Справа № 307/2599/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готра Т.Ю.,

суддів - Собослоя Г.Г. Бисаги Т.Ю.

при секретарі - Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 10 березня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі Банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначало, що 01 червня 2011 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №254/2011, згідно якого Банк надав, а відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 260 000 гривень, на придбання автомобіля, зі сплатою 20% річних з кінцевим терміном повернення до 1 червня 2016 року.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 13 липня 2015 року становить 161 402,56 гривень, з яких 96 071,48 гривень - заборгованість за кредитом, 8 672,45 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом та 56 658,63 гривень - плата за пропуск платежів, яку позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Банку.

Рішенням Тячівського районного суду від 10 березня 2016 року позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 102 615 (сто дві тисячі шістсот п'ятнадцять) гривень 34 копійки заборгованості за кредитним договором №254/2011 від 1 червня 2011 року.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1026 гривень 15 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати зазначене рішення в частині зменшення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором (плата за пропуск платежів) з 56 658,63 грн. до 12 146,41 грн., та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові Банку відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 01 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №254/2011, згідно якого Банк надав, а відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 260 000 гривень, на придбання автомобіля, зі сплатою 20% річних з кінцевим терміном повернення до 1 червня 2016 року.

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 13 липня 2015 року у позичальника ОСОБА_2 наявна заборгованість в сумі 161402,56 гривень, яка складається з 96071,48 гривень - заборгованості за кредитом, 8672,45 гривень - заборгованості по відсотках за користування кредитом та 56658,63 гривень - плата за пропуск платежів.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з кредитного договору №254/2011, укладеного 01 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст.216 ЦК України).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року рішення Тячівського районного суду від 14 грудня 2016 року скасовано.

Ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. про визнання правочину недійсним задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №254/11 від 01 червня 2011 року, укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року, що набрало законної сили, кредитний договір №254/2011 від 01 червня 2011 року, укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2, визнано недійсним, а недійсний правочин, згідно положень ч.1 ст.216 ЦК України, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові Банку до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за недійсним кредитним договором слід відмовити. Апеляційну скаргу Банку задовольнити частково, а апеляційну скаргу відповідача повністю.

Враховуючи, що ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року Банку було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 143-144), тому з позивача слід стягнути на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1128,76 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,- вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 10 березня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові Публічному акціонерному товариству «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1128,76 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді