АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4433/16-ц Суддя у 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1073/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 31 ( І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

із секретарем Чубіної А.В.

за участю: прокурора Кузьменка Сергія Віталійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, до Управління Державної казначейської служби України в м. Нікополі Дніпропетровської області Головного Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної Казначейської служби України, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Управління Державної казначейської служби України в м. Нікополі Дніпропетровської області Головного Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної Казначейської служби України, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку ст.1177 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.07.2014 року приблизно в 01-00 год. неповнолітні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 навмисно, групою осіб заподіяли її синові ОСОБА_3 тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості та її братові ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер у лікарні. У кримінальному провадженні вона визнана потерпілою. На лікування та догляд за ОСОБА_6А нею витрачено 15226 грн., а також 859,69 грн. на оплату вартості проїзду в м Дніпропетровськ у лікарню. На поховання ОСОБА_6А витрачено 3021,00 грн., на лікування ОСОБА_3 витрачено 2364,59 грн.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду від 30.04.2015 року у справі № 182/8094/14-к провадження № 1-кп /0182/126/2015 неповнолітні підсудні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були визнані винними, їм призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Вироком суду було стягнуто з ОСОБА_4, а в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування шкоди з його законного представника ОСОБА_7 її користь у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної її неповнолітньому синові ОСОБА_3 в результаті кримінального правопорушення 2365 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 і з ОСОБА_5, а в разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування шкоди з їх законних представників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на її користь суму матеріальної шкоди, повязаної зі смертю її брата ОСОБА_6 в розмірі 19107 грн., а також суму витрачену нею на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

На підставі вироку Нікопольського міськрайонного суду від 30.04.2015 року їй були видані виконавчі листи.Згідно відповіді Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № П-1301-02 від 06.06.2016 року, на виконанні в Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби з 10.02.2016 року по 31.05.2016 року знаходилися виконавчі провадження № 50214319, № 50208654 по примусовому виконанню виконавчих листів № 2/0182/126 від 30.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 загальної суми боргу в розмірі 134472,00 грн. Оскільки в ході примусового виконання було встановлено, що у боржника відсутні грошові кошти та майно, на які законом можливо звернути стягнення в рахунок сплати боргу, державним виконавцем 31.05.2016 року на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Окрім того, державним виконавцем 30.06.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, розпочатого на підставі виконавчого листа № 1/0182/126, виданого 09.02.2016 року Нікопольським міськрайонним судом, в якому повідомлялося, що виконавчий документ необхідно направити за місцем відбування покарання боржником.

Ні підсудні, ні їхні законні представники не мають достатніх коштів для відшкодування їй майнової шкоди, тому, посилаючись н АСТ.1177 ЦК України просить суд стягнути з Держави в особі Управління Державної казначейської служби України в м. Нікополі Дніпропетровської області Головного Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на її користь матеріальну шкоду в результаті кримінального правопорушення згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду від 30.04.2015 року по справі № 182/8094/14-к провадження № 1-кп /0182/126/2015 в розмірі 24472,00 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема вважає, що судом не враховано наявність правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а також не застосовано аналогію закона.Даржава гарантує захист кожному.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.04.2015 року у справі № 182/8094/14-к провадження № 1-кп/0182/126/2015 (а.с.4-9) ОСОБА_4 було визнано винним за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім)років 6 (шість) місяців; за ч.2 ст.125 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у вигляді позбавлення волі строком на7 (сім) років 6 (шість) місяців. ОСОБА_5 було визнано винним за ч.2 ст.121 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Окрім того, вказаним вироком стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а в разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування шкоди з їх законних представників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, повязаної зі смертю її брата ОСОБА_9 19107 грн., оплату за надання правової допомоги 3000 грн. і моральної шкоди 100000 грн., а всього 122107 грн. солідарно. Стягнуто з ОСОБА_4 а в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування шкоди з його законного представника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої спричинення її неповнолітньому сину ОСОБА_3 2365грн. і моральної шкоди 10000 грн., а всього 12365 грн.

09.02.2016 року Нікопольським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 1/0182/126 про стягнення з ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а в разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування шкоди з їх законних представників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, повязаної зі смертю її брата ОСОБА_9 19107 грн., оплату за надання правової допомоги 3000 грн. і моральної шкоди 100000 грн., а всього 122107 грн. солідарно. 30.06.2016 року державним виконавцем на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з необхідністю його направлення за місцем відбування покарання боржником Прилуцької ВК Чернігівської області, що відноситься до підвідомчості Прилуцького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.3).

Звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач посилалась на положення ст.1177ЦК Укаїни та присола суд за рахунок державних коштів відшкодувати їй матеріальну шкоду завдану злочином, оскільки винні особи є неплатежеспраможними.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правового урегулювання спірних правовідносин, а також можливості позивача предявити повторно до виконання виконавчий лист.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно Відповідно до ст. 1177 ЦК України (у чинній редакції) шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Положення вказаної статті передбачають можливість компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, за рахунок Державного бюджету України виключно у випадках та порядку, передбачених законом.

Механізм відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету на сьогодні законодавчо визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

В той же час вказаний Закон передбачає можливість реалізації норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету лише у випадку, коли кримінальне правопорушення вчинено спеціальним суб'єктом (працівник правоохоронного органу, прокуратури) і набуло вигляду незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою тощо.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: