РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/201/17
Провадження № 2/327/94/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2017 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання - Літвіновій Т.А.

за відсутності осіб, які повинні приймати участь у розгляді справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,7804 гектарів, розташовану на території АДРЕСА_4 та передану для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, що належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 24 лютого 1998 року Азовською сільською радою Розівського району Запорізької області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_4 у віці 75 років померла її мати - ОСОБА_4. Відповідно до заповіту, посвідченого 13 жовтня 2009 року секретарем Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі - Азовська сільська рада), реєстровий № 127, ОСОБА_4 заповіла позивачці житловий будинок № 36, розташований по вул. В. Шило в с. Азов та земельну ділянку площею 0,7804 гектара, яка розташована за цією ж адресою та призначена для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, а решту належного їй майна ОСОБА_4 заповіла іншим своїм дітям та відповідачам по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Після звернення до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 16/2016 за номером у спадковому реєстрі 58582434. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 січня 2017 року Розівською державною нотаріальною конторою, позивачка успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1 що належав матері позивачці на підставі дубліката договору купівлі - продажу, виданого секретарем виконавчого комітету Азовської сільської ради 02 вересня 2008 року за реєстром № 457, замість втраченого договору, посвідченого виконавчим комітетом Азовської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області 12 жовтня 1992 року за реєстром № 434, зареєстрованим в цей же день Бердянським міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі № 15 під № 2931. Також до складу належного позивачці спадкового майна увійшла земельна ділянка, площею 0,7804 гектарів, розташована на території с. Азов та передана для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 24 лютого 1998 року Азовською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2. З відповіді управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області за № 0-28-0.2-2254/2-16 від 01 листопада 2016 року вбачається, що відомості про вказану вище земельну ділянку відсутні. Зазначена земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована, а тому витяг з цього кадастру надати неможливо. Через ненадання витягу із Державного земельного кадастру оформлення спадкових прав на спірну земельну ділянку в Розівській державній нотаріальній конторі виявилось неможливим, про що нотаріусом 26 січня 2017 року була винесена відповідна постанова.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, при цьому надала повноваження на представництво її інтересів в суді адвокату Комарю Г.І. Крім того, позивач зазначила, що повністю підтримує свої позовні вимоги, обставини викладені в позовній заяві підтверджує, у зв'язку з чим, просила її позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 99).

Представник позивача - адвокат Комар Г.І. також в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с. 100).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких також просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають у повному обсязі, обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 не заперечують, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечують (а.с. 103, 107).

Представник третьої особи: Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області - завідувач державної нотаріальної контори Мацків Т.М. в судове засідання не з'явилась, надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що проти задоволення вказаних в позовній заяві вимог не заперечує (а.с.32).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши матеріали спадкової справи та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 3 наведеної статті встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України та роз'яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно до статті 125 Земельного Кодексу (надалі за текстом - ЗК України), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 202 ЗК України передбачає, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09.02.2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, у віці 75 років (а.с. 5).

Відповідно до заповіту, посвідченого 13.10.2009 року секретарем виконавчого комітету Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області Мирошниченко В.І., зареєстрованого у реєстрі за номером 127, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,7804 га, призначену для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, розташовану по АДРЕСА_2 яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого виконкомом Азовської сільської ради 24.02.2008 серія НОМЕР_4 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі, й на спірну земельну ділянку площею 0,7804 га, призначену для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, розташовану по АДРЕСА_2 яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого виконкомом Азовської сільської ради 24.02.2008 серія НОМЕР_4 (а.с. 12).

Постановою нотаріуса Розівської державної нотаріальної контори Мацків Т.М. від 26.01.2017 року за № 63/02-31, ОСОБА_1, відповідно до п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зі змінами), згідно до якого видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться за умов отримання витягу з Державного земельного кадастру, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю земельну ділянку, оскільки позивачем не надано до нотаріальної контори витяг з Державного земельного кадастру (а.с. 15).

Як вбачається з відповіді в.о. начальника управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області М.Л. Гуральського від 01.11.2016 року за № 0-28-0.2-2254/2-16, відомості про земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2 від 24.02.1998 року - відсутні. Зазначена земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована. (а.с. 13).

Згідно до матеріалів спадкової справи № 16/2016, копії яких оглянуті та досліджені судом у судовому засіданні, 26.01.2017 року позивач звернувся до Розівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42963575 від 16.02.2016 року, вищезазначений заповіт є чинним (а.с.92, 37, 78).

26.01.2017 року державним нотаріусом Розівської державної нотаріальної контори позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку № 36 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Шило Віталія в селищі Азов Розівського району Запорізької області, що належав матері позивачки на підставі дубліката договору купівлі - продажу, виданого секретарем виконавчого комітету Азовської сільської ради 02 вересня 2008 року за реєстром № 457, замість втраченого договору, посвідченого виконавчим комітетом Азовської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області 12 жовтня 1992 року за реєстром № 434, зареєстрованим в цей же день Бердянським міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі № 15 під № 2931.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_3 що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2 від 24.02.1998 року, нотаріусом відмовлено в зв'язку із не наданням позивачем до нотаріальної контори Витягу з Державного земельного кадастру (а.с. 98).

Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за № 1952-IV (зі змінами), встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що у позивача виникли труднощі із оформленням у встановленому законом порядку свого права на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_4, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись ст. ст. 373, 1216-1218, 1223, 1225, 1297 ЦК України, ст.ст. 125, 202 ЗК України, ст. ст. 10, 61, 158, 174, 208, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Самсонівка Тавричського району Восточно - Казахстанської області, в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,7804 гектарів, розташовану на території АДРЕСА_4 та передану для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, що належала її матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 24 лютого 1998 року Азовською сільською радою Розівського району Запорізької області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Розівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.А.Антіпова