АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та просив стягнути з відповідача 1 на свою користь розмір збитку у сумі 41 119, 83 грн., з яких 640 грн. та 500 грн. - послуги евакуатора, 1000 - послуги експерта за складання звіту про оцінку транспортного засобу, 38 979, 83 грн. - матеріальний збиток; стягнути з відповідача 2 на свою користь матеріальний збиток у розмірі 50 000 грн. та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмір 911, 21 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2017 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за послуги евакуатора у розмірі 640 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн., а всього в сумі 1 191,20 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Справа № 761/21223/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10975/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове про повне задоволення позовних вимог. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд не взяв до уваги звіт №8 від 20.04.2016, витрати понесені на його складання, не врахував рахунок СТО від 31.03.2016 та суму за евакуатор відповідно до акту виконаних робіт. Посилається на відсутність мотивів суду щодо розрахунків завданих збитків та ринкової вартості ТЗ, розрахованої спеціалістом із включенням ПДВ.

Страхова компанія в судове засідання не з'явилася хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна відповідальність відповідача 1 була застрахована, розмір завданих збитків майну позивача не перевищує ліміту відповідальності, а доказів понесених позивачем витрат на відновлюваний ремонт на суму 38 979, 83 грн. останнім не надано, як не надано доказів і того, що саме відповідач 1 повинен нести витрати по оплаті послуг експерта за складання звіту про оцінку ТЗ та послуги евакуатора в розмірі 500 грн. та 640 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 на користь позивача грошових коштів у розмірі 41 119, 83 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції повністю не може погодитись колегія суддів.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 25.03.2016 о 16 год. 00 хв. в селі Крюківщина Київської області Києво-Святошинського району по вул. Першотравнева ОСОБА_5, керуючи автомобілем «PEUGEOT 605», д.н.з. НОМЕР_1, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався по вулиці Одеській, яка є головною, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «GREATWALL SAFE», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2016 ОСОБА_5 визнано винною в порушенні ст. 124 КУпАП та притягнуто останню до адміністративної відповідальності (а. с. 6). Внаслідок ДТП автомобіль Кузьменка В.В. «GREAT WALL SAFE», д.н.з. НОМЕР_2 отримав технічні пошкодження. На теперішній час автомобіль позивача не відремонтовано. Відповідно до розрахунку СТО 00513 від 31.03.2016, проведеного суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_6 сума ремонту автомобіля складає 82 598,40 грн. (а. с. 38-39).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Полісу АІ/8791264 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.10.2015, ліміт відповідальності становить 50 000 грн. на одного потерпілого, франшиза 0, 00 грн. (а. с. 48).

24.05.2016 позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату страхового відшкодування (а. с. 49). Страховою компанією складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування до справи № 38, відповідно до якого прийнято рішення щодо виплати позивачу грошової суми в розмірі 46 230, 63 грн. (а. с. 114-117). 17.11.2016 вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачу на його рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР064178 (а. с. 122).

ОСОБА_4 зазначає, що страхова компанія винної особи повинна сплатити суму страхового відшкодування в межах ліміту, враховуючи вартість відновлювального ремонту автомобіля, а винна особа різницю, яка виникла при визначенні шкоди, 640 грн. та 500 грн. - послуги евакуатора (а. с. 50-51, 174), 1 000 - послуги експерта за складання звіту про оцінку транспортного засобу (а. с. 176).

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статтей 9, 22-31, 35, 36 даного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди,застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Матеріали справи свідчать, що сума ремонту автомобіля потерпілого ОСОБА_4 в ДТП відповідно до розрахунку СТО 00513 від 31.03.2016, проведеного суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_6 складає 82 598,40 грн. (а. с. 38-39).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що при здійсненні зазначеного розрахунку податок на додану вартість не включався, а тому не входить до складу витрат, пов'язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля.

Таким чином, майнова шкода в розмірі 82 598,40 грн. підлягає зменшенню - 20% ПДВ = 66 078,72 грн.

Цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Полісу АІ/8791264 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.10.2015, ліміт відповідальності становить 50 000 грн. на одного потерпілого (а. с. 48).

Страховою компанією виплачено позивачу грошову суму в розмірі 46 230, 63 грн. (а. с. 114-117).

Враховуючи, що шкода завдана ОСОБА_4 складає 66 078,72 грн., а страховою компанією не в обсязі ліміту виплачено кошти, тому ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має доплатити 3 769,37 грн. (50 000 - 46 230,63) та винна особа зобов'язана відшкодувати завдану шкоду відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка ним одержана від страховика в розмірі 16 078,72 грн. (66 078,72 - 50 000).

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не зверну, помилково вважаючи, що страховою компанією в повному обсязі відшкодована завдана матеріальна шкода позивачу.

Отже, суд першої інстанції дійшов невірних висновків, з неповним встановленням обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4були сплачені послуги евакуатора в розмірі 500 грн. (а. с. 50-51, 174), а тому дана сума підлягає стягненню із страхової компанії.

Разом з тим, позовні вимоги щодо стягнення вартості послуги експерта за складання звіту про оцінку ТЗ в розмірі 1 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки висновки останнього не прийняті колегією суддів як належний та допустимий доказ по справі.

За наведеного, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 88 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру судового збору відповідно до задоволених позовних вимог, а тому з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 270,76 грн. та з ОСОБА_5 886,76 грн.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.303,304,309,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 частково задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та за послуги евакуатора скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та за послуги евакуатора задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16 078,72 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 3 769,37 грн. та за послуги евакуатора 500 грн.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 суми судового збору змінити, зменшивши до 270,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 886,76 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк