АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1309/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про спадкове право
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

при секретарі - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пята Харківська державна нотаріальна контора про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним посилаючись на те, що він є спадкоємцем нерухомого майна померлої 21 березня 2005 року ОСОБА_5, що розташоване в м. Харкові по вул. Тимирязева, будинок №7. Вказує, що відповідач ОСОБА_2, мешкаючи без будь-якого майнового, посвідчено нотаріально договірного права в будинку № 7 в м. Харкові по вул. Тимирязева, заволоділа чужим нерухомим майном шляхом незаконного вселення, без реєстрації у будинковій книзі будинку №7 кв.1 по вул. Тимирязева у м. Харкові, на пропозицію звільнити вказане приміщення відповідач не реагує, у зв*язку з чим позивач, як спадкоємець, маючий право на вказану спадщину за законом, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 399, ст. 400, ст. 1212, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та виселити її.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року позов задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвали нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з*ясування обставин справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального права. Вказує, що його позовні вимоги ґрунтуються на п. 2 ч. 1 ст. 399, ст. 400 ЦК України, в той час, як суд першої інстанції помилково застосував ст. 387 ЦК України.

В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про виселення відповідача рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, отже і не переглядається апеляційним судом.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки П*ятої ХДНК від 09.02.2008 року, після померлої 21 березня 2005 року ОСОБА_5, що мешкала в м. Харкові по вул. Тимирязева, будинок №7, заведена спадкова справа за № 586/2005 та 30 серпня 2006 року надійшла заява за № 1428 від ОСОБА_1 про прийняття спадщини на долю своєї померлої 08.02.2000 року матері ОСОБА_6 (рідної сестри спадкодавиці) по праву представлення. Строк прийняття спадщини був продовжений судом згідно Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 серпня 2006 року по справі № 2-2562/2006. Свідоцтво про право на спадщину за законом або заповітом не видавалось (том 1 а.с.4).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначеним ст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач наполягає, що він є спадкоємцем нерухомого майна, що розташоване в м.Харкові по вул. Тимирязева, будинок №7 після померлої 21 березня 2005 року ОСОБА_5, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 399, ст. 400, ст. 1212, ч. 3 ст. 1296 ЦК України просив витребувати вказане майно від відповідача ОСОБА_2, яка користується ним без належної правової підстави.

Згідно із статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

За змістом ст. 399 ЦК України, право володіння припиняється у разі: 1) відмови володільця від володіння майном; 2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; 3) знищення майна. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування майном власник або особа, яка є добросовісним володільцем цього майна має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема, із позовом про витребування майна.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірне нерухоме майно належало на праві власності ОСОБА_5 за її життя та на цей час ОСОБА_1 є власником або добросовісним володільцем цього майна.

Так, відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої ХДНК 11.09.1998 року ОСОБА_5, що мешкала в м. Харкові, пров. Тимирязева, буд.7 , на випадок її смерті зробила розпорядження , за яким належну ій на праві особистої власності частину жилого будинку № 7 по провулку Тимірязева в м. Харкові, а також все належне ій майно , на що за законом буде мати право на день смерті, заповідала сину ОСОБА_7 (а.с.91). Однак, ОСОБА_7 помер 08 лютого 2005 року, тобто раніше ніж ОСОБА_5 (а.с. 92).

Згідно відомостей КП «Харківське міське БТІ» станом на 31.12 2012 року право власності як на АДРЕСА_2, так і на будинок 7 по пров. Тимирязева вцілому не зареєстровано. До матеріалів інвентаризаційної справи додано рішення №142-38 виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 05.05.1971 року про виділення житлового будинку літ А-1 зі складу домоволодіння в самостійний житловий будинок в м. Харкові по пров. Тимирязева, 7, згідно якого необхідно перерозподілити ідеальні долі по фактичному користуванню, після чого переоформити право власності на ім*я ОСОБА_8 та ОСОБА_9. (том 1 а.с. 16).

Із копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_5 була знята з реєстраційного обліку 26.02.2005 року, тобто до своєї смерті. (том 1 а.с. 9-10).

Відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно по пров. Тимирязева, буд.7 в м. Харкові не міститься також і в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (том 2 а.с. 131).

Оскільки належними та допустимими доказами в цій справі не підтверджено, що спірне нерухоме майно на праві власності належало ОСОБА_5 на час її смерті, то позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння є передчасними.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 309, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та в частині стягнення судового збору - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

В решті рішення суду не переглядалось.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: