Справа № 157/1573/16-ц
Провадження №2/157/50/17
РІШЕННЯ
Іменем України
13 січня 2017 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря Фесь Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Окрім того, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на навчання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3275 грн. за 2016 навчальний рік, витрати на навчання сина наперед (у разі продовження навчання) періодично, зі стягненням 4575 грн. у строк до 31 грудня 2016 року; 8375 грн. - до 20 серпня 2017 року; 9125 грн. - до 20 серпня 2018 року, рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, в якій просить змінити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; також стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на навчання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини додаткових витрат, а саме, стягнути витрати в розмірі 3275 грн. за 2016 рік навчальний рік, стягнути витрати на навчання сина наперед (у разі продовження навчання) періодично зі стягненням 4575 грн. у строк до 31 грудня 2016 року, 8375 грн. до 20 серпня 2017 року, 9125 грн. до 20 серпня 2018 року; рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання; а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалами суду від 03 листопада 2016 року та від 30 листопада 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також в частині позовних вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_5 , і стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, зупинено.

Ухвалою суду від 07 грудня 2016 року роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина.

Позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина зазначає, що з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2002 рік. Після розірвання шлюбу вони продовжували спільно проживати у громадянському шлюбі до 2012 року. Від шлюбу у них є троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Судовим наказом від 31 липня 2012 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Основний тягар по утриманню дітей несе вона, оскільки діти проживають з нею, однак достатніх коштів для забезпечення їх потреб не має. Відповідач працевлаштований, має регулярний стабільний дохід як за місцем своєї основної роботи в Камінь-Каширському ВУЖКГ, так і за місцем служби по контракту в Камінь-Каширському районному військовому комісаріаті. Їхня дочка ОСОБА_7 має вроджене захворювання очей, потребує постійного стаціонарного лікування, яке вона проходить двічі на рік та потребує значних коштів на це лікування. Старший син ОСОБА_8 у 2016 році поступив на платну систему навчання до Луцької філії Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний коледж «Монада», за 4 місяці навчання нею сплачено 6100 грн. та сплачено 450 грн. за договором добровільного страхування від нещасних випадків, оскільки укладення такого договору передбачено п.2.2.6 договору про навчання. Згідно зі ст. 185 СК України, яка передбачає участь батьків у додаткових витратах на дитину, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки подальше здобуття освіти та отримання певної кваліфікації свідчить про розвиток здібностей дитини за обраною майбутньою спеціальністю, підготовку її до самостійного життя, тому просить витрати в розмірі 1/2 від суми 6550 грн., понесені нею на навчання сина ОСОБА_8 , стягнути з відповідача, тобто витрати в розмірі 3275 грн. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України зобов`язати відповідача фінансувати витрати на навчання сина наперед (у разі продовження навчання) періодично, зі стягненням 1/2 частини додаткових витрат на навчання дитини, а саме стягнути 4575 грн. зі строком сплати цих коштів до 31 грудня 2016 року; 8375 грн. - до 20 серпня 2017 року; 9125 грн. - до 20 серпня 2018 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина підтримали повністю з викладених у позові підстав і просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина ОСОБА_8 не визнав і пояснив, що немає можливості оплачувати навчання сина ОСОБА_4 , останній не погоджував з ним подальше продовження навчання для здобуття професії.

Заслухавши думку позивачки та її представника, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в позові належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з 30 липня 2012 року.

Відповідно до договору про навчання від 05 серпня 2016 року, ОСОБА_5 є студентом Луцької філії Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний коледж «Монада», відділення «Стоматологія ортопедична», навчання платне, перший навчальний рік 15250 грн., другий навчальний рік 16750 грн., третій навчальний рік 18250 грн., термін навчання три роки з 01 вересня 2016 року по 05 липня 2019 року.

З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що його навчання у медичному коледжі оплачує мати ОСОБА_1 , однак останній сплачувати кошти за його навчання самій важко, а батько добровільно надавати кошти на оплату навчання відмовляється.

З копій квитанцій від 05 серпня 2016 року та від 05 січня 2017 року вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 сплачено за навчання сина ОСОБА_8 у медичному коледжі 12200 грн. (6100 грн. + 6100 грн.). Також нею сплачено у відповідності до договору про навчання від 05 серпня 2016 року та договору добровільного страхування від нещасних випадків від 05 серпня 2016 року страховий платіж в сумі 450 грн. (копія квитанції від 05 серпня 2016 року).

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Неповнолітній син сторін ОСОБА_12 продовжує навчання у навчальному закладі саме з метою здобуття професійної освіти, що, на думку суду, не відноситься до таких особливих обставин, про які зазначено у ст. 185 СК України.

Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються. Такий висновок відповідає правовій позицій, наведеній Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що вимоги позивачки про стягнення половини витрат на навчання неповнолітнього сина, який фактично продовжує навчатися з метою здобуття професійної освіти, є безпідставними, у зв`язку з чим, в задоволенні позову належить відмовити.

Оскільки в позові про стягнення додаткових витрат на навчання сина відмовлено повністю, то понесені позивачкою судові витрати, пов`язані з пред`явленням цих позовних вимог, відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О. В. Антонюк