Справа № 357/8036/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність начальника ( державного виконавця) Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою 19.09.2016 року мотивуючи тим, що постановою державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області від 13.05.2016 року відкрите виконавче провадження № 50160608 про вселення його, ОСОБА_2, до АДРЕСА_1, зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні вказаною квартирою та встановлення порядку користування кв. № 4 в будинку № 14 а по вулиці Водопійна у місті Біла Церква, та встановлено семиденний строк для добровільного виконання рішення суду. Згідно інформації від 07.09.2016 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про виконавче провадження з часу відкриття виконавчого провадження від 13.05.2016 року державним виконавцем не було здійснено жодних виконавчих дій, зокрема: 05.09.2016 року не відбулися виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні щодо вселення його ОСОБА_2 до квартири, у звязку з неявкою боржника до місця вчинення виконавчих дій та залученого дільничного офіцера поліції Білоцерківського відділу поліції ГУ національної поліції в Київській області, що повязано з безконтрольністю з сторони начальника міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, що суперечить низці положень Закону України «Про виконавче провадження» та є його бездіяльністю. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2016 року, за скаргою ОСОБА_2, було визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_4 від 15.02.2016 року, про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 357/8036/15-ц та зобовязано державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_4 відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 357/8036/15-ц. Згідно ч. 1 ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник міського відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. За дорученням управління ДВС ГТУЮ у Київській області, щодо розгляду скарги ОСОБА_2, було здійснено перевірку матеріалів ВП № 50160608, виконуючим обовязки начальником відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5, згідно даної перевірки дії державного виконавця Дорошенка Р.С. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст.ст. 11, 30, 75, 79 Закону України «Про виконавче провадження». Не зважаючи на вимоги закону, відсутня будь-яка реакція на таку бездіяльність начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області, до обовязків якого входить здійснення контролю за своєчасністю правильністю і повнотою виконання рішень підлеглими йому державними виконавцями. Оскільки, тривалий час рішення суду на користь ОСОБА_2 не було виконане, що є порушенням вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, який безпосередньо підпорядкований начальнику МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області, своєчасно не здійснив усіх передбачених законом дій, щодо примусового виконання рішення суду, тому він вважає, що начальник МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області не здійснив належного контролю за вказаним рішенням суду в порядку встановленому законом, оскільки завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду. В звязку з вищевикладеним скаржник просить визнати бездіяльність начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області неправомірною і зобовязати начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області поновити порушенні права стягувача у виконавчому провадженні шляхом здійснення своїх обовязків, покладених на нього законом, щодо належного контролю за вказаним рішенням суду в порядку встановленому Законом та усунути допущені порушення Закону шляхом здійснення відповідних виконавчих дій, якщо підпорядкований державний виконавець цього відділу державної виконавчої служби ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. Витребувати із МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області матеріали виконавчого провадження.

В судовому засіданні 10.11.2016 року представник заявника, за довіреністю у справі, ОСОБА_6 обставини зазначені у скарзі підтримав, уточнив заявлені вимоги та просив визнати неправомірною бездіяльність начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області, яка полягає у нездійсненні контролю за своєчасністю виконання рішення суду та поновити права стягувача шляхом зобовязання начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ГТУЮ у Київській області здійснити контроль за виконанням рішення суду у визначений Законом України «Про виконавче провадження» строк та виконати вимоги Інструкції з організації виконання рішень суду, затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року, п.6.1, п.6.2 ОСОБА_7 VI та п. 10.1, п. 10.2 ОСОБА_7

05.12.2016 року представник заявника, за довіреністю у справі, ОСОБА_6 подав до суду уточнену скаргу ОСОБА_2, в якій просив визнати бездіяльність начальника ( державного виконавця) Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 неправомірною і зобовязати його поновити порушені права стягувача у виконавчому провадженні шляхом здійснення своїх обовязків, покладених на нього Законом, щодо надіслання Постанови про закінчення виконавчого провадження в порядку встановленому Законом та усунути допущені порушення закону шляхом здійснення відповідних виконавчих дій, якщо підпорядкований державний виконавець цього відділу державної виконавчої служби ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, мотивуючи тим, що згідно інформації від 07.09.2016 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з часу відкриття виконавчого провадження № 50160608 від 13.05.2016 року, про вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_2, зобовязання ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у користуванні вказаною квартирою та встановлення порядку користування квартирою відповідно до виконавчого документу виданого судом 20.01.2016 року, державним виконавцем не було здійснено жодних виконавчих дій. Зокрема: 05.09.2016 року не відбулись виконавчі дії щодо вселення ОСОБА_2 до квартири у звязку з неявкою боржника до місця вчинення виконавчих дій та залученого дільничного офіцера поліції, що повязано з безконтрольністю зі сторони начальника МВДВС за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, що суперечить низці положень Закону України «Про виконавче провадження» та є його бездіяльністю. Ухвалою суду від 05.04.2016 року було визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Дорошенка Р.С. від 15.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 357/8036/15-ц,2/357/2890/15 виданим судом 20.01.2016 року. В той же час згідно ч.2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу ДВС, якому підпорядкований державний виконавець. За дорученням управління ДВС ГТУ юстиції у Київській області, щодо розгляду скарги ОСОБА_2, виконуючим обовязки Білоцерківського ДВС ОСОБА_5 було здійснено перевірку матеріалів виконавчого провадження № 50160608 за результатами якої дії державного виконавця Дорошенка Р.С. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст.ст. 11,30,75,79 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджує безконтрольність начальника зазначеного відділу ДВС. Начальник відділу, якому підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішенням, діями державного виконавця під час виконання рішень, має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ ( або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку встановленому Законом. За дорученням управління ДВС ГТУ юстиції у Київській області, щодо розгляду звернення ОСОБА_6, виконуючим обовязки начальника Білоцерківського МВДВС ОСОБА_5 було здійснено перевірку матеріалів виконавчого провадження за результатами якої встановлено, що державним виконавцем Гасюком Р.В. порушено вимоги ст.ст. 18,63,67,75 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджує безконтрольність зі сторони начальника зазначеного відділу ДВС. Оскільки рішення суду на користь ОСОБА_2 тривалий час не було виконано, що є порушенням вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», держаний виконавець, який підпорядкований начальнику Білоцерківського МВ ДВС своєчасно не здійснив усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду , тому вважає незаконним та справедливим звернення до суду із зазначеною скаргою до суду на бездіяльність начальника Білоцерківського МВ ДВС,я кий не здійснив належного контролю за виконанням рішення суду в порядку встановленому Законом, оскільки завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, тому перевірка вчинених дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду. Під час ознайомлення з матеріалами справи стало відомо про винесення державним виконавцем Гасюком Р.В. постанови про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником зазначеного відділу ДВС, однак таку постанову не доведено до відома та не надіслано ОСОБА_2 у встановлений строк, а саме не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, як передбачено абз. 3 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», що порушує його конституційні права та законі інтереси. Також, в.о. начальника Білоцерківського Відділу ДВС ОСОБА_5 не було дотримано вимог п.5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішення суду щодо передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС за письмовим дорученням начальника відділу ДВС, а про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову. Отже, нездійснення начальником Білоцерківського відділу ДВС обовязків, покладених на нього Законом, призвело до порушення прав субєкта права на оскарження його незаконних дій.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 уточнену скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі та зазначив, що виконавче провадження не було відкрито державним виконавцем і він вимушений був звертатись до суду зі захистом своїх прав шляхом скасування даної постанови, після чого було лише відкрито виконавче провадження, яке було проведено не своєчасно та без належного отримання відповідних постанов, а в.о. начальника Білоцерківського ДВС не здійснив належного контролю за виконання рішення суду та не перевірив, як державний виконавець виконає вимоги Закону України «Про виконавче провадження». На момент здійснення державним виконавцем дій щодо його вселення до квартири, в нього були ключі від квартири які не підходили до замка, однак державний виконавець не викликав його і не опитував з даного приводу. Відвід державному виконавця не заявляв, оскільки це його право, а не обовязок. Фактично проживає по вул. Партизанській, однак за даною адресою викликів не отримував. Скаргу на дії державного виконавця не подавав до начальника відділу ДВС оскільки використав своє право на звернення до суду за захистом порушеного права.

Представник заявника, за довіреністю у справі, ОСОБА_6 в судовому засіданні уточнену скаргу підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі та зазначив, що в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_5, при проведенні двічі перевірки виконавчого провадження, не визнав недійсними акти державного виконавця від 18.07.2016 року, 27.08.2016 року, 23.08.2016 року та від 15.07.2016 року, складені державним виконавцем Гасюком особисто, без залучення сторін виконавчого провадження та свідків, які винесені з порушенням закону. У вказаному виконавчому провадженні було вже три державних виконавці, однак передавалось виконавче провадження без письмового доручення їх начальника. У своїх постановах щодо неправомірних дій підлеглих державних виконавців в.о. начальника відділу ДВС посилається на порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції, а слід застосовувати Закон в редакції чинній на момент здійснення виконавчого провадження з моменту його відкриття. З 13.05.2016 року по 19.10.2016 року державним виконавцем не було доведено до відома боржника про резолютивну частину рішення, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Постанови від 19.10.2016 року та від 28.07.2016 року є підтвердженням бездіяльності в.о. начальника відділу ДВС щодо здійснення контролю за діями державних виконавців та виконанням рішення суду і лише після скарги ОСОБА_2 та його, як представника, він розпочав перевірку виконавчого провадження. Щодо посадових осіб Білоцерківського ДВС, в тому числі ОСОБА_5, внесено відомості щодо кримінального правопорушення. Рішення суду виконувалось з порушенням строків визначених ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Дізнавшись 30.10.2016 року про закінчення виконавчого провадження постанова не була направлена у визначеному Законом порядку стороні виконавчого провадження. Він, як представник ОСОБА_2 намагався звернутись, коли подавав заяву про тримання для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, до в.о. відділу ДВС, однак його не було не місці, тому звернувся до державного виконавця. Із заявою про відвід державного виконавця не звертався, оскільки використав своє право на звернення зі скаргами до вищих інстанцій. Маючи ідентифікатор доступу до виконавчого провадження можливо лише дізнатись про внесені державним виконавцем постанови, однак в реєстрі не міститься інформації щодо інших вчинених держаним виконавцем дій, в тому числі щодо складних актів від 18.07.2016 року, 27.08.2016 року, 23.08.2016 року та від 15.07.2016 року, які не відповідають вимогам законодавства. При вселенні ОСОБА_2Р, був присутнім та підписав відповідний акт, однак постанову про закінчення виконавчого провадження не отримав.

Виконуючий обовязки начальника Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_5 23.11.2016 року подав до суду письмові заперечення на скаргу та копію матеріалів виконавчого провадження, в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_2 та зазначив, що він особисто не має права втручатись в діяльність державних виконавців. ОСОБА_2Р, чи його представник не звертались до нього із заявами чи скаргами про бездіяльність чи неправомірні дії державних виконавців та щодо їх відводу від виконання виконавчого провадження. За дорученням головного управління ним було проведено перевірку та здійснено відповідні дії. Письмовим дорученням про передачу виконавчого провадження до іншого державного виконавця є розпорядження,я ке знаходиться в номенклатурній справі, а виконавче провадження передається шляхом підписання акту прийому передачі,я кий також знаходиться у вказаній справі. При перевірці виконавчого провадження державним виконавцем подавались матеріали, тому якщо ним не було додано до нього будь яких документів, це є порушенням державного виконавця, а перевірка була проведена в межах доручення. Контроль за виконавчим провадженням здійснюється за результатами звернення сторін виконавчого провадження згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції та ст. 82 вказаного закону в попередній редакції, а в даному випадку сторони до нього не звертались.

Представник Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби, за дорученням у справі, ОСОБА_8 подав до суду письмові заперечення на скаргу, в судовому засіданні їх підтримав та просив відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_2.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день, час, та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження №51060608, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувальні рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень» зазначено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обовязок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обовязковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантується право кожної особи на звернення до суду з позовом стосовно захисту її прав та обовязків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд зазначив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина процесу розгляду справи судом. Європейський суд з прав людини у справі «Півень проти України» констатував порушення ст. 6 Конвенції та вказав на те, що невиконання рішення національного суду не може бути виправдане законодавчими недоліками, які роблять його виконання неможливим. У вказаній справі Європейський суд констатував відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, які покладені на органи виконавчої влади.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 357/8036/15-ц, 2/357/2890/15 було задоволено частково позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні майном, вселення та визначення порядку користування квартирою, а саме ухвалено рішення про вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_3, зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні вказаною квартирою; та про встановлення порядку користування квартирою № 4 в будинку № 14-а по вулиці Водопійна у місті Біла Церква Київської області таким чином: виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату № 3 площею 8,50 кв.м., виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату № 4 площею 9,70 кв.м. та житлову кімнату № 5 площею 16,20 кв.м., залишити в спільному користуванні приміщення: № 6 - кухня площею 8,70 кв.м, № 1 - коридор площею 5,40 кв.м., № 2 - ванна кімната площею 3,40 кв.м., лоджія площею 3,9 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.12.2015 року було змінено рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 357/8036/15-ц, 2/357/2890/15, в частині визначення порядку користування квартирою, а саме було ухвалено рішення про виділення у користування ОСОБА_2 житлову кімнату № 5 площею 16,20 кв.м., виділення ОСОБА_3 в користування житлову кімнату № 4 площею 9,70 кв.м. та житлової кімнати № 3 площею 8,50 кв.м., та залишення в спільному користуванні приміщень: № 6 - кухня площею 8,70 кв.м, № 1 - коридор площею 5,40 кв.м., № 2 - ванна кімната площею 3,40 кв.м., лоджія площею 3,9 кв.м.

20.01.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист про вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_3, зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні вказаною квартирою та встановлення порядку користування квартирою № 4 в будинку № 14-а по вулиці Водопійна у місті Біла Церква Київської області, який 11.02.2016 року, на підставі заяви ОСОБА_2, про примусове виконання, був поданий до міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

15.02.2016 року державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом у справі №357/8036/15-ц на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що у заяві про відкриття виконавчого провадження не вказано в якій частині необхідно виконати рішення суду.

05.04.2016 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 15.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 357/8036/15-ц, 2/357/2890/15, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 20.01.2016 року та зобовязано державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 357/8036/15-ц, 2/357/2890/15, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 20.01.2016 року.

13.05.2016 року старшим державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50160608 за виконавчим листом № 2/357/2890/15 виданим 20.01.2016 року Апеляційним судом Київської області.

З листа Головного територіального управління юстиції у Київській області управління державної виконавчої служби від 09.08.2016 року за № О-1340/02.2, О-1411/02.2 ( а.с.8) вбачається, що за результатами розгляду звернень ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_2, щодо виконання рішення суду було повідомлено, що в.о. начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 здійснено перевірку матеріалів виконавчого провадження за результатами якої дії державного виконавця Дорошенка Р.С. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст. ст. 30,75,79 Закону України «Про виконавче провадження». За порушення вказаних вимог Закону притягнути до відповідальності державного виконавця Дорошенка Р.С. не виявилось можливим у звязку із звільненням з займаної посади. Подальше виконання рішення суду буде організовано відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із постановою в.о. начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 від 18.07.2016 року ( а.с.29), при перевірці матеріалів виконавчого провадження було встановлено, що старшим державного виконавцем ОСОБА_4 порушено вимоги ст. ст. 30,75,79 Закону України «Про виконавче провадження» та постановлено: Державному виконавцю Білоцерківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_10 усунути виявлені порушення та вчинити виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/357/2890/15 від 20.01.2016 року, виданого Апеляційним судом Київської області, в строк до 28.07.2016 року.

З висновку Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 28.07.2016 року ( а.с.36) вбачається, що 26.07.2016 року представник заявника ОСОБА_6 звернувся із заявами до чергової частини Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з повторним проханням надати наряд поліції з приводу невиконання рішення суду та щодо бездіяльності державного виконавця. За результатами перевірки ОСОБА_6 було рекомендовано оскаржувати дії чи бездіяльність державного виконавця в судовому порядку згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

З інформації про виконавче провадження від 07.09.2016 року ( а.с.10-13) вбачається, що за виконавчим листом № 2/357/2890/15 від 20.01.2016 року, який надійшов до відділу виконавчої служби 10.05.2016 року, 13.05.2016 року державним виконавцем Дорошенком Р.С. було відкрито виконавче провадження та запропоновано боржнику виконати рішення в 7 денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; 18.07.2016 року державним виконавцем Дорошенком Р.С. винесено постанову про залучення до проведення виконавчих дій, які відбудуться 26.07.2016 року об 11:00 год. за адресою: АДРЕСА_4, дільничного інспектора поліції Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області; 12.08.2016 року державним виконавцем Гасюком Р.В. було проведено виконавчу дію про відкладення виконавчого провадження у звязку з тим, що сторони виконавчого провадження не отримали відправлені їм вимоги; 23.08.2016 року державним виконавцем Гасюком Р.В. було здійснено перевірку факту отримання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 поштових відправлень, якими було направлено вимоги державного виконавця та перевіркою було встановлено, що станом на 23.08.2016 року поштові відправлення адресатам не вручено, тому виникла необхідність відкласти виконавчі дії до 02.09.2016 року; 31.08.2016 року державним виконавцем Гасюком Р.В. було проведено дію винесено постанову про залучення до проведення виконавчих дій, які відбудуться 05.09.2016 року о 15:00 год. за адресою: АДРЕСА_4, дільничного інспектора поліції Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області.

Також, з матеріалів доданих до скарги ( а.с.30-35,40- 58,80-91) вбачається, що представник заявника в період з серпня 2016 року по листопад 2016 року звертався до Міністерства юстиції України,Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління, Верховної ОСОБА_10 України, Кабінету міністрів України, Адміністрації Президента України, Генеральної Прокуратури України, Прокуратури Київської області зі скаргами щодо невиконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно із п. 1.5.2. Інструкції з організації виконання рішень суду, затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року ( в редакції чинній на дату вчинення виконавчих дій), акт державного виконавця це - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Як вбачається із зазначених актів ( а.с.73-76) державним виконавцем проводились дії з виходом на дільницю за адресою вказаною у виконавчому документі та встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, двері ніхто не відчиняє, однак до проведення даних дій не були залучені поняті для засвідчення встановлених державним виконавцем фактів, а в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання сторонами виконавчого провадження повідомлення про проведення вказаних виконавчих дій.

Отже, 10.05.2015 року до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції надійшов виконавчий лист виданий судом 20.01.2016 року разом із ухвалою суду від 05.04.2016 року про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 15.02.2016 року, про відмову у відкритті виконавчого провадження, 13.05.2016 року ( у триденний строк) державним виконавцем Дорошенком Р.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду в семиденний термін з моменту винесення постанови. З моменту закінчення семиденного строку для виконання рішення в добровільному порядку до 18.07.2016 року державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо примусового виконання рішення суду, а саме: здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», що підтверджено інформацією про виконавче провадження та постановою від 18.07.2016 року в.о. начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5, якою встановлено допущені державним виконавцем Дорошенком Р.С. порушення вимог ст. ст. 11, 30,75,79 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с. 131) та постановою від 19.10.2016 року в.о. начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5, якою встановлено допущені державним виконавцем Гасюком Р.О. порушення вимог ст. ст. 18,63,67,75 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с.184).

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року ( в редакції чинній на час здійснення виконавчого провадження) було передбачено, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до п. 10.1, п. 10.2 ОСОБА_7 X Інструкції з організації виконання рішень суду, затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року, Контроль у виконавчому провадженні здійснюється відповідно до статей 83 - 86 Закону. Начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

Отже, державним виконавцем з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у двомісячний строк не було проведено виконавчих дій з виконання рішення та не дотримано вимог Інструкції, а начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення державним виконавцем, не зобов'язав державного виконавця провести виконавчі дії у встановленому законодавством порядку, тому суд приходить до висновку, що така бездіяльність є неправомірною.

Також, в матеріалах виконавчого провадження відсутні письмові дорученням начальника відділу щодо передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого, що суперечить вимогам п.6.1, п.6.2 ОСОБА_7 VI Інструкції з організації виконання рішень суду, затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року ( чинної на момент здійснення вказаних дій).

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2016 року ( а.с.79) за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Турчина С.О., було зобовязано першого заступника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_11 вчинити дії щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України за заявою ОСОБА_2 від 19.08.2016 року та організувати проведення досудового розслідування СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

Із зазначеної ухвали вбачається, що 19.08.2016 року ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 звернулись до Білоцерківської місцевої прокуратури з повідомленням про кримінальне правопорушення, яке передбачено ст. 382 КК України щодо умисного невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 02.12.2015 року посадовими особами Білоцерківського міського відділу ДВС ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Також, представником заявника в судовому засіданні подано ухвалу слідчого судді від 22.12.2016 року ( а.с.227-231), за скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про скасування постанови старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ Національної поляції в Кивїські області від 30.11.2016 року про закриття кримінального провадження від 15.11.2016 року, внесене до ЄДР 15.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, щодо умисного невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 02.12.2015 року посадовими особами Білоцерківського міського відділу ДВС ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Представник заявника в судовому засіданні посилається, на те, що вказаними ухвалами підтверджується бездіяльність в.о. начальника Білоцерківського відділу ДВС ОСОБА_5, однак, суд не погоджується з даними твердженнями, оскільки для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи є обовязковим вирок або постанова суду з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою, в даному випадку в межах виконавчого провадження за виконавчим листом виданим судом 20.01.2016 року.

З матеріалів виконавчого провадження №51060608 вбачається, що 31.10.2016 року державним виконавцем Білоцерківського МВДВС ГТУЮ у Київській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/357/2890/15 від 20.10.2016 року ( а.с.194).

Відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 11.10.2016 року ( із змінами, внесеними згідно із Законом № 1798-VIII від 21.12.2016 року), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем Гасюком Р.В. не було доведено до відома сторін виконавчого провадження про винесення вказаної постанови.

Отже, суд приходить до висновку про зобовязання в.о. начальника Білоцерківського відділу ДВС ОСОБА_5 задовольнити вимогу заявника щодо усунення порушень ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» про направлення державним виконавцем копії постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Керуючись ст.387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, Інструкції з організації виконання рішень суду, затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність начальника ( державного виконавця) Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, задовольнити частково.

Визнати бездіяльність в.о. начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 щодо не здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення суду державним виконавцем, неправомірною.

Зобовязати в.о. начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 здійснити контроль за усуненням державним виконавцем порушень ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення копії постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерків ський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_12