Справа № 369/6360/16-ц
Провадження № 2/369/330/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Ведмеденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про визнання недійсним договору іпотеки, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12, площею 0,25 га, кадастровий номер :02:007:0018. 21 серпня 2007 року він придбав у неї частину цієї земельної ділянки площею 0,0848 га згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, і зареєстрований в реєстрі за № 1-2273. 11 квітня 2008 року на підставі цього договору ним був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0848 га, якій був присвоєний кадастровий номер :02:007:0055. Зазначена земельна ділянка знаходиться за адресою: Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12. Така ж адреса залишилась і у ОСОБА_2 після виділу його частини земельної ділянки у 2008 році.

20 березня 2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з метою посвідчити договір дарування належної йому на праві власності земельної ділянки своєму брату. Проте, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, пославшись на те, що ОСОБА_2, не виділивши в натурі (на місцевості) земельну ділянку із новими координатами поворотних точок меж земельної ділянки, яка утворилась після продажу її частини, як того вимагає ст. 133 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час передачу в іпотеку земельної ділянки), не присвоївши новій земельній ділянці інший кадастровий номер та не зареєструвавши права власності на нову земельну ділянку, як на новоутворену земельну ділянку, ОСОБА_2 передала в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер :02:007:0018, про що 06 вересня 2007 року уклала договір іпотеки з ВАТ ОСОБА_3 Аваль. У своїй постанові приватний нотаріус зазначила, що незважаючи на те, що у самому договорі іпотеки площа земельної ділянки, яка передається в іпотеку, вказана в розмірі 0,1652 га, тобто з урахуванням зменшення розміру площі на розмір проданої частини земельної ділянки (0,0848 га) заявнику ОСОБА_1 станом на день укладення договору іпотеки жодна із цих земельних ділянок в натурі (на місцевості) виділена не була. А відтак, обтяження за договором іпотеки поширюється на всю площу земельної ділянки, яка обліковується за кадастровим номером :02:007:0018. Враховуючи викладене, станом на день укладення договору іпотеки не існувало такого нерухомого майна, як земельна ділянка площею 0,1652 га та площею 0,848 га, які знаходяться за адресою: Києво-Святошинський рпайон, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12, а була одна земельна ділянка площею 0,25 га, якій був присвоєний кадастровий номер :026007:0018. Згідно із витягу з державного земельного кадастру юридичне існування вказана земельна ділянка не припиняла і існує до сьогодні.

Позивач ОСОБА_1 зазначав, що продавши частину своєї земельної ділянки, відповідач ОСОБА_2 не виділила в натурі земельну ділянку, яка утворилась після продажу її частини та не зареєструвала право власності на неї. Як на окремий обєкт нерухомого майна, який відмінний від його майна, згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 07 серпня 2015 року на частину земельної ділянки, що залишилась у неї після відчуження іншої частини ОСОБА_1, необхідно провести державну реєстрацію з присвоєнням нового кадастрового номера. Згідно з цим же листом ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за кадастровим номером :02:007:0018 площею 0,25 га, а не площею 0,1652 га. Вказане вбачається також із витягів із держкадастру. За змістом ст. 182 ЦК України, а також ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Відтак, у ОСОБА_2 не виникло права власності на нову земельну ділянку площею 0,1652 га, а залишилось у незмінному вигляді, як було на момет укладення із позивачем договору купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 0,848 га.

Вказане також підтверджується самим договором іпотеки, де вказано, що право власності у іпотекодавця підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯГ № 180818 від 19 жовтня 2006 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року. Проте, вказані документи підтверджують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, а не 0,1652 га. Ідентична інформація міститься і в реєстрі прав власності на нерухоме майно, де вказані документи зазначені в якості підстави виникнення права власності.

Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус вказав, що незважаючи на те, що у самому договорі іпотеки площа земельної ділянки, яка передається в іпотеку, вказана в розмірі 0,1652 га, тобто з урахуванням зменшення розміру площі на розмір проданої частини земельної ділянки (0,0848 га) заявнику ОСОБА_1 станом на день укладення договору іпотеки жодна із цих земельних ділянок в натурі (на місцевості) виділена не була. Договір купівлі-продажу частини земельної ділянки в момент укладення договору іпотеки державну реєстрацію не пройшов.

Як зазначав позивач ОСОБА_1 у позові, відповідач ОСОБА_2 06 вересня 2007 року уклала договір іпотеки земельної ділянки, якої в момент укладення договору не існувало, зазначивши реєстраційні дані земельної ділянки, частину якої він придбав, і передала в іпотеку всю земельну ділянку разом з територією, яка є його власністю.

Оспорюваний договір іпотеки не відповідає імперативним нормам ст. 576 ЦК України, ст. 5 Закону України Про іпотеку, ст. 4 Закону України Про заставу, ст. 133 ЗК України, адже предмет іпотеки, що описаний у договорі іпотеки в момент укладення договору не був виділений в натурі (на місцевості), і як наслідок, не існував як окремий виділений в натурі обєкт права власності.

Відповідач ОСОБА_2, не виділивши в натурі свою земельну ділянку площею 0,1652 га, та не присвоївши їй новий кадастровий номер, передала в іпотеку земельну ділянку із кадастровим номером :02:007:0018, вказавши у договорі іпотеки правовстановлюючий документ про право власності державний акт серії ЯГ № 180818 від 19 жовтня 2006 року, який посвідчує параво власності на земельну ділянку площею 0,25 га, чим вчинила вказаний правочин без достатнього обсягу цивільної дієздатності, адже до укладення спірного договору нею була продана частина земельної ділянки, а відтак ОСОБА_2 для того, щоб передати в іпотеку земельну ділянку, повинна була виділити в натурі своїх 0,1652 га, встановити межі, отримати новий кадастровий номер і новий державний акт, а не передавати земельну ділянку в іпотеку за старими документами.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 3, 15, 203, 215, 575, 576 ЦК України, ст. 133 Земельного кодексу України, ст. ст. 5, 18 Закону України Про іпотеку, просив визнати недійсним договір іпотеки земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0018, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12, укладений між ОСОБА_2 і ПАТ ОСОБА_3 Аваль 06 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованого в реєстрі за № 1744.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 і представник відповідача не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій проти позовних вимог не заперечував і просив розглянути справу у його відсутності.

У судове засідання представник відповідача ПАТ ОСОБА_3 Аваль не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку від 19 жовтня 2006 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року № 8785 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський рйон, с. Горбовичі, вул. Некрасова, буд. 12, цільове призначення (використання) земельної ділянки-будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :02:007:0018.

21 серпня 2007 року між ОСОБА_2, як продавцем, і ОСОБА_1, як покупцем, був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов п. 1. якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив земельну ділянку площею 0,0848 га, розташовану на території с. Горбовичі, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Некрасова, під № 12, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Земельна ділянка складається з ріллі-0,0848 га.

Згідно умов п. п. 2, 3 вказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯГ № 180818, виданого 19 жовтня 2006 року Києво-Святошинським відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2005 року № 8785. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 55, кадастровий номер :02:007:0018. Продаж цей сторонами вчинено за суму 105100 грн.. Ці гроші продавець отримав повністю від покупця до підписання договору.

11 квітня 2008 року ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 978339, відповідно до якого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 серпня 2007 року № 1-2273 він є власником земельної ділянки площею 0,0848 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12, цільове призначення (використання) земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 602:007:0055.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1 у посвідченні Договору дарування належної йому на праві власності земельної ділянки загальною площею 0,0848 га, кадастровий номер :02:007:0055, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12. Як вказано в постанові, за адресою місця знаходження земельної ділянки, яку має намір відчужити шляхом дарування ОСОБА_1 (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12), знаходиться також інша земельна ділянка, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :026007:0018). Земельну ділянку, яку заявник має намір відчужити шляхом дарування, придбана ним згідно з договором купівлі-продажу частини земельної ділянки від 21 серпня 2007 року у ОСОБА_2 шляхом продажу частини земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою та якій присвоєний кадастровий номер :02:007:0018. Проте, не виділивши в натурі (на місцевості) земельну ділянку із новими координатами поворотних точок меж земельної ділянки, яка утворилась після продажу її частини, як того вимагає ст. 133 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час передачі в іпотеку земельної ділянки), не присвоївши новій земельній ділянці інший кадастровий номер та не зареєструвавши права власності на нову земельну ділянку як на новоутворену земельну ділянку, ОСОБА_2 передала в іпотеку земельну ділянку кадастровий номер 6026007:0018, про що 06 вересня 2007 року уклала договір іпотеки з ВАТ ОСОБА_3 Аваль. Незважаючи на те, що у самому договорі іпотеки площа земельної ділянки, яка передається в іпотеку, вказана в розмірі 0,1652 га, тобто з урахуванням зменшення розміру площі на розмір проданої частини земельної ділянки (0,0848 га) заявнику ОСОБА_1, станом на день укладення договору іпотеки жодна із цих земельних ділянок в натурі (на місцевості) виділена не була. А відтак обтяження за договором іпотеки поширюється на всю площу земельної ділянки, яка обліковується за кадастровим номером 6026007:0018. Заявник ОСОБА_1 своє право власності на земельну ділянку, яку він має намір подарувати, зареєстрував 11 квітня 2008 року, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2008 року серія ЯД № 978340.

З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2007 року між ВАТ ОСОБА_3 Аваль, як іпотекодержателем, і ОСОБА_2, як іпотекодавцем, був укладений Договір іпотеки, відповідно до умов п. 1.1. якого цей Договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору № 014/1179/81/1488 від 06 вересня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), за умовами якого іпотекодавець зобовязаний до 06 вересня 2024 року (включно) повернути іпотекодержателю кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 50750 доларів США, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, комісійну винагороду, а також можливу неустойку (пеню, штраф) у розмірі, строки і у випадках, передбачених кредитом та цим договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору.

У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобовязань за кредитним договором вимагати задоволення за рахунок майна, переданого в іпотеку, на нижчевказаних умовах.

Згідно умов п. 1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1652 га, кадастровий номер :02:007:0018, цільове призначення (використання) якої-будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, буд. 12, що належить іпотекодавцю на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 180818, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 19 жовтня 2006 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року, № 8785. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 55. На вищевказаній земельній ділянці розташований обєкт незавершеного будівництва, який за умовами цього договору також передається в іпотеку; опис обєкта за планом земельної ділянки: А-жилий будинок (готовність 42%); В-вбиральня; Г-погріб; 1-свердловина. Адреса обєкта незавершеного будівництва: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, буд. 12. Вищевказаний обєкт незавершеного будівництва належить іпотекодавцю на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ № 571293, виданий Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області 22 червня 2007 року, реєстраційний номер 495807.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору іпотеки предмет іпотеки, набутий іпотекодавцем у власність під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, передається в іпотеку за його письмовою згодою, яка викладена в окремій заяві, підпис на якій засвідчено ОСОБА_4, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06 вересня 2007 року за р. № 1743. Предмет іпотеки до моменту укладення цього Договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також іпотекою та (або) податковою заставою, не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб, не внесений. Судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договором найму, оренди тощо), як в межах України, так і за межами України, немає, малолітні або неповнолітні особи (віком до 18-ти років) прав користування предметом іпотеки не мають. Право земельного сервітуту на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки, не встановлено. Відсутність заборони відчуження предмета іпотеки підтверджується витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 06 вересня 2007 року за № 14288267, № 14288717.

Згідно вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтенересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно вимог ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека-це вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язаня одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання.

Відповідно до вимог ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно вимог ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що лише з моменту видачі державного акта на право власності на земельну ділянку у ОСОБА_1 виникло право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0055, яку він купив за Договором купівлі-продажу від 21 серпня 2007 року, і в тих межах та з тими координатами, які вказані в державному акті.

На час укладення Договору іпотеки ОСОБА_2 та ВАТ ОСОБА_3 Аваль земельна ділянка, що належить ОСОБА_1, не була виділена в натурі (на місцевості), а право власності в ОСОБА_1 на неї виникло лише 11 квітня 2008 року, тобто після укладення договору іпотеки, незважаючи на те, що договір купівлі-продажу укладений до підписання договору іпотеки.

Також слід зазначити, що в момент укладення договору іпотеки новій земельній ділянці, що утоворилась після продажу частини земельної ділянки, не був присвоєний новий кадастровий номер, вона не була виділена в натурі (на місцевості), і не видано нового державного акту на право власності на земельну ділянку з новими межовими знаками та координатами поворотних точок.

Таким чином, суд, зясувавши дійсні обставини та оцінивши зібрані в справі докази, дійшов висновку, що право власності у ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0055 виникло не з моменту укладення Договору купівлі-продажу від земельної ділянки від 21 серпня 2007 року, а з моменту видачі державного акту на право власності на земельну ділянку-11 квітня 2008 року. На час укладення Договору іпотеки між ОСОБА_2 і ВАТ ОСОБА_3 Аваль від 06 вересня 2007 року було відсутнє зареєстроване у встановленому законом порядку право власності ОСОБА_1 на частину земельної ділянки площею 0,0848 га за адресою: с. Горбовичі, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Некрасова під № 12, оскільки виникло у нього право власності 11 квітня 2008 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 978339, тобто вже після укладення і посвідчення Договору іпотеки від 06 вересня 2007 року.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві і представником позивача в судовому засіданні не доведено та не надано суду належних доказів в обґрунтування заявлених вимог про визнання недійсним Договору іпотеки земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0018, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Некрасова, 12, укладений між ОСОБА_2 і ПАТ ОСОБА_3 Аваль 06 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованого в реєстрі за № 1744. В зв»язку з цим судом не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_1 у звязку із зверненням до суду з даним позовом.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, у суду відсутні правові підстави для визнання недійсним договору іпотеки з тих підстав, на які посилається позивач у своєму позові, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 215, 575, 576 Цивільного кодексу України, ст. ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 7 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Л.М. Ковальчук