Справа № 202/1889/17
Провадження №2-з/202/52/2017
УХВАЛА

21 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Від позивача ОСОБА_1 (49000 АДРЕСА_1) надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив суд: накласти арешт в межах ціни позову на все майно, де б воно не було та з чого б не складалося, що належить, ОСОБА_2 (49000 АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) .

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що приймають участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням необхідності його застосування, та інші відомості, необхідні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою позовним вимогам.

Позивачем в своїй позовній заяві заявлені вимоги щодо стягнення із відповідача заборгованості в розмірі 53000 грн., а своїй заяві про забезпечення позову він просить накласти арешт в межах ціни позову на все майно, де б воно не було та з чого б не складалося, що належить, ОСОБА_2, а оскільки вид забезпечення позову повинен мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, тому не вбачаю підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.П. Слюсар