Номер провадження: 22-ц/785/72/17
Головуючий у першій інстанції Сопільняк О. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

За участю секретаря- Поліхранової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7,яка діє в інтересах 3-ї особи ОСОБА_8 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 02.11.2015 року по справі за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_9,3-я особа:відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області,органу опіки та піклування Кодимської райдержадміністрації Одеської області в особі служби у справах дітей,ОСОБА_8

-про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження,

ВСТАНОВИЛА:

27 травня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_9 в котрих просив суд визнати його,ОСОБА_6,біологічним батьком ОСОБА_10 ,та внести зміни про батька у актовий запис за № 4712 про походження дитини,де батьком зазначити ОСОБА_6 та виключити з актового запису у книзі актів реєстрації цивільного стану за № 4712 про народження дитини ОСОБА_10 відомості про батька ОСОБА_9.

Вимоги обґрунтовував тим, що він перебував з ОСОБА_12 у близьких стосунках.Після припинення стосунків поїхав на заробітки до іншої країни.Проте, що вона чекала дитину не знав.

26 листопада 2009 році ОСОБА_12 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб,а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився його син ОСОБА_10,батьком котрого записаний відповідач-ОСОБА_9,котрий не є біологічним батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Піанура,провінція Неаполь,Італійської республіки в ДТП загинула ОСОБА_12-матір дитини.

Позивач зазначає, що 16.09.2013 році проведено дослідження № 8 центром Управління УМВС України у Вінницькій області та встановлено генетичні ознаки(ДНК-профіль)зразків слини ОСОБА_6( об'єкт №10) та ОСОБА_10(об'єкт № 2),які наведені в таблиці(додаток)ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути біологічним батьком дитини,ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2. Ймовірність складає 99,97%. Між біологічним батьком ОСОБА_6 та дитирною ОСОБА_10 є біологічна спорідненість,тобто справжнім біологічним батьком дитини-ОСОБА_6

Посилаючись на вимоги ст.129 СК України просив задовольнити позовні вимоги.

В своїх запереченнях відповідач зазначав, що з ОСОБА_12 познайомився в 2007 році та з того часу у них виникли близькі стосунки.З 2008 року стали проживати разом у м. Вінниці у її бабусі-ОСОБА_5 та 26 листопада зареєстрували шлюб, так як на той час ОСОБА_12 носила від нього дитину.ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син та він записаний батьком дитини.Після смерті ОСОБА_16 дитина знаходиться з ним, а баба дитини намагається вивезти його до Італії, а тому заявили надуманий позов.При цьому відповідач звертає увагу на ч.2 ст.129 СК України посилаючись на те, що вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік,яка починається від дня коли особа дізналась або могла дізнатися про своє батьківство.(а.с.83-95 т.1).

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 02.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 02.11.2015 року у задоволенні позову відмовлено.(т.1 а.с.240-246)

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 10.11.2015 року виправлено описку у вступній та резолютивній частині рішення Кодимського районного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року у зазначенні призвища позивача ОСОБА_6,змінивши запис «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6».( т.1 а.с.251)

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про задоволення позову ОСОБА_6 в повному обсязі,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що їй достеменно відомо про інтимні стосунки за життя її доньки з ОСОБА_6 починаючи з 2007 року та ОСОБА_9 знає, що він не є біологічним батьком дитини та необґрунтовано не визнав висновок спеціаліста.

В апеляційній скаргі представника 3-ї особи- ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду з ухваленням нового, про задоволення позову,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилається на те, що суд не врахував висновок спеціаліста,а тому просила апеляційний суд призначити судову генетичну експертизу.

В судове засідання не зявився позивач та його представник,3-я особа ОСОБА_8 та її представник, представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області,орган опіки та піклування Кодимської райдержадміністрації Одеської області в особі служби у справах дітей,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В своїх заява представник позивача та представник 3-ї особи-ОСОБА_8 просять відкласти справу в зв'язку з хворобою.

Судова колегія відхиляє заявлені клопотання з врахуванням розумності строку розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, що з'явились, перевіривши матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд вважав недоведеними вимоги позивача щодо кровної спорідненості чи її відсутності.При цьому вважав, що позивачем не заявлялись вимоги щодо застосування строків позовної давності.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст.8 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Посилаючись на те,що позивач являється біологічним батьком ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач надає лише висновок спеціаліста від 16.09.2013 року винесений за заявою ОСОБА_8( а.с.60 т.1)

Між тим, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.03.2016 року призначена судова генетично-молекулярна експертиза .( а.с. 86-88 т.2).

Відповідно до висновку експерта № 59 від 21.07.2016 року молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено,що громадянин ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_4 може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2 з ймовірністю 99,99% таким чином,батьківство практично доведено.( т.2 а.с.112-120).

В судовому засіданні представники заявників просили призначит повторну судо-медичну молекулярно-генетичну експертизу з використанням ДНК та доручити її експертам НДЕЦ при ГУМВС України в м. Києві посилаючись на те, що експертами порушено порядок відбору зразків у під експертних.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.23016 року по справі призначено повторну суджово-медичну молекулярно-генетичну експертизу,проведення котрої доручено Київському міському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України».

10.03.2017 року повідомлено про неможливість проведення експертизи в зв'язку з неявкою ОСОБА_9 та дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що в зв'язку з психо-емоціним станом дитини,він відмовляється від проведення повторного дослідження в м. Києві.

Судова колегія не застосовує примусовий привід відповідача з дитиною на проведення повторної експертизи,оскільки Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних,сімейних та кримінальних справах не передбачає можливості застосування про визнання батьківства засобів примусу для проведення експертизи.

Будь-яких інших доказів та клопотань до апеляційного суду не надходило.

При розгляді спави встановлено, що відповідач з ОСОБА_12 познайомився в 2007 році. 26 листопада 2009 році зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, батьком котрого записаний-ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати малолітного ОСОБА_10 померла.

Дитина після смерті матері знаходиться на вихованні у батька-ОСОБА_9,котрий займається його вихованням та піклуванням.

Як вбачається з матеріалів справи самим позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він являється біологічним батьком дитини.

. Посилання на те, що збір крові проведений в порушенні п.2.5.5. Правил проведення судово-медичних експертиз(досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи не спростовує того факту, що Молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_4 може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2 з ймовірністю 99,99% таким чином,батьківство практично доведено.( т.2 а.с.112-120).

Крім того, саме за заявою представника ОСОБА_6,адвоката Веселовою О.О.,надавалась згода на збір крові у ОСОБА_6 без присутності ОСОБА_9 та дитини,оскільки він є громадянином РФ.( а.с.99 т.2).

Сам ж висновок спеціаліста від 16.09.2013 року № 8 проведений на підставі заяви ОСОБА_8без забору крові, а тому районний суд правомірно не взяв його до уваги ( а.с.60 т.1).

Висновок Кодимської районної державної адміністрації Служби у справах дітей,сам по собі не є підставою для задоволення позову,оскільки є не мотивованим,а відсутність доказів належного вихованя не є правовою підставою для внесення змін до актового запису про народження відомостей про батька.( а.с.49 т.2).

Відповідно до ст.20 СК України до вимог,що випливають із сімейних відносин,позовна давність не застосовується ,крім випадків,передбачених ст. ст.72 ч.2,129 ч.2,138 ч.3, ст.139 ч.3 цього закону.

У випадках,передбачених частиною першою цієї статті,позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України,якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 129 СК україни особа,яка вважає себе батьком дитини,народженою жінкою,яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком,має право пред'явити до її чоловіка,якщо він записаний батьком дитини,позов про визнання свого батьківства.

У частині другій цієї статті закріплено,що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік,яка починається від дня,коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Законодавець у частині другій ст.20 СК України передбачив субсударне застосування положень ЦК України,які стосуються позовної давності,до сімейних відносин у випадках,передбачених частиною першою ст.20 СК України.

За правилами ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення.

В своїх запереченнях позивач посилався на пропуск строку позовної давності ОСОБА_6, проте заяви про застосування строку позовної давності матеріали справи не містять.

За таких обставин,судова колегія погоджується з судженням районного суду про відсутність підстав для застосування строку позовної давності .

Виходячи з того, що в супереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України позивач ОСОБА_6 не довів своїх позовних вимог та не надав суду безумовних, беззастережних та переконливих доказів кровної спорідненості з малолітнім ОСОБА_10, районний суд прийшов до правильного висновку щодо відмови в заявлених вимогах.

Керуючись ст. 218, 303, 308,315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7,яка діє в інтересах 3-ї особи ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 02.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та підлягає оскарженню в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - А.І.Дрішлюк

Є.С.Сєвєрова