Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, у порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 є колишнім працівником цього банку, працювала на посаді керуючого філії у м. Нікополі. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України. Матеріалами кримінального провадження доведено завдання позивачу ПАТ «Промінвестбанк» діями відповідача матеріальної шкоди у сумі 1 003 654 грн, у зв'язку із заволодінням коштами ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр». Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, стягнуто з ПАТ «Промінвестбанк» на користь ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» матеріальні збитки, завдані злочином, у сумі 1 млн грн та на користь держави судовий збір у сумі 3 654 грн. Позивач зазначив, що виконав указане рішення суду, тому просив у порядку регресу на підставі ст. 1191 ЦК України стягнути з ОСОБА_4 на його користь 1 003 654 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов ПАТ «Промінвестбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Промінвестбанк» у порядку регресу 1 003 654 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 12 789 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України установлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

У ч. 1 ст. 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Задовольняючи указаний позов, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 57-61, 212 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності правових підстав, передбачених указаними вище нормами матеріального права, для стягнення шкоди у порядку регресу з відповідача як із винної особи у завданні цієї шкоди, що підтверджується належними і допустимими доказами в силу вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-215, 316 ЦПК України.

Статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Зі змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що суд надав належну оцінку зібраним у справі доказам, достатньо повно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи із посиланням на ч. 3 ст. 61, ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи не передбачено.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не знаходить підстав для висновків про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко