Комінтернівський районний суд Одеської області
Справа № 504/2028/17
провадження №2/504/1788/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Доброва П.В.

секретаря Ємельяненко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

У липні 2017 р. позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в обґрунтування якого послався на наступне.

Позивач вказує, що вона більше 16 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном - будівлею магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Раніше, на підставі Рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради народних депутатів № 110 від 25.10.1995 року було вирішено дозволити магазину запчастин в селі Олександрівка. До того, 20.09.1995 року проект забудови цієї території був погоджений головним архітектором Комінтернівського району Одеської області, головним лікарем СЕС Комінтернівського району Одеської області, начальником інспекції з охорони природного середовища, начальником пожежної частини. Вказаний магазин був побудований, але без внутрішнього та зовнішнього оздоблення - стіни з зовнішньої та внутрішньої сторони не були поштукатурені, і були вставлені старі вікна та двері. І в такому вигляді вказана будівля стояла до 2001 року. Станом на 2001 рік ніхто вказаним магазином не займався, на цей час в будівлі був пошкоджений дах, вікна та двері, які потребували заміни. Будівля потребувала капітального ремонту. ОСОБА_1 зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, вирішили відремонтувати вказану будівлю магазину і використовувати його за призначенням. В неї на той час були власні грошові кошти, яких було достатньо для того щоб відремонтувати вказану будівлю магазину. Порадившись з чоловіком та іншими членами сім'ї, вони вирішили, що, в разі надання дозволу Олександрівської сільської ради, фактично позивачка буде витрачати свої грошові кошти на ремонт й займатися ремонтом зазначеної будівлі, а всі документи, в тому числі договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований магазин, та інші дозвільні документи будуть оформлятися на її чоловіка - ОСОБА_3, оскільки він є головою сім'ї. Після цього вони звернулися до Олександрівської сільської ради, в результаті чого на підставі рішення Олександівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 08.06.2001 року № 137-ХХІІІ було дозволено виготовлення проекту відводу земельної ділянки площею 241, 4 м? із земель запасу сільської ради в постійне користування для будівництва і обслуговування магазину гастрономії та запчастин в АДРЕСА_1. Отримавши вказане рішення Олександрівської сільської ради, вони почали займатися подальшим оформленням земельної ділянки і паралельно з цим, влітку 2001 року зробили капітальний ремонт вказаної будівлі магазину за власні грошові кошти ОСОБА_1 Дах було замінено на новий, встановлені нові вікна та двері, здійснено зовнішнє та внутрішнє оздоблення будівлі магазину, підключено електроенергію та водопровід, облагороджено територію навколо будівлі. Після закінчення ремонту наприкінці серпня 2001 року, ОСОБА_1 відразу почала добросовісно, відкрито та безперервно користуватися та володіти вищевказаною будівлею магазину за адресою: АДРЕСА_1. Вказаним нерухомим майном позивачка добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє до теперішнього часу, що разом складає 16 років. Позивачка вказує, що всі її намагання оформити вказану будівлю у свою власність не принесли позитивного результату, оскільки декілька разів змінювалося законодавство, і Олександрівска сільська рада з часом втратила повноваження щодо передачі у власність вказаного нерухомого майна. Також відбувалися зміни у земельному законодавстві, в результаті чого лише в 2008 році, на підставі рішення Олександівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 18.01.2008 року № 156 -У, її чоловіку - ОСОБА_3 надано укористування на умовах оренди земельну ділянку, загальною площею 0,0160 га, яка розташована в АДРЕСА_1 для обслуговування магазину. 12.03.2008 року між Олександрівською сільською радою Комінтернівського району, як Орендодавцем, та чоловіком позивачки - приватним підприємцем ОСОБА_3, як орендарем укладено Договір оренди земельної ділянки площею 0,0160 га. Вищевказаний договір оренди від 12.03.2008 року був укладений терміном на період виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 є дружиною помелого ОСОБА_3 В подальшому у зв'язку із смертю чоловіка позивачки, додатковими угодами №1 від 10.05.2011 року та № 2 від 03.05.2012 року, до договору оренди земельної ділянки від 12.03.2008 року № 72(14), земельна ділянка загальною площею 0,0160 га по АДРЕСА_1, передавалась у користування на умовах оренди позивачці. Рішенням виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Комінтернівського району № 47 від 15.03.2012 року вказаній будівлі магазину якою я користуюся, було присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1. В теперішній час вказане нерухоме майно - будівля магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 46,2 м?, яка в цілому складається з будівлі магазину «А», тераси «а», відмостки «І», якою позивачка добросовісно, відкрито та безперервно користується більш як 16 років, відповідає будівельним нормам і правилам, може експлуатуватись, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації і в даний час можлива його безпечна експлуатація. Позивачка вважає, що зважаючи на те, що вона добросовісно заволоділа вищевказаним нерухомим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти будівлею магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 46,2 м?, що набула право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю, і тому вважає за можливе визнання за нею цього права, для чого і звертається до суду.

Представник відповідача Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву по те, що проти задоволення позову відповідач не заперечує, позов визнає в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши доводи позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Олександрівської сільської ради народних депутатів № 110 від 25.10.1995 року було вирішено дозволити будівництво магазину запчастин в селі Олександрівка.

Раніше, а саме 20.09.1995 року проект забудови цієї території був погоджений головним архітектором Комінтернівського району Одеської області, головним лікарем СЕС Комінтернівського району Одеської області, начальником інспекції з охорони природного середовища, начальником пожежної частини.

Вказаний магазин був побудований, але без внутрішнього та зовнішнього оздоблення - стіни з зовнішньої та внутрішньої сторони не були поштукатурені, і були вставлені старі вікна та двері. І в такому вигляді вказана будівля стояла до 2001 року. Станом на 2001 рік ніхто вказаним магазином не займався, на цей час в будівлі був пошкоджений дах, вікна та двері, які потребували заміни. Будівля потребувала капітального ремонту.

Позивач ОСОБА_1 зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, вирішили відремонтувати вказану будівлю магазину і використовувати його за призначенням. В неї на той час були власні грошові кошти, яких було достатньо для того щоб відремонтувати вказану будівлю магазину. Порадившись з чоловіком та іншими членами сім'ї, вони вирішили, що, в разі надання дозволу Олександрівської сільської ради, фактично позивачка буде витрачати свої грошові кошти на ремонт й займатися ремонтом зазначеної будівлі, а всі документи, в тому числі договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований магазин, та інші дозвільні документи будуть оформлятися на її чоловіка - ОСОБА_3, оскільки він є головою сім'ї. Пізніше вони звернулися до Олександрівської сільської ради, в результаті чого на підставі рішення Олександівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 08.06.2001 року № 137-ХХІІІ було дозволено виготовлення проекту відводу земельної ділянки площею 241, 4 м? із земель запасу сільської ради в постійне користування для будівництва і обслуговування магазину гастрономії та запчастин в АДРЕСА_1.

Суд встановив, що отримавши вказане рішення Олександрівської сільської ради, позивачка з своїм чоловіком почали займатися подальшим оформленням земельної ділянки і, разом з цим, влітку 2001 року зробили капітальний ремонт вказаної будівлі магазину за власні грошові кошти позивачки - ОСОБА_1 Дах було замінено на новий, встановлені нові вікна та двері, здійснено зовнішнє та внутрішнє оздоблення будівлі магазину, підключено електроенергію та водопровід, облагороджено територію навколо будівлі. Відразу після закінчення ремонту наприкінці серпня 2001 року, ОСОБА_1 почала добросовісно, відкрито та безперервно користуватися та володіти вищевказаною будівлею магазину за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаним нерухомим майном позивачка добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє до теперішнього часу, що разом складає повних 16 років.

Спроби позивачки оформити вказану будівлю у свою власність не принесли позитивного результату, оскільки з серпня 2001 року відбувалися зміни в законодавстві і Олександрівска сільська рада з часом втратила повноваження щодо передачі у власність вказаного нерухомого майна. В тому числі відбувалися зміни й у земельному законодавстві, в результаті чого лише в 2008 році, на підставі рішення Олександівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 18.01.2008 року № 156 -У, її чоловіку - ОСОБА_3 надано укористування на умовах оренди земельну ділянку, загальною площею 0,0160 га, яка розташована в АДРЕСА_1 для обслуговування магазину.

12.03.2008 року між Олександрівською сільською радою Комінтернівського району, як Орендодавцем, та чоловіком позивачки - приватним підприємцем ОСОБА_3, як орендарем укладено Договір оренди земельної ділянки площею 0,0160 га.

Суд вважає за потрібне зауважити, що згідно пункту 3 вказаного Договору оренди від 12.03.2008 року зазначено, що на орендованій земельній ділянці на момент укладення договору вже існував магазин.

Окрім іншого, суд вбачає, що відсутність претензій Олександрівської сільської ради щодо існування магазину на вказаній ділянці та щодо того, що я користуюся цим магазином, свідчить про те, що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно користується цим нерухомим майном майже більше 16 років.

Договір оренди від 12.03.2008 року був укладений терміном на період виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області здійснено актовий запис № 11, та виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 07.03.2011 року.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданого 12.09.1981 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 77.

В подальшому, у зв'язку із смертю чоловіка позивачки, земельна ділянка загальною площею 0,0160 га по АДРЕСА_1, передавалась у користування на умовах оренди позивачці, що підтверджується додатковими угодами №1 від 10.05.2011 року, № 2 від 03.05.2012 року, №5 від 16.06.2015 року до договору оренди земельної ділянки від 12.03.2008 року № 72(14).

На підставі саме заяви позивачки ОСОБА_1 рішенням виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Комінтернівського району № 47 від 15.03.2012 року вказаній будівлі магазину якою я користуюся, було присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1.

В теперішній час вказане нерухоме майно - будівля магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 46,2 м?, яка в цілому складається з будівлі магазину «А», тераси «а», відмостки «І», якою позивачка добросовісно, відкрито та безперервно користується більш як 16 років, відповідає будівельним нормам і правилам, може експлуатуватись, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації і в даний час можлива його безпечна експлуатація, як встановлено обстеженням та зафіксовано звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта № 296 від 30.11.2012 року, здійсненим ТОВ «Стратегія регіонального розвитку в Одеській області».

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови).

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Комінтернівське РБТІ» на будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться будівля магазину загальною площею 46,2 м?, яка в цілому складається з будівлі магазину «А», тераси «а», відмостки «І».

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з серпня 2001 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном - будівлею магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 добросовісно заволоділа вищевказаним нерухомим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти будівлею магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 46,2 м?, вона набула право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 316, 328, 334 ч. 1, ст. 344 п. 1 ЦК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право приватної власності за набувальною давністю на нерухоме майно - будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46,2 м?, яка в цілому складається з будівлі магазину «А», тераси «а», відмостки «І».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис) П.В. Добров