Номер провадження: 22-ц/785/2648/17
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретарів - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Маккенлі» про поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив поновити його на посаді керівника дочірнього підприємства «Маккенлі» (далі - ДП).

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що рішенням загальних зборів засновників ДП від 18.12.2014 р. його призначено на посаду директора ДП.

З витягу із ЄДРПОУ йому стало відомо, що з 10.02.2016 р. директором ДП є Приміч Д.В.. Звільнення його з роботи вважає незаконним, оскільки: - його не повідомили про причини звільнення; - не було видано наказу про звільнення з роботи та не було видано трудову книжку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ДП «Маккенлі» у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважало необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалося на те, що підставою для зміни керівництва стало невиконання позивачем обов'язків директора, його зникнення разом з печаткою, статутом, бухгалтерською та іншої документацією. Статутом ДП передбачено, що директор призначається та відкликається засновником. Апелянт працює в іншому підприємстві. Доказів того, що апелянт працює директором в іншому підприємстві за сумісництвом не надано. Позивачем пропущено строк звернення до суду.

Представник ДП у судовому засіданні підтримав викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень не неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення останнього відбулося на підставі рішення загальних зборів ДП від 08.01.2016 р.. 10.02.2016 р. новим директором ДП було видано відповідний наказ (а. с. 94 - 98).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 62, 63, 65 ГК України, ст. 41 КЗпП України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що рішенням загальних зборів засновників ДП від 18.12.2014 р. ОСОБА_4 призначено на посаду директора ДП (а. с. 9).

Відповідно до звернень ДП до поліції ОСОБА_4 перестав виконувати обов'язки директора підприємства, зник без передачі ДП печатки, статуту ДП, бухгалтерської та іншої господарської документації (а. с. 46 - 51).

Пунктами 7.1, 7.2 Статуту ДП (а. с. 28 - 41) передбачено, що управління ДП здійснюється засновником, йому належать остаточне рішення по всім питанням діяльності ДП. До виключної компетенції засновника відноситься, зокрема призначення та відкликання Директора.

Згідно протоколу загальних зборів засновників ДП від 08.02.2016 р. (а. с. 42) ОСОБА_4 звільнено з посади директора ДП з 09.02.2016 р..

На посаду директора ДП з 10.02.2016 р. призначено Приміча Д.В.

10.02.2016 р. директор ДП видав наказ № 2/16-К про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ДП з 10.02.2016 р.. Підстава видання наказу - рішення загальних зборів ДП від 08.02.2016 р. (а. с. 43).

10.02.2016 р. наказ про звільнення було направлено поштою ОСОБА_4 (а. с. 44).

Відповідно до відомостей про юридичну особу (а. с. 87 - 90) ОСОБА_4 з 11.04.2016 р. є керівником ТОВ «Орловський завод».

Між сторонами виникли трудові правовідносини щодо припинення трудового договору.

Статтями 62, 63, 65 ГК України передбачено, що підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні може діяти приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єктів господарювання.

Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного фонду в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний фонд, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством.

Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

За правилами, передбаченими п. 4 ст. 36, п. 1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації усіх форм власності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», з послідуючими змінами та доповненнями, на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філіалі, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу).

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубими, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що підставами звільнення ОСОБА_4 з роботи на посаді директора ДП стало його невиконання обов'язків директора ДП у зв'язку із зникненням разом з документацією ДП, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову про поновлення на роботі.

Доводи апелянта про не видачу йому трудової книжки, не ознайомлення з наказом про звільнення, знаходження на посаді директора іншого підприємства за сумісництвом, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду про законність звільнення, а стосуються тільки процедури звільнення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова