Номер провадження: 22-ц/785/6212/17
Номер справи місцевого суду: 523/2689/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

встановила:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 09.09.2013 р. по 31.12.2015р. у розмірі 11 093,33 грн., на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 09.09.2013 р. по 31.12.2015 року у розмірі 9 033,33 грн та пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 у сумі 41 957 грн, та ОСОБА_5 у розмірі 25 572 грн в обгрунтування чого вказувала на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, в результаті чого утворилася заборгованість.

03.10.2016 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки.

30.01.2017 року ухвалою суду заочне рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2016 року було скасоване, справу призначено до нового розгляду.

04.05.2017 року від позивача надійшли уточнення до позовної заяви (зменшення позовних вимог), а саме просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 у сумі 4 136 грн та ОСОБА_5 у розмірі 4 264 грн.

Представник позивача у судове засідання зявився, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити їх.

Представник відповідача у судове засідання з'явилася, визнала пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1 856 грн та ОСОБА_5 у розмірі 4 868 грн, загалом у розмірі 6724 грн. Вважає, що від пені слід відняти розмір фактично отриманого позивачкою в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів на ОСОБА_4 (2400 грн), тобто фактично позовні вимоги визнала, однак не погоджується з способом нарахування пені.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 7) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 21) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 у сумі 4136 грн та ОСОБА_5 у розмірі 4264 грн. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 675,29 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення плати аліментів на утримання ОСОБА_4 у сумі 1856,00 грн та ОСОБА_5 у розмірі 4264 грн, а в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно з ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04.06.2014 року з ОСОБА_2 було вирішено стягувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400 грн на кожного з дня подачі позову (09.09.2013 року) до досягнення дітьми повноліття.

Після набрання чинності вказаного рішення відповідач не сплачував аліменти, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком державного виконавця на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 09.09.2013 року по 31.12.2015 року у розмірі 11 093,33 грн, на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 09.09.2013 року по 31.12.2015 року у розмірі 9 033,33 грн.

01.03.2017 року відповідачем була сплачена заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 09.09.2013 року по 19.07.2016 року та на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 09.09.2013 року по 31.10.2016 року у розмірі 26 413 грн, що підтверджується квитанціями.

Статтею 180 СК України, встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст.187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Відповідно до ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає судовий порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

В даному випадку борг утворився не на підставах ст.194 СК України - внаслідок неподання виконавчого листа до виконання і не на підставах ст.187 СК України - добровільна сплата аліментів. Борг утворився у звязку з невиконанням боржником рішення суду при примусовому виконанні.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду в примусовому порядку передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Отже, при відсутності спору про розмір заборгованості по аліментам, така заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме таку правову позицію щодо формули розрахунку пені висловив Верховний суд України у останній Постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 складає - 4136 грн, а ОСОБА_5 становить - 4264 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 675,29 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вказані вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6