Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1701/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

при секретарі - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виноградівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Виноградівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2013 року позивачами - подружжям ОСОБА_1 набуто право спільної сумісної власності на незавершений будівництвом магазин для продажу будівельних та господарських товарів (ІІІ черги) літера «А», рівень готовності якого становив 37%, що розташований в АДРЕСА_1. Між сторонами по справі 26.12.2014 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3, загальною площею 0,1833 га (забудовані земелі), цільове призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» в АДРЕСА_1, на якій був розташований згаданий вище незавершений будівництвом магазин. На підставі зазначених документів, з метою завершення будівництва магазину, було розроблено необхідну проектну документацію, зокрема, робочий проект «Реконструкція незавершеного будівництвом магазину ( з добудовою) в АДРЕСА_1 Закарпатської області», експертний звіт від 29.01.2016 року та містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 19.11.2015 року. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2016 року, позивачами набуто право приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку, з кадастровим номером НОМЕР_3, загальною площею 0,1833 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, без зміни її цільового призначення.

На зазначеній ділянці в 2016 році, подружжям ОСОБА_1, без реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт в Управлінні ДАБІ у Закарпатській області, було збудовано магазин зі складською будівлею та навісом АДРЕСА_1; будівля магазину літера «А» загальна площа 1034,1 кв.м., корисна площа 1034,1 кв.м.; склад літера «Б» загальна площа 449,3 кв.м., допоміжна площа 449,3 кв.м.; навіс літера «В» загальна площа 147,6 кв.м., допоміжна площа 147,6 кв.м.

Як стверджують позивачі, під час проведення та виконання будівельних робіт всі архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми були дотримані, а з початку будівництва і до його завершення жодних заяв, претензій та скарг не від кого не надходило. На підставі цього, вважають, що дані обставини, свідчать як про те, що цим будівництвом не порушені права інших осіб, так і про те, що жодних прав та інтересів територіальної громади і Виноградівської міської ради теж порушено не було.

Після завершення будівництва 10 квітня 2017 року та виготовлення Технічного паспорту на будівлю, позивачі звернулись до Виноградівської міської ради про введення вказаного об'єкту в експлуатацію та визнання за ними права власності на магазин із складськими будівлями та навісом по АДРЕСА_1. Проте, 31.05.2017 року, листом Виноградівської міської ради їх було повідомлено, що вирішення даних питань не відноситься до компетенції Виноградівської міської ради, тому їм необхідно звернутись до Управління ДАБІ в Закарпатській області та Виноградівського районного суду.

Згідно Звіту по обстеженню технічного стану будівлі, складеного сертифікованим експертом Ольховиком О.І. за результатами проведеного обстеження, в т.ч.візуального, будівлі магазину зі складськими будівлями та навісом в АДРЕСА_1, стверджено, що всі несучі елементи будівель та споруд знаходяться в нормальному стані. Міцність і стійкість забезпечено, перевірочні розрахунки виконано. Будівлі та споруди придатні до експлуатації. Зазначеним висновком експерта встановлено відповідність побудованого об'єкту нерухомості вимогам надійності та безпечної експлуатації.

Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку, а також відсутність встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинне будівництво, позивачі просить суд визнати за ними право спільної сумісної власності на магазин із складськими будівлями та навісом по АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явились, однак подали до суду спільну заяву про неможливість прибуття в судове засідання та розгляд справи у їх відсутності. В згаданому клопотання також зазначили, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задовольнити.

Відповідач - представник Виноградівської міської ради, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання також не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що не заперечує проти задоволення позову і визнає такий в повному обсязі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилаються позивачі в своїй позовній заяві, представником відповідача позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Розглядаючи вказану справу в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, з врахуванням їх належності, достовірності та допустимості, суд констатує, що дані конкретні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та іншими підзаконними нормативними актами.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.10.2013 року стали власниками незавершеного будівництвом магазину для продажу будівельних та господарських товарів (ІІІ черги) літера «А», рівень готовності якого становив 37%, розташованого в АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу незавершеного будівництвом магазину від 26.10.2013 року.

Як видно з представлених позивачами копій договору оренди від 26.12.2014 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2016 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 26.12.2014 року на законних підставах користувались земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3, загальною площею 0,1833 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, без зміни її цільового призначення, а з 05.07.2016 року - така належить їм на праві спільної сумісної власності, що також підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявної в матеріалах справи.

На зазначеній земельній ділянці в 2016 році, позивачами, без реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт в Управлінні ДАБІ у Закарпатській області, було збудовано магазин зі складською будівлею та навісом АДРЕСА_1; будівля магазину літера «А» загальна площа 1034,1 кв.м., корисна площа 1034,1 кв.м.; склад літера «Б» загальна площа 449,3 кв.м., допоміжна площа 449,3 кв.м.; навіс літера «В» загальна площа 147,6 кв.м., допоміжна площа 147,6 кв.м.

В той же час під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, що стверджується Звітом по обстеженню технічного стану будівлі, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, і дані обставини свідчать про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

10.04.2017 року, після завершення будівництва, позивачами був виготовлений Технічний паспорт на будівлю.

З даним документом, а також Звітом по обстеженню технічного стану будівлі, позивачі звернулись до Виноградівської міської ради про введення вказаного об'єкту в експлуатацію та визнання за ними права власності на нього. 31.05.2017 року, листом Виноградівської міської ради позивачів було повідомлено, що вирішення даних питань не відноситься до компетенції Виноградівської міської ради, тому їм необхідно звернутись до Управління ДАБІ в Закарпатській області та Виноградівського районного суду.

Звітом по обстеженню технічного стану будівлі, складеного сертифікованим експертом Ольховиком О.І. за результатами проведеного обстеження, в т.ч.візуального, будівлі магазину зі складськими будівлями та навісом в АДРЕСА_1, стверджено, що всі несучі елементи будівель та споруд знаходяться в нормальному стані. Міцність і стійкість забезпечено, перевірочні розрахунки виконано. Будівлі та споруди придатні до експлуатації. Зазначеним висновком експерта також встановлено відповідність побудованого об'єкту нерухомості вимогам надійності та безпечної експлуатації.

Статею 41 Конституції України регламентовано, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

За змістом ч.4,5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відтак, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Питання щодо самочинного будівництва врегульовано нормами ст..376 ЦК України.

З рекомендацій, викладених у п.5 Постанови Пленуму ВСУУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом. Одночасно, п.6 вказаної Постанови регламентовано, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності, а у відповідності до рекомендацій, викладених в п.16 - при вирішенні спорів про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суди повинні враховувати роз'яснення, надані у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)».

Питання щодо самочинного будівництва врегульовані ст..376 ЦК України. Так, згідно положень ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В даному конкретному випадку позивачами - подружжям ОСОБА_1 - будівництво було здійснено без реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт в Управлінні ДАБІ у Закарпатській області, як це передбачено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», що стверджується копією протоколу та постанови Управління ДАБІ в Закарпатській області.

Положеннями частини п'ятої ст..376 ЦК України, визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Вказана правова норма поширюється на осіб, які є власниками або ж користувачами земельних ділянок, за умови, що це не порушує права інших осіб, і створений об'єкт нерухомості є самочинним будівництвом.

Доказами, наявними в справі достовірно встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законними власниками земельної ділянки, на якій споруджено спірний магазин зі складською будівлею та навісом.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (п. 4 Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються), зокрема, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Як визначено законодавством України, існують два порядки прийняття до експлуатації об'єктів нерухомості: прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, що будувались відповідно до затвердженого проекту, прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, що споруджувались без затвердженого проекту або дозволу.

Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівельних споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, і затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства 24.06.2011 року № 91, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 830/19568, на даний час втратив чинність, а іншого аналогічного порядку прийнято так і не було.

В свою чергу, відсутність зареєстрованої у встановленому законом порядку Декларації про початок виконання будівельних робіт, позбавляє позивачів можливості звернутись в Управління ДАБІ Закарпатської області з метою реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Через відсутність чіткого механізму реалізації положень порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів нерухомості, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, в даному конкретному випадку - без реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позбавлені можливості оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку.

Згідно п.12 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

В той же час, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Нормами Цивільного кодексу України встановлено можливість визнання права власності за певних умов, при цьому в ньому не міститься додаткових умов, які пов'язані безпосередньо з процедурою здійснення будівельних робіт. Відповідно формальні порушення процедури не можуть впливати та визначати можливість або неможливість визнання права власності, оскільки це прямо не передбачено законом.

Положеннями ч. 5 ст. 376 ЦК України визначено, що на вимогу власника (законного користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Із ст. 376 ЦК України вбачається, що для застосування ч. 5 ст. 376 ЦК України, суд повинен встановити наявність права власності чи користування на земельну ділянку особи, що просить визнати права власності, відсутність наявності порушень будівельно-технічних, санітарних норм при здійсненні самочинного будівництва, відсутність порушення прав інших осіб. Оскільки позивачі є законними власниками земельної ділянки і зазначене право власності ніким не оспорюється, то в цій частині умови передбачені ст. 376 ЦК України виконані.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законними власниками земельної ділянки, на якій знаходиться самочинно збудований об'єкт нерухомості, однак будівництво позивачами здійснено без реєстрації в органах ДАБІ документу, що надає право на початок виконання будівельних робіт (Декларації про початок виконання будівельних робіт). Разом з цим, спорудженням зазначеного об'єкту нерухомості не порушено чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, в т.ч. територіальної громади міста Виноградова та органу місцевого самоврядування, про що свідчить відсутність будь-яких скарг та зауважень від вказаних суб'ктів, а також заява подана представником Виноградівської міської ради до суду про відсутність з їхнього боку будь-яких заперечень щодо задоволення позову та визнання права власності на спірну будівлю за позивачами.

Згідно з нормами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних і держави.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку, а також відсутність встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинне будівництво за позивачами, суд дійшов висновку, що в наявності є всі правові підстави для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права спільної сумісної власності на магазин із складськими будівлями та навісом по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 376 ЦК України, ст. ст.41, 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2, право спільної сумісної власності на Магазин зі складською будівлею та навісом АДРЕСА_1; будівля магазину літера «А» загальна площа 1034,1 кв.м., корисна площа 1034,1 кв.м.; склад літера «Б» загальна площа 449,3 кв.м., допоміжна площа 449,3 кв.м.; навіс літера «В» загальна площа 147,6 кв.м., допоміжна площа 147,6 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1833 га, розташованій в межах населеного пункту АДРЕСА_1, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко