У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що на підставі наказу МТФ Державного підприємства «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» від 25 травня 2015 року № 56-к його звільнено з посади дояра у зв'язку з призовом на строкову військову службу на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України.

Вважає звільнення таким, що суперечить вимогам ст. 119 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», а тому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 45 190 гривень 96 копійок.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 31 травня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» № 56-к від 25 травня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_4 з посади дояра МТФ у зв'язку із призовом на строкову військову службу.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді дояра МТФ ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» з 26 травня 2015 року.

Стягнуто з ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України», ідентифікаційний код 04687301, на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, компенсацію його середнього заробітку на цьому підприємстві за період часу з 26 травня 2015 року по 23 грудня 2015 року, виплату якої здійснити за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 р. № 105.

Стягнуто з ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України», ідентифікаційний код 04687301, на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, компенсацію його середнього заробітку на цьому підприємстві за період часу з 24 грудня 2015 року по 21 квітня 2016 року, виплату якої здійснити за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді дояра МТФ ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України».

Стягнуто з ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України», ідентифікаційний код 04687301, на користь держави Україна судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року рішення Миронівського районного суду Київської області від 31 травня

2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) підставою припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову службу), крім призову працівника на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року.

За змістом ч. 3 ст. 119 КЗпП України за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності.

Види військової служби передбачені ст. 10 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу».

Встановивши, що позивач призваний на строкову військову службу, апеляційний суд вважав, що станом на 25 травня 2015 року (дату звільнення) положення п. 3 ч. 1 ст. 36 та ч. 3 ст. 119 КЗпП України щодо заборони звільняти працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки зміни до п. 3 ст. 36 та ч.3 ст. 119 КЗпП України, ч .2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» які стосувались поширення гарантій для працівників, звільнених у зв'язку з призовом на різні види військової служби, в тому числі і на строкову військову службу внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду», а тому поширюють свою дію на відносини, які виникли після набуття цим законом чинності - 11 червня 2015 року, у зв'язку з чим обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович