Справа № 185/3995/17
Провадження № 2/185/2669/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянув у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, суд

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 01.11.2010 року між ПАТ «Фінростбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №158, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 320 000,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 31.10.2025 року з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами в розмірі 28% річних. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та проценти у повному обсязі в порядку та строки, передбачені договором. У порушення умов кредитного договору у встановлений строк відповідачем не проводилися чергові платежі. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 158 від 01.11.2010 року, між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №5455. Предметом іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м, з надвірними будовами, що знаходяться за адресою: вул. Панкратової, 13, м. Донецьк. Взятих на себе за кредитним договором зобов'язань відповідач не виконує належним чином, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість. 14 жовтня 2013 року Кіровським районним судом м. Донецька ухвалено рішення по цивільній справі №258/1281/13-і (2/258/1071/13) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 158 від 01.11.2010 року в розмірі 54 7181,70 грн. 25 січня 2017 року між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги № 52, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Також, 25 січня 2017 року між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові.

Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

01 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 158, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 320 000,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 31.10.2025 року з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами в розмірі 28% річних.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 158 від 01.11.2010 року, між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №5455. Предметом іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м, з надвірними будовами, що знаходяться за адресою: вул. Панкратової, 13, м. Донецьк.

Взяті на себе за кредитним договором №158 від 01.11.2010 року зобов'язання по поверненню кредиту та процентів ОСОБА_1 виконує не належним чином, у зв'язку з чим за кредитним договором виникла прострочена заборгованість.

14 жовтня 2013 року Кіровським районним судом м. Донецька ухвалено рішення по цивільній справі №258/1281/13-і (2/258/1071/13) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №158 від 01.11.2010 року в розмірі 547181,70 грн.

25 січня 2017 року між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги № 52, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до позичальника за кредитним договором № 158 від 01.11.2010 року.

Крім того, 25 січня 2017 року між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки, який зареєстрований у реєстрі за № 5455 від 01.11.2010 року, укладеним між ПАТ "Фінростбанк" та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач набув прав кредитора за кредитним договором та іпотечним договором, які були укладені 01.11.2010 року між ПАТ "Фінростбанк" та ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно п. 3.1.4 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконанні Іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним та/або цим договором, реалізувати його відповідно до п.5.5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання майна, переданого в іпотеку, а також інших витрати, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору та умов Кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Пунктом 42 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло законного права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 37 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Як вбачається із вказаних кредитного договору та договору іпотеки, вони були підписані їх сторонами і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних їх умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Будь-які дані про визнання цих договорів в судовому порядку недійсними суду не надавалися.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Будь-яких належних доказів у спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано, як не надано доказів існування заборгованості за кредитним договором у іншому розмірі, ніж вказано позивачем.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 88, 212, 213, 215, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення - задовольнити в повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () за кредитним договором № 158 від 01.11.2010 року в розмірі 547 181 (п'ятсот сорок сім тисяч сто вісімдесят одна) грн. 70 коп. - звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходяться за адресою: вул. Панкратової, буд. 13, м. Донецьк, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,0503 га, кадастровий номер :00:007:0399, який належить ОСОБА_1, шляхом продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації, з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прав на проведення всіх необхідних дій, пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційного порядку.

Суддя: В.М. Бондаренко