Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - ЛКП «Житловик-С», про зміну договору житлового найму, за касаційною скаргою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м. Львова від

29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від

14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила суд змінити договір житлового найму квартири

АДРЕСА_1; визнати її наймачем даної квартири; зобов'язати Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради внести зміни до договору житлового найму на спірну квартиру щодо основного квартиронаймача - ОСОБА_4 та зобов'язати ЛКП «Житловик-С» змінити особові рахунки по оплаті за утримання квартири на її ім'я.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона зареєстрована, постійно проживає, здійснює утримання квартири АДРЕСА_1, яка не приватизована та перебуває у власності міської ради. Ордер на вказане жиле приміщення був наданий батьку її чоловіка - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_6, у зв'язку із чим вона звернулась до відповідача із заявою про зміну умов житлового найму, оскільки після смерті попереднього квартиронаймача, вона, як член його сім'ї, продовжує там проживати та утримує вказану квартиру. Відповідач відмовив їй у задоволенні вказаної заяви з підстав відсутності всіх необхідних документів, а тому вона звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 вересня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Змінено договір житлового найму на квартиру АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_4 основним квартиронаймачем цієї квартири.

Зобов'язано Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради внести зміни до договору житлового найму на квартиру АДРЕСА_1 щодо основного квартиронаймача, вказавши таким ОСОБА_4

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі голова Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач на підставі ст. 106 ЖК УРСР має право вимагати визнання її наймачем спірної квартири замість попереднього наймача, який помер, при цьому враховуючи відмову відповідача, отриману в позасудовому порядку, права останньої підлягають захисту в судовому порядку.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім'я якого видано ордер.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім'ї має також і особа, яка перестала бути членом сім'ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні.

Відповідно до ст. 106 ЖК УРСР у разі втрати наймачем права на жиле приміщення будь який його член сім'ї має право за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором житлового приміщення замість попереднього наймача.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 на законних підставах зареєстрована та проживає у спірній квартирі, оскільки була членом сім'ї основного квартиронаймача, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав, передбачених ст. 106 ЖК УРСР, для визнання її наймачем спірної квартири після смерті попереднього квартиронаймача.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається голова Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_7 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 вересня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 грудня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

Л.М.Мазур

Т.О. Писана