Справа № 308/6069/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

при секретарі Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи - Невицька сільська рада Ужгородського району, Ужгородська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала зі спадкодавцем бабусею ОСОБА_3, яка померла 21 жовтня 2012 року на час відкриття спадщини за адресою с.Невицьке Ужгородського району Закарпатської області, вул.Нова, 17.

Мотивуючи вимоги заяви вказує на те, що вона ОСОБА_2 є спадкоємцем померлої 21.10.2012 року бабусі ОСОБА_3, яка на випадок своєї смерті залишила заповіт від 11.07.2009 року, згідно якого все своє майно заповіла їй. Даний заповіт не змінено та не відмінено. Після смерті бабусі ОСОБА_3 відкрилася спадщина,яка складається із житлового будинку, який знаходиться в с.Невицьке Ужгородського району, вул.Нова, 17, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.03.2005 року №1-276. На час відкриття спадщини вона постійно по день смерті бабусі ОСОБА_3 проживала разом із спадкодавцем в будинку в с.Невицьке Ужгородського району, вул.Нова, 17, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, прийняла спадщину за своєю бабусею , але у визначений законом строк не звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину. При зверненні до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не доведено факт спільного проживання зі спадкодавцем так як вона не була зареєстрована за вказаною адресою. У звязку з вказаними обставинами звернулася до суду та просить суд ухвалити рішення яким встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою : Ужгородський район, с.Невицьке вул.Нова, 17.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у заяві, надавши суду пояснення аналогічні викладеним у заяві. Зазначила, що із свого народження проживала із бабусею ОСОБА_4 У 2011 році вона із бабусею повернулись проживати у будинок в с.Невицьке вул.Нова, 17, в якому спільно проживали до дня смерті бабусі. Після смерті бабусі вона продовжує проживати у вказаному будинку. Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини за померлою бабусею. В судове засідання після оголошеної перерви в судовому розгляді заявник не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у заяві. В судове засідання після оголошеної перерви в судовому розгляді представник заявника не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представники заінтересованих осіб Невицької сільської ради Ужгородського району та Ужгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені, подали на адресу суду письмові заяви про розгляд справи у відсутності представників заінтересованих осіб.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Cудом встановлено, що 21 жовтня 2012 року померла бабуся заявника ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №144976 від 24.10.2012 року, копія якого приєднана до матеріалів справи

За життя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишила на імя ОСОБА_2 заповіт посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 11.07.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-1775, згідно якого на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, що все її майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося і чому б воно не заключалося, і взагалі усе те, що належить їй за законом або на що вона матиме право на день смерті, заповіла в цілому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Після смерті ОСОБА_3, яка померла 21.10.2012 року, відкрилась спадщина за заповітом до складу якої в тому числі входить житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Невицьке Ужгородського району Закарпатської області, вул.Нова, 17, в якому заявник ОСОБА_2 проживала без реєстрації разом з спадкодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний житловий будинок належить спадкодавцеві ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 04.03.2005 року зареєстрованого в реєстрі №1-276, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Ужгородського районного державного підприємства технічної інвентаризації №6969422 від 11.04.2005 року.

Судом встановлено, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після закінчення строку визначеного ст.1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, звернулась до державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори, однак у усній формі їй було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та розяснено право звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця.

Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5)

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Cудам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини (п. 3 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз'яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину .

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи посвідчених 23.05.2016 року секретарем виконавчого комітету Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області заяв ОСОБА_5, мешк. с.Невицьке, вул.Нова, 20, ОСОБА_6, мешк. с.Невицьке, вул.Нова, 26, та ОСОБА_7, мешк. с.Невицьке, вул.Нова, 19, останні підтвердили, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала на день смерті з померлою бабусею ОСОБА_3, за адресою с.Невицьке, вул.Нова, 17, Ужгородського району, доглядала та опікувалася нею, після смерті продовжує дбати за її будинком.

Факт проживання ОСОБА_2 в будинку за адресою с.Невицьке, вул.Нова, 17, разом з своєю бабусею ОСОБА_3, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що є сусідкою заявниці ОСОБА_2, яка разом з батьками, дідусем і бабусею проживала в будинку за адресою с.Невицьке, вул.Нова, 17, з самого дитинства, ходила в садочок та школу. На день смерті бабусі ОСОБА_3 онучка ОСОБА_2 проживала разом з нею, доглядала її, та на даний час продовжує проживати у вказаному будинку.

Свідок ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні в якості свідка показала, що є сусідкою заявниці ОСОБА_2 ОСОБА_2 проживала із дитинства в будинку за адресою с.Невицьке, вул.Нова, 17, разом з своєю бабусею ОСОБА_3 та дідусем. Разом з бабусею ОСОБА_3 Гафією певний період часу проживала в м.Берегово, але згодом вони повернулися разом до с.Невицьке, в будинок №17 по вул.ОСОБА_9, онука постійно доглядала за бабусею. На день смерті ОСОБА_3 заявниця проживала разом з нею і продовжує там проживати на теперішній час.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_2 народилася та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Вона там проживала з дідом і бабою, перебувала весь час під їх опікою. Подорослішавши вона доглядала за ними і на час смерті бабусі ОСОБА_3 проживала з нею за вказаною адресою.

Згідно заяви ОСОБА_10, посвідченої 07.02.2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованої в реєстрі за №216, а також заяви ОСОБА_12, посвідченої 07.02.2017 року заступником голови з питань діяльності виконавчих органів Камяницької сільської ради Ужгородського району ОСОБА_13 та зареєстрованої в реєстрі за №10, останні повідомляють суду про те, що їм відомо про наявність заповіту від їх матері ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2. Стверджують, що не претендують на спадщину, яка залишилася після смерті їх матері, яка померла 21 жовтня 2012 року.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що заявником доведені ті обставини на які вона посилалась, як на підставу своїх вимог та належними доказами довела перед судом факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а відтак позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, а тому за встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог.

Керуючись ст.ст. 1216 1219, 1223, 1268-1272 ЦК України , ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, зацікавлені особи - Невицька сільська рада Ужгородського району, Ужгородська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживала з спадкодавцем - бабусею ОСОБА_3, яка померла 21 жовтня 2012 року, на час відкриття спадщини за адресою с.Невицьке Ужгородського району Закарпатської області, вул.Нова, 17.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08.05.2017 року із урахуванням вихідних днів та днів перебування судді у відпустці.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1