АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2884/17 Головуючий 1 інст. Чередник В.Е.
Справа № 640/3915/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилався на те, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2013 року судовий наказ від 16 серпня 2013 року про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 скасовано.

Зазначив, що за адресою АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1, який є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку № 42426.

Вказав, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Зазначив, що за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 2162,05 грн., яка складається за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2007 року по 31 липня 2013 року у розмірі 1417,32 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2006 року по 31 липня 2013 року у розмірі 652,47 грн., індекс інфляції 33,48 грн., 3% річних від простроченої суми 58,78 грн.

Вказав, що несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста і негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 2162,05 грн., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2007 року по 31 липня 2013 року у розмірі 1417,32 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2006 року по 31 липня 2013 року у розмірі 652,47 грн., індекс інфляції 33,48 грн., 3% річних від простроченої суми 58,78 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 2162,05 грн., яка складається з заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2007 року по 31 липня 2013 року у розмірі 1417,32 грн., заборгованості за надані послуги з водовідведення за період з 01 січня 2006 року по 31 липня 2013 року у розмірі 652,47 грн., індексу інфляції у розмірі 33,48 грн. та 3% річних від простроченої суми 58,78 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів відмовити в повному обсязі. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що у відповіді суду першої інстанції зазначено, що будь-якого судового наказу щодо нього не виносилося; що його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; що договір щодо надання та споживання послуг між сторонами не укладався; що заборгованість нарахована поза межами строків позовної давності.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, заочне рішення суду змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, однак не звернув увагу на те, що стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється в межах трирічного строку за наявністю заяви про застосування позовної давності.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями та пункту 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» за № 1918 від 10 січня 2002 року передбачено, що споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги цетралізованого водопостачання і водовідведення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. На нього відкрито особовий рахунок № 42426.

Із розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 не оплачував за надані послуги з централізованого водопостачання з 01 жовтня 2007 року та надані послуги з централізованого водовідведення з 01 січня 2006 року, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 2162,05 грн., яка складається за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2007 року по 31 липня 2013 року у розмірі 1417,32 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2006 року по 31 липня 2013 року у розмірі 652,47 грн., індекс інфляції - 33,48 грн., 3% річних від простроченої суми - 58,78 грн.

Стягуючи суму боргу за надані послуги з централізованого водопостачання з 01 жовтня 2007 року та надані послуги з централізованого водовідведення з 01 січня 2006 року, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що під час перегляду заочного рішення представник ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення просив суд застосувати строк позовної давності та стягнути суму заборгованості за три роки.

В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 підтвердили, що в суді першої інстанції ними подано заяву про перегляд заочного рішення, в якій вони просили застосувати строк позовної давності.

Із розрахунку, наданому представником Комунального підприємства «Харківводоканал» вбачається, що заборгованість за послуги з водопостачання з 01 серпня 2010 року по 31 липня 2013 року склала 905, 25 грн., за послуги з водовідведення з 01 серпня 2010 року по 31 липня 2013 року 414, 61 грн., а всього 1319, 86 грн., яка і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал», тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду, а саме в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 33,48 грн. та 3% річних в розмірі 58,78 грн., виходячи з вимог частини 2 статті 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, є законним та обґрунтованим.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що оскільки договір щодо надання та споживання послуг між сторонами не укладався, тому в задоволенні позову Комунальному підприємству «Харківводоканал» необхідно відмовити, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не користувався послугами Комунального підприємства «Харківводоканал» матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Питання щодо стягнення судового збору вирішено відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року змінити в частині розміру основної суми заборгованості за надані послуги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» 1319, 86 грн. основної заборгованості за надані послуги, (за послуги з водопостачання з 01 серпня 2010 року по 31 липня 2013 року - 905, 25 грн., за послуги з водовідведення з 01 серпня 2010 року по 31 липня 2013 року 414, 61 грн.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії