Справа № 373/1075/15-ц Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/3213/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_3 на дії ОСОБА_4 - старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_5 ,-

встановила:

У березні 2017 року ПАТ «ОСОБА_2 національний кредит» звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на таке.

17 березня 2017 року державним виконавцем Переяслав-Хмельницького МВДВС ГТУЮ у Київській області була винесена постанова про повернення виконавчого документа заявнику, який є стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2015 року задоволені позовні банку до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Вказали, що постанова винесена з порушенням вимог закону «Про виконавче провадження», оскільки виконавець здійснив не повний перелік необхідних дій для примусового виконання судового рішення.

Заявник просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачеві від 17 березня 2017 по виконавчому провадженню №51829741 за виконавчим листом №2-532/15, виданим 17 вересня 2015 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_2 кредит» боргу у розмірі 22 385,11 грн. та скасувати винесену державним виконавцем постанову про повернення виконавчого документа.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року скаргу задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду, Переяслав-Хмельницький МВДВС ГТУЮ у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне зясування судом обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що майно належне боржнику не виявлене, джерела доходів та номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах відсутні, а тому оскаржуваний виконавчий документ винесено у відповідності до вимог закону.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції, виходив із того, що держаний виконавець діяв всупереч вимогам ст.ст. 1, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», чим порушив права скаржника.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VII, що набрав чинності з 05.10.2016 року (зі змінами) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений перелік засад з дотриманням яких здійснюється виконавче провадження, а саме: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Встановлено, що 04 серпня 2016 року державним виконавцем Переяслав-Хмельницького МВДВС ГТУЮ у Київській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача на виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2015 року задоволені позовні банку до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

04 серпня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та направлено до територіального сервісного центру 3248 МВС в Київській області для виконання та боржнику до відома.

05 серпня 2016 року направлено запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника

05 серпня 2016 року внесено відомості щодо арешту на все нерухоме майно боржника до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Згідно відповіді УПФУ про осіб - боржників, які отримують пенсії № НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року - інформацію не знайдено.

Згідно відповіді УПФУ про осіб - боржників, які працюють № НОМЕР_2 від 15 серпня 2016 року - інформацію не знайдено.

Згідно відповіді ОДПІ про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах № НОМЕР_3 від 08 серпня 2016 року - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

10 серпня 2016 року внесено відомості щодо арешту на все рухоме майно боржника до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек від 10 серпня 2016 року - інформація щодо майна боржника відсутня.

10 серпня 2016 року на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України направлено запит щодо місця реєстрації боржника.

Згідно відповіді Держсільгоспінспекції від 07 вересня 2016 року сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстрована.

Згідно відповіді Держгеокадастра від 13 вересня 2016 року державні акти на право і власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди І землі за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді ВАДР УДМС в Київській області від 23 вересня 2016 року боржник зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно відповіді ОДПІ про джерела отримання доходів № НОМЕР_4 від 26 рудня року - інформація стосовно боржника в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді ОДПІ про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах № НОМЕР_5 від 26 грудня 2016 року - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді УПФУ про осіб - боржників, які отримують пенсії № НОМЕР_6 від 29 грудня 2016 року - інформацію не знайдено.

Згідно відповіді УПФУ про осіб - боржників, які працюють № НОМЕР_7 від 31 січня 2017 року - інформацію не знайдено.

Згідно відповіді ОДПІ про номери рахунків, відкритих юридичними особами та /або фізичними особами - підприємцями № НОМЕР_8 від 31 січня 2017 року - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на , обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді УПФУ про осіб - боржників, які працюють № НОМЕР_9 від 31 січня 2017 року - інформацію не знайдено.

Згідно відповіді ОДПІ про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб № НОМЕР_10 від 31 січня 2017 року - інформація стосовно боржника в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді УПФУ про осіб - боржників, які отримують пенсії № НОМЕР_11 від 31 січня 2017 року - інформацію не знайдено.

Згідно аналітичного пошуку транспортних засобів по базах «НАІС ДДАІ» МВС України та Автомобіль - транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Виходом за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі встановлено, що майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє, про що складено акт державного виконавця від 16 березня 2017 року.

17 березня 2017 року державним виконавцем Переяслав-Хмельницького МВДВС ГТУЮ у Київській області була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягвувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стаття 10 Закону України "Про виконавче провадження" містить перелік наступних заходів примусового виконання рішень:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, з врахуванням вказаних фактичних обставин та вказаних положень закону, колегія суддів дійшла висновку про своєчасність та повний обсяг вчинених державним виконавцем дій щодо виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, та здійснення ним заходів щодо розшуку такого майна.

В заяві стягувача про незаконній дій державного виконавця по поверненню виконавчого документу не наведено переліку виконавчих дій, який виконавець був зобов»язаний зробити, але не зробив, задля примусового виконання судового рішення.

Констатуючи формальний підхід державного виконавця до виконання судового рішення, суд першої інстанції не конкретизував, у чому він полягає; суд не зазначив, чому він вважає безпідставним та формальним акт державного виконавця від 16 березня 2017 року, яким встановлено, що майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про безпідставне повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачеві є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону.

Дії державного виконавця були законними та правомірними відповідно до вимог чинного законодавства, а саме ст.ст. 10, 18, 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскільки ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права її не можна вважати законною та обґрунтованою, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_3.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді