Справа № 368/914/17
Провадження № 2/368/464/17
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"31" липня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

в с т а н о в и в :

представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання його дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 104638,67 гривень та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання його дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 30 464,90 грн., посилаючись на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, та від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем у неї не склалося та подружні відносини припинились, тому шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу та на даний час неповнолітні діти проживають з нею та фактично перебувають на повному її утриманні. При цьому, відповідач матеріально не допомагає, аліменти на дітей не сплачує, у зв'язку з чим вона змушена утримувати дітей самостійно. При цьому, діти її та відповідача потребують належного виховання та навчання.

Згідно виконавчого листа від 04.03.2009 р., виданого Кагарлицьким районним судом на підставі рішення суду прийнятого у справі № 2-122/2009 за її позовом до відповідача про стягнення аліментів, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дітей щомісячно і до повноліття.

Оскільки відповідачем рішення суду в добровільному порядку не виконувалось, вона звернулась до органів Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області із заявою про примусове виконання рішення суду.

Однак, після її звернення до виконавчої служби відповідачем не виконуються зобов'язання зі сплати аліментів, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київській області № 7145 від 30.06.2017 р. заборгованість відповідача по аліментах станом на 30.06.2017 р. становить 104638,67 гривень.

Отже, на даний час відповідач має заборгованість, перед нею по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 104638,67 гривень.

Згідно ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно ст. 194 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Розмір пені за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів за період з листопада 2010 року по червень 2017 року становить 30464,90 гривень.

При цьому, позовна давність до вимог щодо стягнення пені по аліментах не застосовується.

Згідно ч. 1 ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Отже, положення ст. 258 Цивільного кодексу України щодо річного строку давності для стягнення неустойки не можуть бути застосовані до відносин, що регулюють відповідальність за несплату аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно відомостей адресно довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області місце проживання відповідача відповідає з адресою зазначеною у повістці, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує представник позивача, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).

04 березня 2009 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, починаючи з 14.01.2009 року і до повноліття дітей.

Для примусового виконання даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.10) та відкрито виконавче провадження відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем аліменти на утримання дитини сплачувалися не регулярно.

На підставі ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно наявної в справі довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції № 7145 від 30.06.2017 р. за аліментами існує заборгованість за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 та 2017 роки та станом на 30.06.2017 р. становить 104 638 грн. 06 коп.

Відповідач до суду не надавав ніяких доказів того, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини, тому позовні вимоги позивача в цій частині вимог підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача щодо пені, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов'язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов'язковому виконанню.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Наведений порядок нарахування неустойки при виникненні заборгованості з уплати аліментів було описано в ряді правових позицій Верховного Суду України (зокрема й у постанові від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16), які відповідно до положень ст. 3607 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні даної норми права.

Відповідно до положень ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У відповідності до положень ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Згідно з положеннями ст.ст. 180 і 196 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Окрім того, суд зазначає, що до вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі ст. 196 СК України позовна давність не застосовується, що випливає з норми ст. 20 СК України, відповідно до ч. 1 якої до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Суд погоджується із розрахунком пені зроблений позивачем, тому задовольняє вимоги позову та визначає суму неустойки з урахуванням розміру заборгованості, що утворилася за період з 01 листопада 2010 р. по 30 червня 2017 року, застосовуючи методику визначену в правової позиції Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, а саме, сума заборгованості за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не виплачувалися, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 30 464,93 грн.

Одночасно з вирішенням спору суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, судовий збір в сумі 1686 грн. 39 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 104 638 (сто чотири тисячі шістсот тридцять вісім) грн.. 67 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 30 464 (тридцять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 90 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір на р/р 0324, МФО 821018, код 22030001, , банк ГУ ДКСУ у Київській області в сумі 1686 (одну тисячу шістсот вісімдесят шість) грн. 39 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко