Справа № 505/4017/16-ц
Провадження № 2/505/392/2017
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Бондаренко Н. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Подільської міської ради Одеської області про визнання права власності,
ВСТАНОВ И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 15.11.2016 року в суд з цим позовом, стверджуючи, що у 2000 році нею відповідно до дозвільних документів та проектної документації була збудована прибудова до квартири АДРЕСА_1 , розміром 7х4 м. При цьому у всіх документах зазначена прибудова помилково значиться як торгівельний павільйон (МАФ). Однак згідно проектної документації збудована нею прибудова відповідно до вимог Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17.08.2000 р. №507, відповідає всім нормам терміну «будівля» і не відповідає терміну «торгівельний павільйон МАФ». Через вказану помилку вона не має змоги оформити право власності на збудовану нею будівлю.

З урахуванням уточнення, позивач в кінцевому просила суд встановити, що збудована нею, ОСОБА_1 , в 2000 році прибудова до квартири АДРЕСА_2 розміром 26,8 кв.м є капітальною спорудою «будівля» і не є являється малою архітектурною формою ( торгівельним павільйоном) та визнати за нею право приватної власності на нежитлове приміщення №2, розміром 26,8 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 .

В ході судового розгляду справи представник позивачки адвокат Сівун В.Т. підтримав уточнений позов у повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю Семенюк С.В. проти позову не заперечував, а наявні у справі обставини справи пояснював не кваліфікованістю працівників виконкому, які свого часу готовили відповідні документи на виконком та помилково визначили спірний об`єкт як торговий павільйон, що за визначення є МАФ.
Вислухавши представників сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, в квітні 1998 року командир військової частини № НОМЕР_1 надав ОСОБА_1 дозвіл на будівництво прибудови до квартири АДРЕСА_1 , розміром 7x4 метра. В тому ж році були розроблені технічні умови цієї прибудови, відповідно до яких вказана прибудова розміщається на стрічковому фундаменті з бетонних блоків ФБС, з стінами із цегли та шиферною крівлею по дерев`яних стропильних конструкціях, тобто паяється капітальною будівлею.

27.06.2000 р. ОСОБА_1 звернулась до начальника Котовського гарнізону і отримала

дозвіл на будівництво промислового магазину на тому самому місці де їй в 1998 році дозволили будувати прибудову до квартири АДРЕСА_1 , розміром 7x4 метра.

26.09.2000 р. рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради №354 було затверджено акт вибору земельної ділянки від 20.07.2000 р., та дозволено ОСОБА_1 проектування і будівництво торгівельного павільйону прибудованого до квартири АДРЕСА_1 , розміром 7x4 метра. Згідно затвердженої проектної документації зазначений павільйон розміщається на стрічковому фундаменті з бетонних блоків, монолітного залізобетонного поясу, з стінами із керамічної цегли, та шиферною крівлею по дерев`яних стропильних конструкціях, тобто являється капітальною будівлею.

26 вересня 2000 року відділом архітектури та містобудування м. Котовськ ОСОБА_1 видано дозвіл на будівництво вищевказаного павільйону розміром 7x4 м. прибудованого до квартири АДРЕСА_1 . В тому ж 2000 році будівництво зазначеної прибудови було закінчено та був складений акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації, а саме торгівельного павільйону по продажу промислових товарів і побутової хімії прибудованого до квартири АДРЕСА_1 , розміром 27 кв.м. Цей акт затверджено рішенням виконкому Котовської міської ради № 479 від 29.12.2000 року «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію об`єктів на території міста».

Згідно рішення виконкому Котовської міської ради №1 від 28.01.2016 р. торгівельному павільйону по продажу промислових товарів і побутової хімії надано окрему адресу: АДРЕСА_4 , а рішенням Котовської міської ради № 50-ІІ від 02.03.2016 року вул. Самборського перейменовано в вул. Армійську.

Як вбачається з копії технічного паспорту на спірний об`єкт в натурі є: нежитлове приміщення (будівля) №2 розміром 26,8 кв.м., у складі нежитлові приміщення І - 21,9 кв.м, ІІ -2,7 кв.м, ІІІ-2,2 кв.м, нежитлового приміщення літ «а2» і нежитлового приміщення літ. «а3», за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно звіту №30051016-1 від 30.05.2016 року, ринкова вартість прибудованого нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , становить 38413,00 грн.

20.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась в Реєстраційну службу Котовського Управління юстиції з вимогою державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме права власності на торгівельний павільйон по продажу промислових товарів і побутової хімії розташований за адресою : АДРЕСА_4 і отримала відповідь, що згідно ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», павільйони належать до малих архітектурних форм (МАФ), тому відповідно до ст.5 Знову України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вони не підлягають державній реєстрації.

Як вбачається з пояснень представника відповідача, працівниками виконкому, які готовили відповідні документи, було помилково визначено спірний об`єкт як торговий павільйон, тобто як малу архітектурну форму.

Таким чином, ОСОБА_1 не може здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену будівлю, так як в усіх дозвільних документах та рішеннях виконавчої влади значиться, що це не будівля, а торговий павільйон (МАФ), здача в експлуатацію та державна реєстрація речових прав на які не передбачена.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати документа, що підтверджує право власності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.
Суд вважає, що недоліки правовстановлюючих документів не можуть перешкоджати позивачці здійснити державну реєстрацію права власності на збудовану нею будівлю.

Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що збудована ОСОБА_1 в 2000 році прибудова до квартири АДРЕСА_2 розміром 26,8 кв.м є капітальною спорудою «будівля» і не є являється малою архітектурною формою ( торгівельним павільйоном).

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлове приміщення №2, розміром 26,8 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили у порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я