Номер провадження 2/754/15/17
Справа №735/921/15
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

при секретарі Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2634/0508/45-005, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 90000,00 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 08.05.2008 року до 08.05.2033 року. Банк свої зобов»язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Сведбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, позивач набув статус нового кредитора та набув права вимоги по даному кредитному договору.

Позивач вказує на те, що виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 2634/0508/45-005-Р-1 від 08.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_1, ОСОБА_2, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов»язань за вказаним кредитним договором. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов»язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Як зазначає позивач, позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, в зв»язку з чим станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1 020 101, 71 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 963 752, 23 грн., сума заборгованості за відсотками - 56 349, 48 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги в повному обсязі, стягнувши вказану суму з відповідача.

Відповідач ОСОБА_1, заперечуючи проти позову, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про визнання поруки припиненою. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що у 2012 році банк в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки на 1 % річних за основним зобов»язанням. У зв»язку зі збільшенням розміру процентної ставки збільшився й обсяг відповідальності поручителя. Як вказує відповідач, на збільшення відсоткової ставки вона не погоджувалась, відповідної додаткової угоди з банком не підписувала. При цьому відповідач вказує на те, що відповідно до п.11 договору поруки, збільшення відповідальності боржника за основним зобов»язанням потребує згоди та погодження з поручителем.

Посилаючись на викладені обставини, відповідач ОСОБА_1 просить визнати поруку за договором поруки № 2634/0508/45-005-Р-1 від 08.05.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», припиненою.

В судовому засіданні представник позивача Астаф»єва І.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, проти вимог зустрічного позову заперечувала, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав та просив про їх задоволення.

Представник третьої особи - Національного банку України в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представником третьої особи ОСОБА_5 надано письмові пояснення, в яких представник третьої особи просить задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов»язань по сплаті кредиту та процентів (а.с.139-140 т.1).

Представник ПАТ «Омега Банк», будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи обставини справи та наявні письмові пояснення, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

08.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2634/0508/45-005 (кредитний договір на купівлю нерухомості), згідно п.1.1 якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 90 000 доларів США на строк по 08.05.2033 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов»язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов»язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с.6-14 т.1).

Згідно п.1.3 кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватись без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п.6.1, п.8.4 цього договору.

Крім того, 08.05.2008 року в забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору, між позивачем, третьою особою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 2634/0508/45-005-Р-1 (а.с.15-16 т.1).

Згідно п.1 вказаного договору, відповідач ОСОБА_1, як поручитель, зобов»язується перед банком відповідати за виконання зобов»язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредит/кредитної лінії згідно з вищевказаним кредитним договором.

Пунктами 2, 3 договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов»язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов»язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов»язанням.

25.05.2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Сведбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, позивач набув статус нового кредитора та набув права вимоги по даному кредитному договору (а.с.36-43, 44 т.1).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та визначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (а.с.47-49, 50-51, 52 т.1).

Як свідчить розрахунок, наданий позивачем, станом на 28.07.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 46237, 37 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 020 101, 71 грн., в тому числі:

-тіло кредиту - 43 683, 26 доларів США, що в еквіваленті складає 963 752, 23 грн.,

-відсотки - 2554, 11 доларів США, що в еквіваленті складає 56 349, 48 грн.(а.с.28 т.1).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що до припинення поруки призводять зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Внесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і зумовлює припинення поруки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі № 6-1161цс15).

Як встановлено в судовому засіданні, згідно п.1.3 кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

В той же час, як вбачається з реєстру укладених у АТ «Дельта Банк» кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення у НБУ (пул кредитів), відсоткова ставка за вказаним кредитним договором встановлена у розмірі 12,9 %. Цей же розмір відсоткової ставки зазначено і у розрахунку заборгованості станом на 23.11.2015 року (а.с.93, 96-98 т.1).

Таким чином, суд приходить до висновку, що банком було здійснено в односторонньому порядку зміну розміру відсоткової ставки в сторону збільшення, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

В судовому засіданні представник позивача зазначила про те, що відповідно до п.1.3 кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою досягли при укладенні кредитного договору, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватись без укладення додаткового правочину до цього договору у випадку і в порядку, встановленому в п.6.1, п.8.4 кредитного договору.

Як вбачається з договору добровільного страхування майна, що є предметом застави № 011114/2200/0000139 від 06.05.2011 року, укладеного на виконання умов кредитного договору, строк дії договору страхування закінчується 07.05.2012 року. В свою чергу, ОСОБА_2 не було надано до банку договір добровільного страхування, що призвело до збільшення відсоткової ставки на 1 % від 08.05.2012 року. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, а саме до акту приймання-передачі прав вимог до вказаного кредитного договору, на момент переходу прав процентна ставка становила 12,9 % річних, тобто вже була збільшена на 1 %.

Як зазначила представник позивача, відповідно до п.15 договору поруки, поручитель підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами кредитного договору та повністю погоджується з цими умовами.

Суд не приймає до уваги вказані твердження представника позивача, виходячи з наступного.

Згідно п.1.3 кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватись без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п.6.1, п.8.4 цього договору.

Відповідно до п.5.7 кредитного договору позичальник зобов»язується на момент передачі зазначеного в п.14 об»єкта нерухомості в іпотеку, застрахувати на користь банку предмет іпотеки на суму, не меншу, ніж сума оцінки предмету іпотеки за іпотечним договором, та забезпечити наявність та дійсність договорів страхування (страхового полісу) протягом усього строку дії цього договору.

У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов»язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов»язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет іпотеки залишався застрахований протягом всього строку дії цього договору, та надати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування (календарний рік), а також оригінал страхового договору (полісу).

За укладеними договорами страхування предмету іпотеки банк виступає вигодонабувачем.

Страхування предмету іпотеки здійснюється позичальником в страховій компанії, обраній ним самостійно зі страхових компаній, які співпрацюють з банком. Позичальник підтверджує, що був ознайомлений з переліком та розміром тарифів зазначених компаній до укладання цього договору.

Пунктом 8.4 кредитного договору встановлено, що сторони, за взаємною згодою, домовились без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору, у випадку невиконання зобов»язань, що передбачені п.5.6, 5.7, 2.2 встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною відсоткової ставки за користування кредитнми коштами, а саме:

8.4.1 відсоткова ставка підвищується на 1 (один відсоток) за кожен факт такого порушення, від рівня поточної ставки на дату порушення зобов»язання позичальника. Відсоткова ставка підвищується з дня, наступного за днем порушення строків виконання зобов»язання, передбаченого п.5.6, 5.7, 2.2. У випадку, якщо такий день припадає на небанківський, то відсоткова ставка збільшується з першого наступного банківського дня, без укладання додаткової угоди.

Відповідно до п.11 договору поруки, сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов»язань за цим договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов»язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, погоджуються між позичальником та банком самостійно без повідомлення поручителя про такі зміни.

Згідно п.15 договору поруки, поручитель підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та повністю погоджується з цими умовами.

Представником позивача в судовому засіданні не надано суду жодних письмових доказів (рішень, розпоряджень), на підставі яких банком було здійснено збільшення відсоткової ставки за кредитним договором в односторонньому порядку без укладання додаткових угод з позичальником та без згоди поручителя.

Посилання представника позивача на невиконання позичальником умов договору про страхування заставного майна, що призвело до підвищення відсоткової ставки у 2012 році, спростовуються наданими представником відповідача доказами, а саме: копією заяви на добровільне страхування майна, що є предметом застави від 07.05.2012 року та договору добровільного страхування майна, що є предметом застави № 011101/2200/0000316 від 07.05.2012 року, укладеним між позичальником ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», вигодо набувачем за яким є ПАТ «Сведбанк» (а.с.209-217 т.1). Крім того, 28.09.2012 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного договору страхування, відповідно до умов якої в зв»язку зі зміною вигодо набувача з 29.09.2012 року внесено зміни до договору, зазначено вигодо набувачем ПАТ «Дельта Банк» (а.с.230 т.1).

Наведені докази свідчать про виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором, що спростовує твердження представника позивача про підстави підвищення відсоткової ставки за кредитним договором. Інших доказів на підтвердження правомірності підвищення відсоткової ставки представником позивача суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що 14.08.2012 року, 14.09.2012 року та 19.10.2012 року позичальник ОСОБА_2 звертався до ПАТ «Дельта Банк» з письмовими заявами про зменшення неправомірно піднятої відсоткової ставки та надати дані про причини її підняття (а.с.2,3,4 т.2).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що банком було здійснено в односторонньому порядку зміну розміру відсоткової ставки, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя. При цьому дане збільшення відбулось без згоди поручителя та з порушенням п.11 договору поруки, що є підставою для припинення договору поруки. З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги зустрічного позову про припинення поруки та задовольняє його, в зв»язку з чим вимоги первісного позову про стягнення з відповідача заборгованості задоволенню не підлягають.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні первісного позову та задовольняє вимоги зустрічного позову, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн.

На підставі ст.ст. 11, 256, 257, 258, 526, 530, 549, 550, 551, 553, 554, 559, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Національний банк України, про стягнення заборгованості - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати договір поруки №2634/0508/45-Р-1 укладений 08 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - припиненим.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: