Номер провадження 2/289/174/17
Справа № 289/2070/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 м .Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі Пергун Р.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишевицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що після смерті її матері відкрилась спадщина, до якої входить, з поміж іншого, житловий будинок, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляюпть у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, спадщину вона прийняла шляхом постійного проживання, доглядом за будинком, іншим чином ніж шляхом звернення до суду її спадкові права не набути, просить суд визнати за нею право власності на цілий житловий будинок.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без участі їх представника, позов просять зодовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 дійсно приходиться матірю позивача відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП № 269996, вона померла 06.02.2003 року у віці 57 років, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 207698, вона була власником цілого житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Садова, 23, с. Вишевичі, Радомишльського району, Житомирської області.

Також встановлено, що свідоцтво про право власності на даний житловий будинок не видавалось та право власності належним чином не оформлено, тому нотаріусом правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності.

27.01.2003 року ОСОБА_2 склала заповіт на імя своєї доньки ОСОБА_1, яким заповіла їй все своє майно, серед іншого й спірний житловий будинок, після своєї смерті.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 її дочка ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа №290/2003.

Крім того встановлено, що позивач фактично вступила у спадщину шляхом постійного проживання з матірю, доглядом за будинком, згідно довідки, виданої Виконкомом Вишевицької сільської ради.

У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги»

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла 06.02.2003 року в с. Вишевичі, Радомишльського району, Житомирської області у віці 57 років право власності на цілий житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Садова, 23, с. Вишевичі, Радомишльського району, Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Свінцицький