АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1187/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Кобринівської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Кобринівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ОСОБА_8 згідно Державного акту серії ЯГ № 626628 мала у приватній власності земельну ділянку площею 2,38 га, яка знаходиться на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за кадастровим номером :01:000:0788.

13 квітня 2016 року ОСОБА_8 померла.

При житті ОСОБА_8 залишила заповіт, який був посвідчений Вознесенською сільською радою, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачці.

До спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 2,38 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 жовтня 2016 року № 634/0214 приватним нотаріусом ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,38 га з кадастровим номером :01:000:0788, що розташована на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, яка померла 13 квітня 2016 року.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2016 року померла ОСОБА_8.

11 жовтня 2011 року ОСОБА_8 склала заповіт, який був посвідчений в приміщенні Вознесенської сільської ради за адресою: с. Вознесенка, Мелітопольський район, Запорізька область, згідно якого все належне ОСОБА_8 майно, де б воно не знаходилось, з чого б не складалося і на яке за законом матиме право заповіла ОСОБА_6В.( а.с. 22).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, як вбачається з вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз'яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

18 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з якої вбачається, що ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,38 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:000:0788, яка розташована на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку (а.с.7).

У ст. 125 ЗК України чітко визначено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, і державної реєстрації цього документа.

Ч. 1 ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України та ст. ст. 125, 126 ЗК України відсутні правові підстави для визнання в судовому порядку за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки позивачка не надала суду підтверджуючих даних на право власності на вищевказану земельну ділянку за скадкодавцем, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права та ухвалив рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про надання суду на підтвердження належності померлій спірної земельної ділянки копії Державного акту про право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку ЯГ № 626628, виданого Тальнівським районним відділом земельних ресурсів від 20.07.2006 року /а.с. 62/, оскільки такий документ в матеріалах справи відсутній і не надавався позивачкою ні при зверненні в суд з позовом ні в ході розгляду справи судом першої інстанції ні при поданні апеляційної скарги на рішення суду. Із матеріалів справи, а саме із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій /а.с. 7/, вбачається, що даний документ також не надавався і в нотаріальну контору, а у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці на спірну земельну ділянку було відмовлено саме з підстав ненадання правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, а не в зв»зку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу, на чому наполягає позивачка.

Аналізуючи норми матеріального права, докази у справі, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на законність судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Кобринівської сільської ради, третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :