Справа № 289/1455/16-ц
Номер провадження 2/289/46/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького І. М.,

при секретарі Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верлоцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Верлоцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2, який помер 16 червня 2007 року у віці 45 років в с. Верлок, Радомишльського р-ну Житомирської області право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради Радомишльського р-ну Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204,00 гривень, що належало померлому батьку згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0045797, виданого на його імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20.12.1996 року.

Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, народилась 19.07.1986 року в с. Верлок, Радомишльського р-ну, Житомирської області.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії ІІ-ТП № 477353, що видане Верлоцькою сільською радою, Радомишльського району, Житомирської області 02.08.1986 року, її батьками є: батько ОСОБА_2, українець та мати ОСОБА_3, українка.

16 червня 2007 року у віці 45 років помер батько позивача, ОСОБА_2, в с. Верлок, Радомишльського р-ну, Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 279965, видане повторно Радомишльським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 07.06.2016 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_2, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняла позивач та мати позивача ОСОБА_3, шляхом постійної реєстрації та проживання з покійним, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних платежів та отриманням коштів за землю даний факт також підтверджує довідка № 415 від 17.08.2016 року, що видана виконкомом Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Судом встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом, так як ОСОБА_3, відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. Крім того, спадщину після смерті ОСОБА_2, ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після його смерті не заводилась дані факти також підтверджує витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44906399 від 30.08.2016 року.

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка з поміж всього іншого, складається із земельної частки (паю) члена ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради, Радомишльського р-ну Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204,00 гривень, що належала померлому батьку згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0045797, виданого на його імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20.12.1996 року.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивач, як єдина спадкоємиця першої черги (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що відсутній оригінал необхідного правовстановлюючого документу, а відповідно до вимог ЗУ «Про нотаріат», це є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії тобто видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку».

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

А згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса.

Таким чином, враховуючи, що відсутній необхідний правовстановлюючий документ на земельний пай позивач вимушена звернутися до Радомишльського районного суду Житомирської області із відповідною позовною заявою.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1221-1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270 ЦПК Українисуд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Верлоцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2, який помер 16 червня 2007 року у віці 45 років в с. Верлок, Радомишльського р-ну Житомирської області право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради Радомишльського р-ну Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204,00 гривень, що належало померлому батьку згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0045797, виданого на його імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20.12.1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький