АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа НОМЕР_1/2450/16-ц Номер провадження 22-ц/786/193/17Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката Павличенка В.Г.,

відповідача ОСОБА_4 та його представника адвоката Садового В.В.,

третьої особи ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно ордеру на житлове приміщення НОМЕР_1, виданого 05 листопада 1993 року виконкомом Лубенської міської ради, ОСОБА_2 та її син ОСОБА_6 отримали двокімнатну ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

За повідомленням Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління від 09 серпня 2016 року № 9265, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 (а.с. 10).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 15 січня 1999 року змінено умови договору найму житлового приміщення в квартир АДРЕСА_1.

Виділено у користування ОСОБА_4 кімнату пл.12,4 кв.м., зобов'язавши Лубенське ДК ЖЕУ укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення з відкриттям окремого особового рахунку.

Виділено у користування ОСОБА_2 кімнату пл.16,2 кв.м., зобов'язавши Лубенське ДК ЖЕУ укласти з нею окремий договір найму житлового приміщення з відкриттям окремого особового рахунку.

Залишено в загальному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_2, коридор, ванну, туалет, дві кладові.

В користування ОСОБА_4 виділено лоджію, а в користування ОСОБА_2 балкон.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 05 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2010 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_4 - задоволено.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. та зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні житловим приміщенням (а.с.51-51) .

Вищезазначеним рішенням було встановлено, що виконання рішення Лубенського міськрайонного суду від 15 січня 1999 року про визначення порядку користування жилим приміщенням сторонами не проводилось, оскільки вони примирились та проживали однією сім'єю до 2007 року. Стосунки між сторонами погіршилися через постійні сварки і ОСОБА_4 був вимушений залишити тимчасово своє помешкання.

Обґрунтовуючи дані позовні вимоги, ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач без поважних причин понад шість місяців у квартирі не проживає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивач продовжує чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні ним квартирою АДРЕСА_1, а тому прийшов до висновку про наявність поважних причин його відсутності за вказаною адресою.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Так, районним судом встановлено, що відповідач не має вільного доступу до квартири, в якій він зареєстрований через те, що ОСОБА_2 змінила замки на вхідних дверях квартири і не дозволяє ОСОБА_4 потрапити до спірної квартири.

Зазначена обставина підтверджується, зокрема, актом комісії будинкового комітету від 07 вересня 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 в присутності членів комісії звернувся до ОСОБА_2 з проханням впустити його в квартиру № 33 та надати ключі від даної квартири, але ОСОБА_2 категорично відмовилась впускати ОСОБА_4 та надати йому ключі (а.с. 50).

Про факт зміни замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1, чим створюються перешкоди в її користуванні, ОСОБА_4 повідомляв органам внутрішніх справ у серпні 2014р. ( а.с.77-80).

ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснила, що вона дійсно в 2009р. змінила замок на вхідних дверях.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі, спростовується наведеними вище доказами наявності перешкод у ОСОБА_4, створеними діями ОСОБА_2 у вільному користуванні квартирою.

Посилання в скарзі на те, що відповідач власноручно писав заяву до комунальних служб про не нарахування оплати за надані комунальні послуги через тимчасове не проживання в квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2008р. також не впливає на висновки суду щодо поважності причин відсутності відповідача за місцем його реєстрації, так як стосується інших правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ О. І. Обідіна

/підпис/ В.П.Пікуль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна