Категорія 30 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Голота Л.О.,

суддів: Кучевського П.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря Топольська В.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2016 року,

встановила:

04 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_3 витрати на відновлення опалення в сумі 1 980 грн, які він замість відповідача змушений був здійснити для відновлення своїх порушених прав, оскільки останній ухиляється від виконання рішення Вінницького міського суду від 17.02.20176 року, яким ОСОБА_3 було зобов»язано усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні газовим опаленням у будинку № 1 по вул. Жуковського в м. Вінниці, шляхом відновлення опалення в кімнатах 1-2,1-3,1-4 повернувши опалення в попередній стан.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1980 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят) грн. завданої майнової шкоди, а саме витрат на відновлення опалення та судові витрати в сумі 551 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, а саме не доведення позивачем факту сплати ним коштів.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи приходить висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення .

Мотивами скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2016 року на думку колегії суддів є: неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи в частині надання доказів про сплату позивачем коштів у сумі 1980 грн та неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права при оцінці наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції вірно встановлені наступні обставини, які не оспорюються сторонами.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2016 року суд відновив становище ОСОБА_2, яке існувало до порушення та зобов»язав ОСОБА_3, крім іншого, усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні газовим опаленням у будинку № 1 по вул. Жуковського в м. Вінниці ( який належить останньому на праві приватної власності), шляхом відновлення опалення в кімнатах 1-2,1-3,1-4, повернувши опалення в попередній стан./ а.с.5-6,10-18/

Відповідач ухиляється від виконання рішення суду в цій частині.

10.06.2016 року між представником виконавця, в особі СПД ОСОБА_4, з одної сторони і представником замовника, в особі ОСОБА_5 з другої сторони, було складено акт виконаних робіт. Із змісту акту вбачається, що виконавець робіт СПД ОСОБА_4 виконав сантехнічні послуги - відновлення системи опалення приватного будинку, загалом на суму 1980 грн згідно кошторису. (а.с.19,20).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено протиправну поведінку відповідача, яка призвела до заподіяння внаслідок відєднання відповідачем позивача від опалення, наявний причинний зв'язок між діями відповідача та шкодою, доведено вину відповідача у заподіянні шкоди та суму понесених позивачем витрат.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що позивачем був доведений факт сплати ним коштів у розмірі 1980 грн., а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавець покладає саме на відповідача обовязок по доведенню того факту, що шкода завдана не з його вини.

У судових засіданнях відповідач даного факту не довів та доказів про самостійне виконання рішення суду від 17.02.2016 року суду не надав.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру понесених збитків, позивач надав лише акт виконаних робіт та кошторис, які у відповідності до вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України не є належними та допустимими доказами, оскільки не містять інформації про сплату даної суми коштів.

Згідно п. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Факт сплати коштів суб»єкту господарювання має підтверджуватись розрахунковим документом.

Як вбачається з свідоцтва серія А № 695459 від 24.12.2012 року ФОП ОСОБА_4 є платником єдиного податку зі ставкою єдиного податку 20% група -2. / а.с. 59,60/

Згідно п.8 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року ( в редакції, що діяла станом день виконання послуг 10.06.2016 року) виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги).

Крім того, п. 15 ст.3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зобов»язує фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

У судовому засіданні колегією суддів неодноразово роз»яснювалось позивачу його обов»язок довести факт сплати ним коштів у сумі 1980 грн. та наголошувалось про наявність у нього права заявити клопотання про допит у якості свідка СПД ОСОБА_4 або ж можливість надати письмовий документ про сплату ним цих коштів.

Позивач пояснив, що роз»ясненні йому колегією суддів права та обов»язки зрозумілі, однак письмового доказу про сплату цих коштів СПД ОСОБА_4Е у нього немає; він вже звертався до підприємця з такою вимогою і той йому відмовив у видачі розрахункового документу; у якості свідка допитувати СПД ОСОБА_4 не бажає через зайнятість цієї особи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі, оскільки постановлене на підставі неповно з»ясованих обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 колегія суддів відмовляє з підстав не доведення позивачем факту сплати ним коштів у сумі 1980 грн. за актом виконаних робіт від 10.06.2016 року.

На підставі ст.ст.22, 1166,1192 ЦК України, ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів», ст.3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» , керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, - вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2016 року скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої майнової шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді П.В. Кучевський

ОСОБА_6

/підписи/

Згідно з оригіналом: