Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/999/16-ц
провадження: 2/614/18/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

16.01.2017 року Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Гуляєвої Г.М.

при секретарі Євтіхієвій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

22.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що відповідач по справі ОСОБА_2 є його дочкою, вони проживали сумісно за адресою: АДРЕСА_1, який позивач придбав в січні 1993 р.

В липні 2014 р. відповідач виїхала у Волноваху Донецької обл., де і проживає дотепер.

В будинку позивача відповідач лише зареєстрована, але проживає окремо, сплату комунальних послуг не здійснює, хоча залишила позивачу з його дружиною на виховання свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач неодноразово просив дочку, щоб вона виписалася з будинку, та він мав можливість оформити субсидію, але добровільно вона відмовляється це зробити, та взагалі не з'являється в с. Шийківка, навіть побачитися з сином.

В будинку позивача немає речей, які б належали відповідачу. За місцем своєї реєстрації ОСОБА_2 відсутня з липня 2014 р.

Позивач звернувся до Борівського РС ГУ ДМС України в Харківській обл., щоб зняти відповідача з реєстраційного обліку, але йому запропонували звернутися до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач підтвердив вищевикладене та підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судові засідання 04.01.2017 р. та 16.01.2017 р. не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судової повістки за адресою фактичного проживання відповідно до ст.74 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що вони являються сусідами позивача ОСОБА_1, його дочку ОСОБА_2 не бачили за місцем її реєстрації з 2014 р., батько ОСОБА_1 виховує її сина ОСОБА_6.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.150 Житлового кодексу України: «Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди».

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України: «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.03 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням…».

Згідно ст.11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці».

Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

В суді встановлено, що згідно копії технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду, власником житлового будинку в с. Шийківка Борівського р-ну Харківської обл. є ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 січня 1993 р., ОСОБА_1 купив жилий будинок за адресою: с. Шийківка Борівського р-ну (а.с.7).

ОСОБА_1 дійсно житель АДРЕСА_1, і має склад сім'ї: дружина ОСОБА_7, онук ОСОБА_8, донька ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконкому Борівської с/ради (а.с.8).

ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2, та інколи може проживати за адресою: АДРЕСА_3; на даний період часу ОСОБА_7 не в змозі зв'язатись зі своєю донькою ОСОБА_2, щоб в подальшому її виписати з будинку, для оформлення документів на субсидію, що підтверджується висновком перевірки ст. ДОП Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській обл. від 21.10.2016 р. (а.с.9).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання по домоволодінню в АДРЕСА_1, від 22.12.2016 р. встановлено, що ОСОБА_2, хоча зареєстрована за вказаною адресою, але з липня 2014 р. не проживає, не дає про себе знати, місцезнаходження її невідоме; її дитина ОСОБА_8 проживає разом з бабою та дідом, всі обов'язки по вихованню дитини вони взяли на себе, мати дитиною не опікується (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2, її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.11).

Батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

Відповідно до копії витягу з розпорядження від 27 січня 2016 р. №14 Борівської с/ради про перейменування вулиць та провулків Борівської селищної ради Борівського р-ну Харківської обл., АДРЕСА_1 (а.с.13).

Крім того, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до закону №175/97-ЕР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач: відсутність ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин за місцем її реєстрації АДРЕСА_1. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.10,11,212-215,223,224-226 ЦПК України, на підставі ст.150 ЖК України, ст.405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Борівським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Гуляєва Г. М.