АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/313/17 Номер провадження 22-ц/786/1215/17Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого-судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні особистим майном.

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прохаючи зобов`язати відповідачів не перешкоджати йому користуватися його майном, що знаходиться в м. Полтаві, по вул. В. Чорновола, 2-г, ряд «Е», гараж № 18 в гаражному колективі «Козацький курінь» шляхом спиляння замків на вхідних дверях для відновлення становища, яке існувало до порушення його прав 27 грудня 2016 року. Вирішити питання про стягнення з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати.

В обґрунтування зазначеного позову ОСОБА_5 вказав, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14.06.2013 року (ухвала від 16 грудня 2014 року про виправлення описки) задоволено позов ОСОБА_3 до нього, а саме зобов`язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою площею 28 кв. м., що виділена йому для будівництва гаража у м. Полтаві по вул. В. Чорновола, 2-г, ряд «Е», гараж № 18 в авто гаражному колективі «Козацький курінь» та користування земельною ділянкою площею 28 кв.м. за вказаною адресою.

На виконання вказаного рішення судом 25.02.2015 року видано виконавчий лист, яким зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в здійсненні ним дій по реєстрації права приватної власності на будівлю гаража у м. Полтаві по вул. Чорновола, 2-г, ряд «Е», гараж № 18 в гаражному колективі «Козацький курінь» та користування земельною ділянкою площею 28 м. кв. за вказаною адресою.

Державний виконавець попри його незгоду із виконанням таких виконавчих дій спиляв замки та проникнув до приміщення гаража. У вказаному гаражі знаходиться належне йому майно. Таким чином, відповідачі із застосуванням насилля неправомірно позбавили його права користування належною йому власністю, майном, речами та незаконно заволоділи ними.

Ухвалою судді Октябрського районного суду від 08 лютого 2017 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

ОСОБА_5 також звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у відповідності до ст. 151-152 ЦПК України, задля недопущення ОСОБА_3 реалізації та відчуження його майна гаража, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по цій справі. Позов прохав забезпечити шляхом накладення арешту на гараж № 18, розміщений в м. Полтаві по вул. В. Чорновола, 2-г, ряд «Е» у гаражно-будівельному кооперативі «Козацький курінь» до вирішення спору по суті судом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач прохав накласти арешт на своє майно, а не на майно відповідачів, про, що він стверджував сам у своїй заяві та у тексті позовної заяви, не надав доказів того, що це майно належить відповідачам, недоведеності того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, прохав її скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на його гараж № 18, що розташований в м. Полтаві по вул. В.Чорновола, 2 «г», ряд «Е», у гаражно-будівельному кооперативі «Козачий курінь» до вирішення судом спору по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 вказав, що йому на праві власності належав гараж по вул. Чорновола, який згідно договору компенсації за знесений гараж від 07.03.2008 року був знесений і замість нього побудований новий гараж за цією ж адресою, який йому передані у користування.

Державний виконавець виконанням судового рішення позбавив його права користування його власністю. Відповідачі можуть відчужити вказаний гараж, а тому, існує реальна загроза щодо невиконання судового рішення у разі задоволення його позову судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до норми ч. 1 ст. ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 вказаної статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або у інших осіб.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у заяві про забезпечення позову відсутні достатні підстави щодо необхідності забезпечення зазначеного позову та докази того, що відповідачі будуть ухилятись від виконання судового рішення чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання.

Колегія суддів також наголошує, що законодавчо визначено можливість накладення судом арешту лише на майно відповідача (боржника), тоді як і у тексті позовної заяви і у тексті заяви про забезпечення позову ОСОБА_5 стверджує, що вказане майно належне саме йому і прохає накласти арешт на належне йому майно.

Згідно ч. 3 ст. 10, що також передбачено і ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності до розяснень, викладених в абзацах 1 та 3 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, того, кому саме належить вказаний гараж матеріали справи на дату постановлення судом оскаржуваної ухвали матеріали справи не містили. Надання таких документів у відповідності до норм ст. 151 ЦПК України, є обов`язковим для заявника.

Лише у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 було надано копію рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 січня 2009 року, що набрало законної сили 19 січня 2009 року, згідно з яким за ОСОБА_3 визнано право власності на самовільно збудований відповідачем ОСОБА_5 гараж на виділеній позивачу земельній ділянці в м. Полтаві по вул. Чорновола, 2-б, ряд «Е», гараж № 18 в авто гаражному колективі «Козацький курінь». Колегія суддів наголошує, що вказаного рішення у матеріалах справи суду першої інстанції не було.

На підтвердження того, що відповідачі мають намір відчужити спірний гараж, позивачем надано копію оголошення про його продаж, проте доказів того, що таке оголошення подано саме відповідачами, з його тексту не вбачається.

Отже, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням, переоцінки доказів та хибного тлумачення норм права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.2, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_6

З оригіналом згідно: ОСОБА_1