печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Павленко В.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 5.01.2012 р. між сторонами укладено договір поруки № б/н на забезпечення ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором № 014/0226/74/49459 від 5.01.2012 року, котрий діє до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та виконання поручителем зобов'язань за договором поруки. Згідно з умовами кредитного договору повернення кредиту повинно відбуватись ануїтентними платежами 5 числа календарного місяця. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9.07.2014 року у справі № 369/7610/13-ц, котре залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 8.09.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 кредитну заборгованість. Цим же рішенням встановлено, що позичальник ОСОБА_5 припинив з лютого 2012 року виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, а до суду банк звернувся лише через півтора роки після припинення позичальником своїх зобов'язань.

У зв'язку з тим, що у договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, і кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, позивач звернулась з цим позовом та просила визнати договір поруки припиненим.

Під час судового розгляду представником позивача подано заяву про зміну підстав позову (а.с. 78-84), у якій просила визнати договір поруки припиненим з підстав того, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9.07.2014 року у справі № 369/7610/13-ц не має преюдиційного значення для розгляду цієї справи, оскільки ОСОБА_2 не була присутня від час судового розгляду справи; ОСОБА_5 не мав повноважень на пред'явлення зустрічного позову в інтересах ОСОБА_2 про оспорення договору поруки, оскільки він не був його стороною. Крім того, судом при розгляді справи не було враховано, що кредитним договором передбачено сплату кредиту частинами, черговими платежами, від чого залежить дія договору поруки. Банк самостійно змінив строк виконання кредитного зобов'язання, звернувшись з відповідними вимогами до боржника та поручителя щодо погашення заборгованості та протягом 6 місяців не пред'явив позов до поручителя.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення (а.с. 51-52), відповідно до яких обставини, встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9.07.2014 року у справі № 369/7610/13-ц мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи та є обов'язковим для сторін та третіх осіб, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. Тому суд, розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 5.01.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/0226/74/49459, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 851 739 грн. 95 коп., строком до 5.12.2020 року зі сплатою 16,2 % річних (а.с. 11-18).

5.01.202 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2, як поручитель, зобов'язувалася нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі зобов'язань позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов?язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом також встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9.07.2014 року у справі № 369/7610/13-ц, котре залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 8.09.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/026/74/49459 від 05 січня 2012 р. у сумі 964 200,10 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/026/74/49459 від 05 січня 2012 р. у сумі 964 200,10 грн., звернуто стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 73,2 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, яка належить ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по 1 720,50 грн. судового збору.

Крім того, вказаним рішенням суду у зустрічному позові ОСОБА_5 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петріцька А.Н. про визнання договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договору поруки недійсними, скасування обтяження на нерухоме майно на підставі договору іпотеки та зобов'язання виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запису про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, визнання неправомірними дій, визнання неправомірним надання кредиту в іноземні валюті, зобов'язання здійснити перерахунок сплачених коштів зобов'язання повернути оплату комісії - відмовлено (а.с. 25-37).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 8.09.2014 року вказане рішення суду залишене без змін (а.с. 38-42).

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (ч. 2 ст. 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини ч. 4 ст. 559 ЦК України немає.

Вказане стверджується правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16, котра відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання договору поруки припиненим, оскільки рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9.07.2014 року у справі № 369/7610/13-ц встановлені обставини, на котрі посилається позивач як на підставу для визнання договору поруки припиненою, їм надана відповідна правова оцінка.

При цьому, суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_2 при розгляді справи Києво-Святошинським районним судом Київської області, будучи стороною у справі, могла заявити зустрічні позовні вимоги щодо визнання договору поруки припиненою та/або оспорити вказаний договір чи подати заперечення.

Разом з тим, вказаними процесуальними правами ОСОБА_2 на скористалась, а у задоволенні її апеляційної скарги на рішення суду було відмовлено.

У зв'язку з цим доводи позовної заяви, на котрі посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, суд вважає безпідставними

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір відповідачем позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. 553, 559 ЦК України, ст. 10, 57, 60, 209, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин