Головуючий суду 1 інстанції - Форощук О.В.
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 431/662/17
Провадження № 22ц/782/462/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Орлова І.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу керівника Старобільської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі: Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИЛА:

14 лютого 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що 08 жовтня 2016 року між ним та відповідачем було досягнуто домовленості щодо придбання транспортного засобу марки Audi A4, державний номер НОМЕР_1,1997 року випуску, НОМЕР_2, червоного кольору. На підтвердження намірів, того ж дня сторони підписали договір купівлі-продажу. Вартість спірного транспортного засобу за домовленістю між сторонами договору становила 50 000 грн., і дану грошову суму одержано продавцем, який в свою чергу зобов'язався передати спірний автомобіль позивачу у розумні строки. Проте, взяте на себе зобов'язання відповідачем не виконано, тому позивач позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію спірного транспортного засобу на своє ім'я. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд, визнати дійсним договір купівлі - продажу транспортного засобу - автомобілю марки Audi A4, державний номер НОМЕР_1,1997 року випуску, НОМЕР_2, червоного кольору, укладений 08.10.2016 року між ОСОБА_3, як продавцем, і ОСОБА_2, як покупцем. Визнати за ним право власності на спірний транспортний засіб.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі - продажу транспортного засобу - автомобілю марки Audi A4, державний номер НОМЕР_1,1997 року випуску, НОМЕР_2, червоного кольору, укладений 08.10.2016 року між ОСОБА_3, як продавцем, і ОСОБА_2, як покупцем.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб - автомобіль марки Audi A4, державний номер НОМЕР_1,1997 року випуску, НОМЕР_2, червоного кольору.

В апеляційній скарзі прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області просить суд, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 березня 2017 року скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду, які суперечать нормам матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Заслухавши доповідача, доводи апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судова колегія вважає, що судом вказані вимоги закону не виконано.

Так, предмет позову - це конкретна матеріальна-правова вимога позивача до відповідача, яка витікає із спірного правовідношення, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд, визнати дійсним договір купівлі продажу транспортного засобу та визнати за ним право власності на спірне рухоме майно.

Для визнання такого договору дійсним обов'язковою умовою, як і для будь якого іншого договору, є відповідність його змісту Цивільного кодекса України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 203 ЦК України).

За загальним правилом правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам його дійсності. Правомірність правочину означає, що він не повинен порушувати відповідних вимог закону, загальних та спеціальних законодавчих заборон.

Матеріалами справи встановлено, що на час укладення між сторонами договору купівлі - продажу від 08.10.2016 року спірного транспортного засобу, відповідач ОСОБА_3 не був наділений повноваженнями щодо розпорядження автомобілем марки Audi A4, державний номер НОМЕР_1, 1997 року випуску, НОМЕР_2, червоного кольору, оскільки його право власності на вказаний транспортний засіб, що був предметом вчиненого сторонами правочину, документально не підтверджено, матеріалами справи не доведено.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення, керувався вимогами ст.334 ЦК України і не звернув уваги на те, що у даному випадку правовідносини, що виникли між сторонами стосуються договору купівлі-продажу транспортного засобу, за яким право власності у набувача не виникає з моменту передачі останньому транспортного засобу. Для набуття права власності на транспортний засіб передбачено спеціальний порядок, згідно якого транспортний засіб підлягає обов'язковій державній реєстрації, а у разі нездійснення державної реєстрації правочин не є вчиненим.

За таких обставин, підстави для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог у суду відсутні.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України та роз'яснень, що викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено вимоги матеріального та процесуального права, тому рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності на транспортний засіб.

Виходячи з документально підтверджених судових витрат, колегія суддів відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь прокуратури Луганської області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 704 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу першого керівника Старобільської місцевої прокуратури задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та визнання права власності на транспортний засіб відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 гривень 00 копійок на розрахунковий рахунок прокуратури Луганської області №0839; банк:ДКСУ м. Київ МФО 820172; .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: