Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/1146/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 23 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Гансецької І.А., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Умань-Агро», Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про розірвання договору оренди землі, витребування і повернення земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 31 травня 2017 року

встановила:

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.12.2016 року, просила розірвати договір оренди землі № 93 від 10.11.2006, укладений між ОСОБА_4 та Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Умань» Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ДП «Ілліч-Агро Умань»), витребувати у Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок») та повернути ОСОБА_2 земельну частку (пай) загальною площею 3,5976 га, яка знаходиться на території Княжиківської сільської ради Ружинського району Житомирської області. В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 успадкувала зазначену земельну ділянку від її батька ОСОБА_4 Позивач звернулася до ДП «Ілліч-Агро Умань» з пропозицією щодо припинення дії договору оренди вказаного нерухомого майна, проте їй було відмовлено, оскільки права та обов'язки орендаря за договором передано до СПП «Світанок плюс» (далі Сільськогосподарське приватне підприємство «Світанок плюс»), яке було реорганізоване шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок». Також зазначила, що на даний час позивач не отримала орендної плати за 2015 та 2016 роки. Наведене свідчить про систематичне порушення орендарем умов договору в частині несплати орендної плати, що з урахуванням положень ч.1 ст. 141 ЗК України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 31 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права невідповідність висновків суду обставинам справи, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На думку представника позивача, судом при ухваленні рішення не враховано, що Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Умань», з яким укладався договір оренди, не припинилося у розумінні ст. 104 ЦК України, відповідно не реорганізовувалось, а лише багато разів змінювало свою назву (в останній редакції ДП «Умань-Агро»). Останнє без законних підстав та згоди орендодавця передало право оренди спірної земельної ділянки третім особам. Крім того, факт сплати орендарем позивачу орендної плати не був підтверджений належними та допустимими доказами. Тому вважає, що висновок суду про відсутність підстав для розірвання договору є помилковими.

Заслухавши пояснення сторін, які зявилися на судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.11.2006 між ОСОБА_4 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір оренди землі (далі Договір) за умовами якого останньому в оренду передано земельну ділянку загальною площею 3,5976 га, строком на 20 років. Даний договір зареєстрований в Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК 18.01.2017 року за № 75 (а.с.14-15).

Згідно Державних актів серія ЯБ № 731007 та серія ЯБ № 731659 ОСОБА_4 на праві власності належали дві земельні ділянки, які розташовані на території Княжиківської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області площею 0,5945 га (сіножаті, кадастровий № :03:000:0090) та 3,0031 га (рілля, кадастровий № :03:000:0016) відповідно, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12,13).

Із матеріалів справи також вбачається, що 09.03.2015 року ОСОБА_4 помер, спадкоємцем після смерті останнього є позивач. Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06.04.2016 року ОСОБА_2 успадкувала від батька вищевказане нерухоме майно (а.с.10,11).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що реорганізація ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» шляхом виділення СПП «Світанок Плюс», а також подальше припинення СПП «Світанок Плюс» шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок» з урахуванням умов договору та норм Закону України «Про оренду землі» не є правовими підставами для розірвання договору оренди. Також вважав, що позивачем не доведено систематичне порушення відповідачем умов договору оренди в частині несплати орендної плати.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Також п. 34 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Судом встановлено, що ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» змінило найменування на ДП «Ілліч-Агро Умань» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», що підтверджується Статутом, затвердженим загальними зборами протокол № 13 від 01.07.2010 року (а.с.34-37).

Рішеннями загальних зборів ТОВ «Харвіст Холдинг» від 22.11.2012 року (протокол № 65): створено СПП «Світанок Плюс» шляхом реорганізації, а саме, виділу з ДП «Ілліч-Агро Умань» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; затверджено розмір статутного капіталу, Статут та розподільчий баланс між ДП «Ілліч-Агро Умань» та СПП «Світанок Плюс», складений станом на 30.09.2012 року. Додатком до цього балансу є Перелік договорів оренди земельних ділянок, укладених з фізичними особами, за якими права та обов'язки передаються від ДП «Ілліч-Агро Умань» до СПП «Світанок Плюс», в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_4Г (а.с.34-44, 130, 149-151)

У подальшому, ДП «Ілліч-Агро Умань» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» змінювало своє найменування на ДП «Харвіст Умань», ДП «Умань-Агро» (а.с.45-47).

В подальшому СПП «Світанок Плюс» було реорганізоване (припинено) шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма Світанок» (а.с.152-166).

Згідно ч.1 ст.56 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і громадян шляхом заснування нового, реорганізації (злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення) діючого (діючих) суб`єкта господарювання з додержанням вимог законодавства.

При цьому в ч.1 ст. 109 ЦК України визначено, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Таким чином, виділення - такий спосіб реорганізації, внаслідок якого з діючого суб`єкта господарювання виділяється один або декілька нових суб`єктів господарювання без припинення діяльності реорганізованого суб`єкта. У разі виділення одного або декількох нових суб`єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов`язки реорганізованого суб`єкта.

Судом встановлено, що право оренди, зокрема, право оренди спірних земельних ділянок, були виділені та передані до статутного капіталу СПП «Світанок Плюс», яке було створено шляхом реорганізації ДП «Ілліч-Агро Умань» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», а саме : шляхом виділення СПП «Світанок Плюс» з вказаного Дочірнього підприємства. В подальшому СПП «Світанок Плюс» було реорганізовано шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма Світанок», внаслідок якого до останнього перейшли всі права та обовязки, які були внесені в якості вкладу ДП «Харвіст-Умань») (до заміни найменування - ДП «ІЛЛІЧ-АГРО Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча») у статутний капітал СПП «Світанок плюс».

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що у даному випадку мала місце реорганізація юридичної особи-орендаря, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди та витребування земельної ділянки, навівши відповідні мотиви.

У звязку чим доводи апеляційної скарги щодо незаконного користування відповідачем ПСП «Агрофірма Світанок» вказаними земельними ділянками є безпідставними та не доведеними.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно із п.«д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Відповідно до пп. 8, 10 Договору оренди землі передбачено, що розмір орендної плати складає 1,5% вартості орендуємої земельної ділянки з урахуванням індексації, а саме : 569 грн. 60 коп. Розрахунки з орендної плати встановлюються у натуральній, грошовій та відробітковій формах за згодою сторін, оформленою письмовою заявкою Орендодавця. Виплата орендної плати здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року. за домовленістю сторін строк внесення орендної плати може бути змінений.

Згідно відомостей на видачу готівки орендної плати за 2016 рік та довідки № 377 від 09.03.2017 року, ПСП «Агрофірма Світанок» виплатило ОСОБА_2 орендну плату за 2016 рік в розмірі 8653 грн. Крім того, факт виплати та отримання вказаних коштів також підтвердила позивач під час апеляційного розгляду справи. Орендна плата за 2015 рік виплачена не була.

Разом з тим, несвоєчасне внесення орендної плати у строки, визначені договором, є підставою для стягнення пені за прострочку платежу (п.12.Договору), а не для розірвання договору оренди. У звязку з чим, покази свідка ОСОБА_5 в частині звернення позивача після прийняття спадщини до відповідача з вимогою про виплату орендної плати правового значення для вирішення спору не мають.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку наявне разове порушення відповідачем умов договору, що відповідно не вважається підставою в розумінні до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України для розірвання договору оренди земельної ділянки у звязку із систематичною несплатою орендної плати.

З цього приводу є правова позиція Верховного Суду України висловлена у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, від 28 вересні 2016 року у справі № 6-977цс16, які в силу ст.360-7 ЦПК мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачає.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши справу в повному об'ємі, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду та безпідставності приведених в апеляційній скарзі доводів, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: