Справа № 369/9910/16-ц
Провадження № 2/369/586/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 14 березня 2015 року в с. Софіївська Борщагівка по вул. Боголюбова, Києво-Святошинського району, Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Фольксваген Поло, д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Хонда Сівіс, д/н НОМЕР_2. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/2864/15-п від 23 березня 2015 року, що набрала законної сили 03 квітня 2015 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави.

З вказаної постанови вбачається, що 14 березня 2015 року о 12 год. 15 хв. в с. Софіївська Борщагівка по вул. Боголюбова, Києво-Святошинського району, Київської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем Фольксваген Поло, д/н НОМЕР_1, не зуміла дотриматися безпечного бокового інтервалу та допустила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Хонда Сівіс», д/н НОМЕР_2, водія в якому не було. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля марки Фольксваген Поло, д/н НОМЕР_1, залишив місце події до приїзду працівників Державтоінспекції та був розшуканий після проведення розшукових заходів.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. п. 2.10а. 13.1. Правил дорожнього руху України, і вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. При розгляді адміністративної справи ОСОБА_2 у судове засідання з»явилась, свою вину визнала в повному обсязі.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна ОСОБА_1 у зв»язку з пошкодженням автомобіля, 10 серпня 2016 року він звернувся до оцінювача СОД ФОП ОСОБА_4 та уклав договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку від 10 серпня 2016 року за № 379/8-16, в результаті чого останнім 11 серпня 2016 року було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/8-16.

Відповідно до зазначеного звіту матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Хонда Сівіс, д/н НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження. складає 13 742 грн. 50 коп..

За послуги проведення оцінки та оформлення відповідного Звіту позивачем було сплачено СОД ФОП ОСОБА_4 1500 грн., що підтверджується відповідними документами.

Після ДТП відповідач повідомив позивача, що її цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Україна» на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0697045.

Позивач ОСОБА_1, прибувши за адресою місцезнаходження страховика, виявив, що ПАТ «Страхова компанія «Україна» за цією адресою відсутня. Телефони страхової компанії теж не відповідають.

Як зазначено на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України з 01 липня 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Україна» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

Відповідно до інформації, що розміщена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань, за період 2015-2016 року відносно ПАТ «Страхова компанія «Україна» відкрито більше ста виконавчих проваджень, які залишаються невиконаними.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 13 742 грн. 50 коп., відшкодування витрат на проведення оцінки у розмірі 1500 грн., відшкодування витрат на отримання юридичної допомоги у розмірі 3500 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 14 березня 2015 року о 12 год. 15 хв. в с. Софіївська Борщагівка, по вул. Боголюбова, Києво-Святошинського району, Київської області, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_1, не зуміла дотриматися безпечного бокового інтервалу та допустила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Хонда Сівіс», державний номер НОМЕР_2, водія в якому не було. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля марки «Фольксваген Поло». державний номер НОМЕР_1, залишив місце події до приїзду працівників Державтоінспекції та був розшуканий після проведення розшукових заходів.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушила п. п. 2.10 «а»; 13.1 ПДР України і вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КпАП України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи: протоколом про адміністративне правопорушення від 14 березня 2015 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, протоколами огляду технічного стану автотранспорту, письмовими поясненнями правопорушника ОСОБА_2, ОСОБА_1. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян-340 грн. в дохід держави.

З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/8-16 від 11 серпня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хонда Сівіс, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 13 742 грн. 50 коп.; Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Хонда Сівіс, реєстраційний номер НОМЕР_2, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 20407 грн. 56 коп.; Ринкова вартість легкового автомобіля марки Хонда Сівіс, реєстраційний номер НОМЕР_2, до моменту ДТП, становить 311047,13 грн..

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно вимог п. 22.1. ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

У відповідності до вимог п. 33.3 ст. 33 вказаного Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов»язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно вимог п. 33-1.1. ст. 31 вказаного Закону особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов»язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документи. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до вимог п. 35.1. ст. 35 Закону визначається, що для отримання страхового відшкодування потерпілий протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

З вказаного слідує, що заяву на виплату страхового відшкодування має право подати виключно потерпіла особа.

Згідно вимог п. 36.1. ст. 36 даного Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 даного Закону страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування від потерпілої особи, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, зобов»язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

В п. 36.4. ст. 36 даного Закону зазначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатити страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином. право на отримання страхового відшкодування має лише потерпіла особа. Рішення за страховим випадком страхова компанія приймає лише у разі надходження заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи.

Також в п. 37.1. ст. 37 Закону вказано підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. До таких підстав належать: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов»язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров»ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, виплата страхового відшкодування потерпілій особі може бути виплачена лише у разі виконання нею визначених законом обов»язків. Закон не містить положень, відповідно до яких виплата страхового відшкодування може бути здійснена безпосередньо винуватцю ДТП.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, що підтверджують факт його звернення до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», та відсутні докази щодо подання ним повідомлення про ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування. Позивачем не підтверджено факт звернення до страхової компанії «Україна» та відповідно невиконання страховиком своїх обов»язків. Також слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які підтверджують факт повідомлення ПАТ «Страхова компанія «Україна» та Моторне (транспортне) страхове бюро України про свою відмову від отримання страхового відшкодування.

Крім того, позивач ОСОБА_1 на підтвердження розміру матеріальної шкоди надав копію висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/8-16.

Слід зазначити, що цей висновок зроблений через півтора роки після настання дорожньо-транспортної пригоди, тобто лише через півтора роки було проведено огляд належного позивачу автомобіля.

Як вказував представник відповідача ОСОБА_2, на огляд, який відповідно до акту огляду транспортного засобу, було проведено 10 серпня 2016 року, відповідач не запрошувався.

Відповідно до акту огляду транспортного засобу, що оформлений оцінювачем, зафіксовано наступні пошкодження: бампер передній, крило ліве переднє, двері передні ліві, молдінг дверей передніх лівих, ковпак переднього лівого колеса.

В адмінматеріалі № 369/2864/15-п, в якому містяться матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, наявний протокол огляду технічного стану автотранспорту, оформлений 14 березня 2015 року співробітниками ВДАІ Києво-Святошинського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, в якому зазначено, що під час огляду автомобіля «Хонда Сівіс», д.н.з. НОМЕР_2, було виявлено наступні механічні пошкодження: передні ліві двері, переднє ліве крило, передній бампер з лівої сторони. Даний протокол був підписаний позивачем ОСОБА_1. Таким чином, на момент дорожньо-транспортної пригоди ковпак переднього лівого колеса належного позивачу автомобіля не було пошкоджено.

Також слід зазначити, що замовником оцінки Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/8-16 від 11 серпня 2016 року, був не позивач ОСОБА_1, а з невідомих причин ОСОБА_5.

Вказана особа, а саме ОСОБА_5 був також стороною Договору на проведення експертної оцінки № 379/8-16 від 10 серпня 2016 року, і також згідно дубліката квитанції № 0.0.640900839.1 від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_5 сплачував грошові кошти в розмірі 1500 грн., призначення платежу оцінка матеріального збитку автомобіля Хонда Сівіс, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, чи вправі був ОСОБА_5 виконувати від імені позивача вказані вище дії та бути замовником Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/8-16 від 11 серпня 2016 року, укладати договір на проведення експертної оцінки № 379/8-16 від 10 серпня 2016 року та сплачувати грошові кошти в розмірі 1500 грн. за оцінку матеріального збитку автомобіля Хонда Сівіс, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 у позовній заяві і представник позивача в судовому засіданні не надали суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то не підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. і відшкодування витрат на отримання юридичної допомоги в розмірі 3500 грн., що відповідає вимогам ст. ст. 79, 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.