Романівський районний суд Житомирської області
4 січня 2017 року смт.Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Бабич С.В., розглянувши ухвалу судді Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року про судове доручення,-
13 грудня 2016 року до Романівського районного суду Житомирської області надійшла для виконання ухвала судді Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року про судове доручення, що постановлена у цивільній справі № 447/1790/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Згідно вказаної ухвали, суд, якому вона адресована, має викликати та допитати відповідача ОСОБА_2 по наступних питаннях.
1. Чи визнає відповідач позовні вимоги? Якщо не визнає, то з яких мотивів. Що може пояснити з приводу заявлених вимог?
2. Чи приймає відповідач участь у вихованні дітей? Якщо приймає, то у який спосіб?
3. Чи працює відповідач? Якщо так, то зазначити посаду та місце роботи, зазначити середній заробіток за останній рік роботи. Зазначити інші розміри та джерела доходу. Вказати ідентифікаційний номер.
4. Чи згоден відповідач, щоб справа розглядалася у його відсутності, чи має намір особисто прийняти участь в розгляді справи?
Дотримуючись вимог частин 2 та 3 статті 132 та статті 14 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), Романівський районний суд Житомирської області здійснив судовий виклик відповідача у судове засідання, в якому підлягало виконанню судове доручення щодо збирання доказів на підставі вищевказаної ухвали, однак, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленним про час і місце судового засідання, до суду не з»явився.
За вказаних обставин Романівський районний суд Житомирської області повідомляє про неможливість виконання ухвали про судове доручення, виходячи в наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Суд як державний орган зобов"язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 132 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) України передбачено, що суд, який розглядає справу, в разі необхідності збирання доказів за межами його територіальної підсудності доручає відповідному суду провести певні процесуальні дії.
Таким чином судове доручення це доручення провести певні процесуальні дії, спрямовані на збирання (одержання та фіксацію) певних доказів, які один суд дає іншому.
За змістом статтей 57 та 62 ЦПК України пояснення сторони може бути засобом доказування лише у разі допиту цієї сторони, за її згодою, як свідка.
Згідно ухвали судді Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року, суду, якому адресована ухвала, не надаються повноваження допитати ОСОБА_2 в якості свідка. Процесуальні ж дії, вчинення яких доручається, не спрямовані на збирання певних доказів. Ці дії, відповідно до цивільного процесуального законодавства, повинні вчинятися судом, який розглядає справу.
Керуючись статтею 122 ЦПК України, суддя,-
Ухвалу судді Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року про судове доручення повернути до Миколаївського районного суду Львівської області.

Суддя С.В.Бабич