АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/309/17 Головуючий 1 інстанції - Ніколаєнко І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2016 року за позовом Компанії «Новаагро Лімітед» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, -

встановила:

21 серпня 2016 року Компанія «Новаагро Лімітед» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору.

26 серпня 2016 року представником Компанії «Новаагро Лімітед» була подана уточнена позовна заява до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2016 року було відкрито провадження у справі за позовом Компанії «Новаагро Лімітед» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, і справу призначено до судового розгляду.

З цією ухвалою не погодились відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, кожен з яких подав апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів апеляційних скарг заявники посилаються на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, без врахування положень ст.ст.32,109,113 ЦПК України. Зазначають, що при відкритті провадження у справі суд не звернув уваги на те, що у даному випадку участь у справі кількох відповідачів є неможливою, оскільки:

- предметом спору є визнання недійсними абсолютно різних договорів про надання правової допомоги;

- предметом спору не є спільні права та обов'язки відповідачів, у кожного з яких наявні власні права та обов'язки, визначені конкретним договором і спірні договори укладені кож

ним з відповідачів окремо;

- права і обов'язки відповідачів у даній справі не виникли з однієї підстави;

- предметом спору у даній справі не є однорідні права і обов'язки, оскільки у кожного з відповідачів права та обов'язки встановлені конкретно визначеним договором про надання правової допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2016 року про відкриття провадження, в частині визнання недійсним договору про надання правової допомоги від 20 січня 2016 року, укладеного між ним та Компанією «Новаагро Лімітед» - скасувати, справу в цій частині передати для розгляду до Червонозаводського районного суду міста Харкова за місцем його реєстрації.

ОСОБА_2 також просить скасувати оскаржувану ним ухвалу, в частині визнання недійсним договору про надання правової допомоги від 20 січня 2016 року, укладеного між ним та Компанією «Новаагро Лімітед», а справу в цій частині передати для розгляду до Харківського районного суду Харківської області за місцем його реєстрації.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить про скасування ухвали Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2016 року, в частині визнання недійсним договору про надання правової допомоги від 20 січня 2016 року, укладеного між ним та Компанією «Новаагро Лімітед», та про передачу справи в цій частині для розгляду до Ленінського районного суду міста Харкова за місцем його реєстрації.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та вважав обґрунтованими апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_3.

ОСОБА_1 у письмовій заяві апеляційну скаргу підтримав та вважав обґрунтованими апеляційні скарги інших відповідачів.

ОСОБА_4 у письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити апеляційні скарги.

Представник позивача проти задоволення апеляційних скарг заперечував.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За приписами ст.293 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Отже, єдиною підставою для оскарження ухвали суду про відкриття провадження та для її скасування є недотримання правил підсудності.

Статтею 113 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Матеріали справи свідчать, що один з відповідачів у справі - ОСОБА_4, зареєстрований у Київському районі міста Харкова, що стало підставою для постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Посилання в апеляційних скаргах відповідачів на те, що при відкритті провадження суд допустився, щодо кожного з них порушень вимог ст.32 ЦПК України, та невірно витлумачив положення ст.113 цього Кодексу, не можуть бути підставою для скасування ухвали про відкриття провадження, але доводи відповідачів про безпідставне об'єднання в одній позовні заяві кількох непов'язаних між собою вимог підлягають перевірці судом першої інстанції.

При цьому це питання може бути вирішено судом першої інстанції як з власної ініціативи, так і з ініціативи сторін.

Слід зазначити, що матеріали справи містять письмові клопотання ОСОБА_2 про роз'єднання позовних вимог та передачу справи за підсудністю, і клопотання ОСОБА_3 про передачу справи за підсудністю, і такі клопотання судом першої інстанції не розглянуті.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу і на те, що в порушення вимог ст.122 ЦПК України суд відкрив провадження без наявності у справі інформації компетентного органу щодо місця реєстрації (перебування) відповідачів. Така інформація була отримана судом лише 08 вересня 2016 року, а провадження у справі відкрито 31 серпня 2016 року.

Порядок передачі справи з одного суду до іншого врегульовано ст.116 ЦПК України, за приписами якої, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема у випадку, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності. Передача справи з одного суду до іншого здійснюється на підставі ухвали суду після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - після залишення її без задоволення.

За змістом процесуального закону, як питання відкриття провадження, так і питання передачі справи з одного суду до іншого відповідно до ст.116 ЦПК України, відносяться до виключної компетенції суду першої інстанції, та не можуть бути вирішені апеляційним судом. При цьому до іншого суду передається відкрита провадженням справа, а не позов.

Отже, вимоги апеляційних скарг про скасування ухвали про відкриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2, та ОСОБА_1, з передачею справи в цій частині для розгляду до інших судів за місцем реєстрації кожного з відповідачів (ст.109 ЦПК України), не ґрунтуються на законі.

Враховуючи, що на час відкриття провадження один з відповідачів був зареєстрований в Київському районі міста Харкова, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення правил підсудності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді