Справа № 344/2121/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1262/2017
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Проскурніцький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Возняк В.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота"(далі - ПАТ "Банк Золоті Ворота") в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Золоті Ворота" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі законних представників ОСОБА_3 та ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у користування правом власності, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Золоті Ворота" Єрмака Валерія Олександровича на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року ПАТ "Банк Золоті Ворота" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Золоті Ворота" звернувся в суд із вищевказаним позовом та просив усунути перешкоди у користуванні правом власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах якої діють законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в ній.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва від 29 липня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ПАТ «Банк Золоті Ворота» належить квартири по АДРЕСА_1. Однак у вказаній квартири зареєстровані та проживаю відповідачі. Проживаючи у квартири без будь-яких правових підстав відповідачі створюють ПАТ відповідні перешкоди та порушують право на володіння та розпорядження власністю. А тому відповідно до норми ст. 391 ЦК України вони повинні бути визнані такими, що втратили право на користування спірним житловим приміщенням в судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» Єрмак В.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що всупереч ст.214 ЦПК України судом неправильно визначено обставини справи, які мають суттєве значення, та які правовідносини випливають із встановлених обставин.

Також при вирішенні спору не враховано, що в зв'язку із набуттям банком 29.07.2013 року права власності на вказану квартиру іпотека припинилася. В зв'язку із цим до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення ст.ст.39,40 Закону України «Про іпотеку». Поза увагою суду залишилося і те, що позовні вимоги обґрунтовано банком порушенням відповідачами їхнього права власності, зокрема, права користування нею, підстави для захисту якого передбачені нормами ст.ст.383,391,405 ЦК України.

Відтак, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право власності на спірну квартиру, відповідно і члени їх сім'ї, в тому числі неповнолітня дитина, втратили право користування житловим приміщенням в ній. Правовий висновок щодо цього міститься в постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року № 6-158цс14, однак судом він не застосований.

Крім того, додатковою підставою для визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням згідно ч.2 ст.405 ЦК є його відсутність в даній квартирі понад один рік. Наведена обставина підтверджується інформацією слідчих органів про його перебування в міжнародному розшуку.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Рішенням Апеляційного суду від 23 вересня 2016 року апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» Єрмака Валерія Олександровича задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року скасоване.

Ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Банк Золоті Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» задоволено.

Усунути перешкоди у користуванні ПАТ «Банк Золоті Ворота» правом власності на квартиру АДРЕСА_1. Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якої діють законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» по 578,76 грн понесених судових витрат.

Стягнути на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» із ОСОБА_3, ОСОБА_7, які діють як законні представники ОСОБА_6, по 289,38 грн понесених судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення апеляційного суду від 23.09.2016 року скасоване, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в результаті звернення стягнення на майно відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, квартиру АДРЕСА_1, 29.07.2013 року на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Угрин Л.А., зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за №1584 та Витягу з Державного реєстру про право власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7074851 від 29.07.2013року позивач набув права приватної власності на дану квартиру.

У квартирі зареєстровані та проживають четверо дорослих осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та одна неповнолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( том 1, а.с.6).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-975 цс та у справі №6-447 цс 15 за змістом статей 39,40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖКУКРС особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення ( частина 2 статті 109 ЖК УРСР).

Аналогічним є і правова позиція ВСУ у справі №6-1892 цс 15, де зазначено, що за змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Як встановлено в судовому засіданні, спірна квартира АДРЕСА_1 набута не за рахунок кредитних коштів.

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2830цс15 : за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132-2 ЖК УРСР.

Відповідно до ч.3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Також, відповідно до ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Статтею 398 ЦК України визначено, що право володіння виникає на підставах, встановлених законом. Тобто, володіння відповідачами майном позивача (фактичне проживання в квартирі) засновано на правових підставах, що передбачені чинним законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі (ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітня ОСОБА_6) живуть в квартирі, що не була придбана за кредитні кошти, іншого житла в них немає.

Отже, за змістом вказаних положень закону особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та яке було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, надається інше постійне житло.

При виселенні у судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відстуність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Золоті Ворота" Єрмака Валерія Олександровича відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко