Справа № 755/6543/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про залишення позову без розгляду, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Марлен Україна» про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань щодо усунення недоліків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Марлен Україна» про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань щодо усунення недоліків та відшкодування моральної шкоди.

07 серпня 2017 року представник відповідача Козоглу К.Ю. в судовому засіданні подала заяву про залишення позовну заяву без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.207 Циільного процесуального кодекс України, у зв'язку з несплатою позивачем судового збору при зверненні з цим позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду, вважає заявлене клопотання необґрунтованим, оскільки виходячи з предмету спору позивач звільнений від сплати судового збору на підстав ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши думку сторін спору, оцінивши наведені представником відповідача підстави для залишення позову без розгляду, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Як передбачено у ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір». Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

З 01 вересня 2015 року Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Отже, з 01 вересня 2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що «споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав».

Таким чином, вказане свідчить про наявність двох нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Згідно з статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

В той же час, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

При цьому, Закон України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01 вересня 2015 року, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Виходячи зі змісту положень ст.2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8000,00 грн.).

За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн.).

Згідно положень ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Разом з тим, виходячи з предмет спору позивачем заявлено одночасно вимоги майнового характеру ( стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань щодо усунення недоліків) та немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди), що зумовлює сплату судового збору в загальному розмірі 1280,00 грн., з урахуванням положень ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», однак при зверненні з цим позовом до суду, позивачем не надано доказів, які мали підтвердити сплату судового збору, що зумовлює залишення позову без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків для надання доказів сплати судового збору.

Відповідно до положень п.8 ч.1 ст.207 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача Козоглу К.Ю. про залишення позову без розгляду є передчасною та не підлягає задоволенню на даній стадії цивільного процесу, оскільки застосування наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст.207 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає попереднє вирішення судом питання щодо надання позивачу строку для усунення недоліків, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статях 119 і 120 цього Кодексу, та відповідно наслідком недотримання цієї умови є залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись п.8 ч.1 ст.207, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача Козоглу К.Ю. про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Марлен Україна» про стягнення неустойки за прострочення виконання зобовязань щодо усунення недоліків та відшкодування моральної шкоди.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Марлен Україна» про стягнення неустойки за прострочення виконання зобовязань щодо усунення недоліків та відшкодування моральної шкоди залишити без руху та надати строк до „17" серпня 2017 р. для виправлення вказаних недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Копію цієї ухвали вручити представнику позивача ОСОБА_4 для відома.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я :