АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/17918/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1709/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал ІК.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

17 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Українські поліметали» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що наказом генерального директора № 19 від 5 грудня 2014 року його прийнято на посаду заступника генерального директора ДАК «Українські поліметали».

Зазначив, що з моменту прийняття його не роботу заробітна плата жодного разу не була виплачена, натомість він сумлінно виконує взяті на себе обов'язки.

Як на доказ існування заборгованості по заробітній платі, ОСОБА_3 посилається на довідку, видану ДАК «Українські поліметали», згідно якої, станом на 31 травня 2015 року заборгованість підприємства складає 37 492,04 грн.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ДАК «Українські поліметали» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату у розмірі 37 492,04 грн. за період з 5 грудня 2014 року по 32 травня 2015 року, зобов'язати відповідача сплатити всі необхідні страхові внески та податки, передбачені діючим законодавством України, виходячи із нарахованої заробітної плати.

Згідно копії наказу про прийняття ОСОБА_3 на роботу від 5 грудня 2014 року, наданого позивачем, 5 грудня 2014 року останнього прийнято на посаду заступника генерального директора ДАК «Українські поліметали» з 5 грудня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Згідно листа ДАК «Українські поліметали» від 28 січня 2016 року, станом на 4 червня 2015 рік обов'язки генерального директора виконував ОСОБА_4

Згідно довідки підписаної першим заступником генерального директора ДАК «Українські поліметали» ОСОБА_5 позивачу була нарахована але не виплачена заробітна плата за період з 5 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року в розмірі 37492 грн.

Згідно п. 6.19.1 статуту відповідача генеральний директор має право передавати свої повноваження першому заступнику Генерального директора. У разі тимчасової відсутності генерального директора його повноваження покладаються на першого заступника

Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження перебування у трудових відносинах з відповідачем.

Колегія суддів не може прийняти до уваги надану позивачем копію акту приймання-передачі бухгалтерської документації, пов'язаної із нарахуванням заробітної плати працівника ДАК «Українські поліметали» від 13 вересня 2015 року, оскільки копія документу у розумінні ст. 60 ЦПК України не є належним та допустимим доказом, оригінал документу суду не надано.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін

В порядку ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Разом з тим, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що факт фактичного допущення працівника до роботи може бути підтверджений шляхом доказування факту виконання працівником певної роботи та факту виконання працедавцем обов'язків виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо перебування у трудових відносинах з відповідачем та фактичне виконання своїх службових обов'язків, ОСОБА_3 не доведено.

Таким чином в ході розгляду справи не є доведеними, як факт виконання позивачем роботи за дорученням відповідача, так і факти оплати відповідачем заробітної плати позивачу, а також забезпечення відповідачем умов праці, які необхідні для виконання роботи позивачем.

Враховуючи вкладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді