Справа № 462/8473/15 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/259/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 05 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

10.12.2015 року ПАТ «Львівобленерго» звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідачів 1503,52 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі є мешканцями квартири АДРЕСА_1, даний будинок перебував на балансі ДЖКП ДК «ЛОРТА», яке ухвалою господарського суду Львівської області від 09.07.2014 року ліквідоване, право вимоги до боржників ДЖКП ДК «ЛОРТА», в тому числі відповідача, перейшло до ПАТ «Львівобленерго». Зазначає, що оскільки ДЖКП ДК «ЛОРТА» зверталося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржників суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, який 28.04.2014 року скасовано, зазначені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 05 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржило Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що право вимоги до боржників ДЖКП ДК «Лорта» щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги набуло ПАТ «Львівобленерго» згідно договору про відступлення права вимоги. Заборгованість відповідачів в розмірі 1503,52 грн. виявлена арбітражним керуючим при здійснення ним своїх повноважень у ліквідаційній процедурі та включена до складу дебіторської заборгованості банкрута, про що зазначено в ухвалі господарського суду від 09.07.2014р. у справі № 5015/5411/12. Однак судом першої інстанції не було враховано вказаних фактів, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Сторони у судове засідання не з»явилися, хоча належним чином у відповідності до ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи були повідомлені, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. При цьому неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Згідно з ч.1. ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником 3/4 частки квартири АДРЕСА_1. Окрім неї, у вказаній квартирі проживаються та зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4

Також установлено, що за вказаною адресою відповідачі отримували житлово-комунальні послуги, які надавались ДЖКП ДК «ЛОРТА», при цьому станом на січень 2014 року в них наявна заборгованість в розмірі 1503,52 грн.

04.04.2014 року Залізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ за заявою ДЖКП ДК «ЛОРТА» про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 1503,52 грн. заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги і 121,80 грн. судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.04.2014 року вказаний судовий наказ Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2014 року скасовано.

Відмовляючи у задоволенні позову за безпідставністю, районний суд виходив з того, що представником позивача не було надано жодних доказів документальних підтверджень про виникнення суми боргу та коли така сума виникла.

Проте повністю з такими висновками сулу погодитися не можна.

Згідно договору № 2 про відступлення прав вимоги від 18.06.2014 року первісний кредитор - ДЖКП ДК «ЛОРТА» передав, а новий кредитор - ПАТ «Львівобленерго» прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредитору за надані житлово-комунальні послуги фізичним особам на загальну суму 425 262,88 грн., і став кредитором за цими зобов'язаннями.

Згідно з додатком до вищевказаного договору, який є невід»ємною частиною договору, заборгованість відповідачів складає 1 503,52 грн.

Вказаний договір затверджений ухвалою Господарського суду Львівської області у справі № 5015/5411/12 про банкрутство ДЖКП ДК «ЛОРТА» /а.с.9-14/.

З даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості у розмірі 1 503,52 грн, ПАТ «Львівобленерго» звернулося до суду 10.12.2015 року.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем ПАТ «Львівобленерго» не зазначено періоду, за який виникла заборгованість у розмірі 1503,52 грн., що підлягає стягненню з відповідачів. А судом установлено, що у відповідачів відсутня заборгованість за житлово-комунальні послуги з грудня 2012 року (у межах позовної давності), що підтверджується відповідними квитанціями про сплату за надані послуги (а.с. 167-182), на спростування яких позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів.

22.01.2016 року ОСОБА_3, 18.02.2016 року - ОСОБА_4, ОСОБА_2 подали до суду заяву про застосування позовної давності (а.с.32-35,66,67).

Враховуючи наведене, оскільки відповідно до положень п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові, а відповідачами така вимога була заявлена, у позові слід відмовити з цих підстав. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.2, 314 ч.2, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити за спливом позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: