137 220,20 грн. - 3 % річних у зв'язку із

несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом; 88,77 грн. - 3 % річних у зв'язку із

несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов; 470 101,49 грн. - витрати від інфляції.

В рамках генеральної угоди між АТ «Укрексімбанк» та ПрАТ «Креатив» було

укладено кредитний договір №151214К12 від 10.06.2014 року, із змінами і доповненнями.

На виконання п. 3.1, п. 3.2 ст. 3 кредитного договору №151214К12 банк відкрив

позичальнику невідновлювану кредитну лінію в розмірі 20 000 000,00 дол. США з

кінцевим терміном погашення кредиту 09.06.2017 року зі сплатою процентів за

користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених пп. 3.2.4 п.п. 3.2, 3.5 ст. 3

кредитного договору №151214К12, а також зі сплатою комісії за управління кредитною

лінією в розмірі та порядку, встановленому пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. З та ст. 4 кредитного

договору №151214К12.

Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому станом на 16.12.2015 року заборгованість за договором складає 1 185 488,37 дол. США та 2035304,70 грн., а саме: 1 138 778,31 дол. США - прострочені проценти за користування кредитом; 1 904 763,99 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 43 789,67 дол. США, що відносно гривні еквівалентно 1 026 924,94 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 100 976,03 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 1 169,36 грн.- пеня за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов; 2 920,39 дол. США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів; 6 654,14 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом; 59,18 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов; 21 682,00 грн. - витрати від інфляції.

В рамках генеральної угоди між АТ «Укрексімбанк» та Приватним акціонерним

товариством «Креатив» було укладено кредитний договір №151214К16/ЕЕР-17-ЕХ1М від 19.09.2014 року, із змінами і доповненнями.

На виконання п. 2.1 ст. 2 кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХ1М банк

відкрив позичальникові невідновлювану кредитну лінію в розмірі 5 266 437,00 дол. США

з кінцевим терміном погашення кредиту 18.09.2019 року зі сплатою процентів за

користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п. 3.1 ст. 3 кредитного

договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХ1М, а також зі сплатою комісії за управління кредитною

лінією в розмірі та порядку, встановленому п. 3.2 ст. 3 кредитного договору №151214К16/

ЕЕР-17-ЕХІМ.

Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому станом на 16.12.2015 року заборгованість за договором складає 57 164,63 дол. США та 773 440,44

грн., а саме: 54 943,94 дол. США - прострочені проценти за користування кредитом;

408079,45 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 307 898,88 грн. -

прострочена комісія за зобов'язання; 2 083,34 дол. США, що відносно гривні еквівалентно

48 857,14 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 23 067,18 грн. - пеня за несвоєчасну

сплату комісії за управління; 22 389,30 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за

зобов'язання, 801,60 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов; 137,35 дол.

США - З % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів; 1 490,50 грн. - 3 % річних

у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом; 1 432,59 грн. - 3 %

річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зобов'язання; 40,24 грн. - 3 % річних у

зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов; 8 240,71 грн. - витрати від інфляції.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань станом на 16.12.2015 року

загальна сума заборгованості позичальника ПрАТ «Креатив» за зазначеними кредитними

договорами: № 151213К17 від 21.08.2013 року, № 151214К12 від 10.06.2014 року та №

151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 року, укладеними в рамках Генеральної кредитної

угоди №151308N2 від 17.11.208 року, складала 7 839 155,57 дол. США та 57 688 633,18

грн. (а.с. 213-232 т.1).

Звертаючись до суду з позовом, банк просив стягнути вищевказану суму

заборгованості з поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку.

У забезпечення виконання зобовязань позичальників за генеральною угодою

укладено договір поруки № 51214Р29 від 30.07.2014 року між банком, позичальниками та

ОСОБА_2, за умовами якого останній надав згоду на забезпечення всіх зобов'язань

за кредитною угодою: генеральною угодою №151308N2 від 17.11.2008 року з усіма

чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках Генеральної угоди,

відповідно до якої кредитор при виконанні позичальником певних її умов проводить

кредитні операції в межах ліміту, встановленого в розмірі, що не перевищує 1 760 000 000

грн., строком погашення 15.11.2024 року з нарахуванням процентів, комісій та інших

платежів у відповідності до умов кредитної угоди, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до кредитної угоди, що будуть укладені у майбутньому, нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником основного зобо'язання. При цьому, у п. 2.1.5 договору поруки поручитель зазначив, що ознайомлений з умовами кредитної угоди , включаючи додатки, що є чинними на час його укладення (а.с. 208-210 т.1).

Також, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним

договором № 151213К17 від 21.08.2013 року між банком, позичальником ПрАТ

«Креатив» та поручителем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 151213Р28 від

21.08.2013 року, за умовами якого поручитель взяв на себе обовязок солідарно

відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником всіх зобовязань (відшкодування суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій, атакож всіх та будь-яких витрат, повязаних з наданням та обслуговуванням кредиту) за

кредитною угодою на підставі вказаного кредитного договору про відкриття позичальнику

відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості еквівалентом 87 555 000 доларів

США на визначених кредитною угодою умовах строком погашення 20 серпня 2016 року з

нарахуванням процентів, комісій та інших платежів. При цьому поручитель зазначив, що

він ознайомлений з умовами кредитної угоди, включаючи всі додатки, шо є чинними на

дату укладення цього договору, та надає згоду на забезпечення всіх зобов'зань

позичальника за цією кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін і

доповнень до кредитної угоди, що будуть укладені у майбутньому (а.с. 203-205 т.1).

Відповідно до п. 10.6 Генеральну кредитну угоду № 151308N2 від 17.11.2008 року

передбачено, що будь-які зміни та доповнення до генеральної угоди можуть бути

внесені тільки у письмовому вигляді, оформляються, якщо інше не передбачено цією

генеральною угодою, додатковими угодами (правочинами), які підписуються

повноважними представниками Позичальника і Банку та/або Поручителя та є

невід'ємними частинами цієї генеральної угоди (а.с. 18 зв. т.1).

Відповідно до умов додаткової угоди № 151308N2-32 від 19 вересня 2014 року до

Генеральної угоди № 151308Н2 від 17.11.2008 року банком та позичальниками були

внесені зміни до вказаної генеральної угоди в статті "Терміни" та додаток №1 викладено

в новій редакції, в результаті чого до переліку кредитних договорів, укладених між

банком на позичальниками, які є такими, що діятимуть в рамках цієї Генеральної угоди і є

додатками до неї, включено кредитний договір від 19.09.2014 року №151214К16/ЕЕР-17-

ЕХІМ, укладений з ПрАТ "Креатив", внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності

поручителя за генеральною кредитною угодою (а.с. 92-94 т. 1).

До кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014 року, укладеного в рамках

генеральної угоди між АТ «Укрексімбанк» та ПрАТ «Креатив», сторонами договору

також були внесені зміни і доповнення додатковим договором №151214К12-1 від

22.08.2014 року, зокрема щодо внесення додаткових умов щодо виконання бізнес плану

позичальником в частині дотримання обсягу власного капіталу на рівні не менше ніж 85%

(пп.5.1.4.11.2 п. 5.1. ст. 5) та встановлено додаткові санкції за його невиконання шляхом

збільшення визначеного п.п.3.2.5.3 розміру комісії за управління на 0,04 п.п. (нова

редакція пп.4.1.3. пункту 4.1 ст. 4 "Комісії за кредитом") (а.с. 162-163 т.1).

Вказані зміни зобов'язання позичальника, внаслідок яких збільшився обсяг

відповідальності за кредитною угодою, відбулися без згоди ОСОБА_2 як

поручителя.

При укладенні кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХ1М від 19.09.2014

року в рамках генеральної угоди згода поручителя взагалі не запитувалась.

До кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013 року, укладеного між

банком та ПрАТ «Креатив» після дати укладення з ОСОБА_2 договору поруки №

151213К17 від 21.08.2013 року також неодноразово вносились зміни і доповнення щодо

порядку видачі кредитних коштів: зміни графіку збільшення та зменшення ліміту

заборгованості, зміни строку дії кожного траншу (з 8 до 12 місяців) відповідно до умов

додаткового договору № 151213К17-8 від 20.12.2013 року, внаслідок чого збільшувалось

зобов'язання по сплаті щомісячної комісії за управління кредитною лінією, яка

розраховується пропорційно кількості днів дії ліміту (а.с. 122), щодо збільшення розміру

комісії за управління кредитом відповідно п.п.4.1.2, п.п.4.1 ст. 4 "Комісії за кредитом" на

підставі додаткового договору № 15121ЗК17-14 від 10.06.2014 року відповідальність за

невиконання/порушення зобов'язання умов п.5.1.4.9 договору - розмір комісії

збільшується на 1 процентний пункт річних (замість 0,083 п.п) за кожне порушення,

щодо зміни умов погашення кредиту у разі перевищення суми заборгованості за кредитом

та збільшувався розмір визначеної сторонами суми основного боргу за кредитом у

гривневому еквіваленті: па підставі додаткового договору № 151213К17-16 від 07.07.2014

року підпункт 3.2.1.1 пункту 3.2 статті 3 "Кредит та проценти" викладено в новій редакції

і зазначено, що сума основного боргу за кредитом у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на кожну поточну дату не може перевищувати 1 080 000 000 грн. (за умовами договору в редакції, на час укладення договору поруки було визначено - 734818000 грн.) і відповідно до зміненого цим же додатковим договором п/п 3.4.3 п.3.4 ст. 3 позичальник зобов'язаний здійснити погашення заборгованості за кредитом в частині перевищення суми заборгованості за кредитом у гривневому еквіваленті понад суму НОМЕР_1 грн. (до цих змін - 734818000 грн.), якщо таке перевищення виникло внаслідок зміни курсу іноземних валют, встановлених на поточну дату, у строк не пізніше 5 банківських днів здня направлення банком позичальнику офіційного повідомлення про необхідність такого погашення (а.с.129).

Відповідно до умов додаткового договору № 151213К17-20 від 22.08.2014 року до

кредитного договору від 21.08.2013 року № 151213К17 сторонами кредитного договору

без згоди поручителя доповнено пункт 3.6. статті 3 "кредит та проценти" новим

підпунктом 3.6.7, згідно якого за невиконання зобов'язань, зазначених в п.п. 5.1.14, п.п.

5.1.26 та п.п. 5.1.33 договору передбачено право банку на вимогу до позичальника про

дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними в рамках

Генеральної угоди, що також свідчить про зміну відповідальності без погодження з

поручителем.

Відповідно до пункту 3.3.1 укладених сторонами вказаного кредитного договору

надання кредиту здійснювалося шляхом надання окремих частин кредитних коштів

(траншів) зі встановленням строку дії кожного траншу.

Додатковими угодами про надання траншу, що укладались без згоди поручителя,

установлювались конкретні строки надання кредитних коштів і строк їх повернення, які

неодноразово переносились та змінювались у бік збільшення (а.с.122 т.1, 137 т.1, 138 т.1, 139 т. 1) встановлювались додаткові умови щодо порядку погашення кредиту зі зміною

строків та розміру погашення (а.с.140).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки

поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення

поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється,

зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується

обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та

обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності

його настання.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного

зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування

кредитом; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який

нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення

нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту

основного зобовязання про дострокове повернення кредиту та плати за користування

ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який

нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення

(збільшення) розміру неустойки тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов

відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

На підставі досліджених доказів, які містяться у матеріалах справи встановлено, що додатковими угодами до кредитних договорів внесені без згоди поручителя зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що встановлено під час судового розгляду і не спростовано кредитором. Зокрема, цими додатковими угодами було змінено терміни повернення кредитних коштів (чергових траншів), генеральну угоду доповнено новим кредитним договором, за яким також виник обовязок по сплаті відсотків, комісій, встановлені санкції за його невиконання.

Таким чином, аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те,

що порука припиняється за наявності факту зміни зобовязання без згоди поручителя,

внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в

основному зобовязанні. Тому обставини щодо подальшого фактичного виконання

зобовязання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від

вимоги щодо виконання зобовязання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження дії

поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення

розміру основного зобовязання).

Верховний Суд України щодо цього питання сформулював правовий висновок у

постановах від 21 травня 2012 року (№ 6-18цсП, № 6-69цсИ), у яких зазначив, що за

положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни

основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його

відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обовязково звертатися до

суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають

розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто порука має вважатися припиненою

незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних

договорів обсягу відповідальності поручителя.

Крім того, обовязковою умовою припинення поруки за нормою частини першої

статті 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до

забезпеченого порукою зобовязання, внаслідок чого збільшується обсяг його

відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення

до основного зобовязання таких змін є одностороннім правочином, який за змістом і

формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи (у

даному випадку - поручителя).

Так, у постанові Верховного Суду України від 5 червня 2013 року (№ 6-43цс 13)

зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути

очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Тобто випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного

зобовязання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його

відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Таким чином, спірна порука припинилася, оскільки в додаткових угодах до

кредитних договорів, укладених без згоди поручителя, закладені умови, що всупереч

положенням частини першої статті 559 ЦК України збільшують обсяг відповідальності

поручителя.

Матеріалами справи підтверджується, що додатковими угодами, укладеними без

згоди поручителя, були визначені та змінювались конкретні строки надання та повернення

кредитних коштів (чергових траншів), відмінні від строків, передбачених кредитним

договором, що надало право кредитору застосувати процентну ставку за користування

кредитом понад установлені терміни та нарахувати комісію, внаслідок чого збільшилась

відповідальність поручителя за основним зобовязанням, генеральна угода була доповнена

кредитним договором, згідно якого передбачались інші умови надання кредитних коштів,

ніж були погоджені на момент укладення з поручителем договору поруки по забезпеченню виконання зобов'язань позичальників за генеральною угодою.

У звязку з внесенням змін і доповнень до генеральної угоди та кредитного

договору, за виконання яких позичальником поручився ОСОБА_2, обсяг

відповідальності поручителя був дійсно збільшений, шо в свою чергу тягне або може

потягти за собою появу для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він

попередньо погодився при укладенні договорів поруки.

При цьому, поручитель у передбаченому законом та договором порядку не надавав згоди на зміну зобов'язання, що в сукупності із збільшенням відповідальності поручителя є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Вищевказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 21 жовтня

2015 року у справі №6-1161цс15, від 17 грудня 2014 року, від 20 лютого 2013 року в

справі № 6-172цс12, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для усіх

судів України.

Суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду України,

викладені у вищезазначених постановах, щодо застосування цієї норми матеріального

права та безпідставно відхилив доводи відповідача, викладені у зустрічному позові щодо

зміни зобов'язання зі збільшенням обсягу відповідальності без його згоди, відмовляючи у

задоволенні вимог про припинення поруки, послався на те, що поручитель погодився на

майбутні зміни зобовязання, надавши таку згоду у ст. 1, п. 3.1 ст. З договору поруки №

151213Р28 від 21 серпня 2013 року та пп.2.1.6 п. 2.1 ст. 2 договору поруки № 151214Р29

від 30 липня 2014 року.

Так, договір поруки може містити умови про те, що поручитель наперед дає свою

згоду відповідати за боржника у випадку зміни основного зобовязання.

Разом з тим, згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Така згода повинна бути конкретною та чітко обумовленою, тобто у договорі повинно бути конкретно обумовлено згоду поручителів на зміну зобов'язання в бік збільшення відповідальності боржника та поручителів. І в такому разі ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя).

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його

відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука

припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого

збільшується обсяг його відповідальності, у цьому випадку поручитель має право на

пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Колегія суддів, вважає, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити

та задовольнити зустрічний позов, виходячи з того, що за додатковими угодами до

спірних кредитних договорів відбулася зміна основного зобов'язання позичальника і

відповідно ОСОБА_2 як поручителя. Під час судового розгляду справи відповідачем

за первісним позовом було доведено той факт, що обсяг відповідальності боржника був

збільшений, а як наслідок - збільшений був і обсяг відповідальності поручителя.

Поручитель у передбаченому законом та договором порядку не надав згоди на зміну

зобов'язання, що в сукупності із збільшенням його відповідальності є підставою для

припинення поруки відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Обставини, на які вказує позивач щодо узгодження змін з поручителем після

виникнення заборгованості, розрахованої з урахуванням додаткових угод до кредитних

договорів, не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання

правоприпиняючого факту (збільшення розміру основного зобовязання).

Суд першої інстанції, розглядаючи справу не дав належної оцінки тому, що

поручитель, подаючи зустрічний позов, посилаввся на відсутність правових підстав для

стягнення з нього кредитної заборгованості в силу припинення поруки з підстав,

передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, зокрема у звязку зі зміною зобовязання без його

згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд

сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, шо складають

зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та

справедливості (ч. З ст. 509 ЦК України, п.6 ч. 1 ст. З ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель

поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і

поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554

ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру,

спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між

особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і

умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення

виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 559 України порука припиняється, зокрема, у разі

зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його

відповідальності.

Зміна договору це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного

зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна

призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких

умов основного договору.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд на

вищезазначені положення норм матеріального закону не зважав, на порушення вимог ст.

ст. 10, 11, 212 ЦПК України належним чином не врахував доводів відповідача щодо

припинення поруки з підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, не дослідив умови

спірних кредитних договорів та додаткових угод до них, не звернув уваги на те, що

поручителем не надавалась згода на внесення змін до кредитних договорів зі

збільшенням обсягу відповідальності на майбутнє.

Доводи ОСОБА_2 щодо припинення поруки також з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження, тому що спірна заборгованість виникла за основним зобовязанням вже після припинення його поруки за ч.1 ст. 559 ЦК України.

З урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк

України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 щодо припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з

Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 3 964 289 грн. 49 коп., сплата якого була відстрочена.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія

суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2016 року

скасувати.

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-

імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки № 151213Р28 від 21 серпня 2013 року, укладеним між ОСОБА_2 і ПАТ «УКРЕКСІМБАНК», та за договором поруки № 151214Р29 від 30 липня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 і ПАТ «УКРЕКСІМБАНК».

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Публічного акціонерного

товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь держави судові

витрати в сумі 3 964 289 грн. 49 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та

може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: