233 № 233/732/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 травня 2017 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
позивача -
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
20 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначила, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 1989 року є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_3 Відповідач по справі з 2003 року в належному позивачці будинку не проживає без поважних причин, витрати по утриманню житла не несе, з огляду на що, на думку, позивача, втратив право користування житловою площею будинку АДРЕСА_1. В добровільному порядку відповідач місце реєстрації не змінює, у зв*язку з чим порушуються права позивачки як власника, оскільки вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла та не може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд. Позивач просить визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений у порядку ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які мешкають в с.Плещіївка, в судовому засіданні підтвердили факт не проживання з 2003 року ОСОБА_3 в будинку належному позивачці ОСОБА_2, розташованому за адресою: АДРЕСА_1
Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 1989 року є власницею будинку АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
Відповідно до довідок № 397/02-15 від 15 лютого 2017 року (а.с.10), № 398/02-15 від 15 лютого 2017 року (а.с.11) відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в належному ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 але не мешкає в ньому понад 14 років.
З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, довідок № 397/02-15 від 15 лютого 2017 року (а.с.10), № 398/02-15 від 15 лютого 2017 року (а.с.11) суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 без поважних причин не мешкає в будинку, належному позивачці з 2003 року.
Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України.
Частиною 4 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї , інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.
Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Приймаючи до уваги, що судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 більше одного року без поважних причин з власної волі не проживає в належному позивачці на праві власності будинку, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі - визнати відповідача ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1
В силу ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на відповідача по справі.
На підставі ч.4 ст.9, ст.150 ЖК України, ч.1 ст.383, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214, 215, 222, 224-226 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 05 травня 2017 року, повний текст рішення по справі виготовлений 05 травня 2017 року.

Суддя