Справа №487/3343/17 03.08.2017 03.08.2017 03.08.2017
Провадження №22-ц/784/1761/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 487/3343/17-ц Суддя першої інстанції Щербина С.В.
Номери провадження: 22-ц/784/1761/17 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 та прокурора Жмура Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фонду державного майна України про визнання першочергового права на придбання акцій товариства та зобовязання забезпечити можливість реалізації першочергового права на придбання акцій, за апеляційними скаргами Фонду державного майна України і Прокуратури Миколаївської області на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2017 року про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

20 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Фонду державного майна України про визнання за нею першочергового права на придбання акцій Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель» (далі ПрАТ «Президент-Готель», Товариство) сума номінальних вартостей яких становить 45 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та зобовязати відповідача забезпечити можливість реалізації належного їй першочергового права на придбання вищевказаних акцій.

У той же день позивачка подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2017 року така заява позивачки задоволена.

Накладено арешт на 94337411 простих іменних акцій ПрАТ «Президент-Готель», номінальною вартістю 94337411 грн., що належать Фонду державного майна України (ідентифікаційний номер 00032945) та зберігаються ПАТ АТ банком «Укргазбанк» (код за ), із внесенням відомостей про вказаний арешт до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, та заборону вчиняти будь-які дії щодо указаних акцій Товариства (), у тому числі, продавати, дарувати, іншим способом відчужувати вказані акції, передавати їх у заставу або управління, змінювати власника або володільця, номінального утримувача, зберігача або (та) депозитарія таких акцій, змінювати рахунки, на яких зберігаються вказані акції та розпорядників таких рахунків, списувати дані акції з рахунків та (або) зараховувати вказані акції на рахунки інших осіб.

Затим, 30 червня 2017 року представник позивачки подав заяву про зміну вжитих заходів забезпечення позову, а представник Фонду державного майна України 3 липня 2017 року подав заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Заводський районний суд м. Миколаєва розглянув указані заяви і своєю ухвалою від 3 липня 2017 року у задоволенні заяви представника позивачки про зміну заходів забезпечення позову відмовив, а заяву представника відповідача задовольнив і скасував заходи забезпечення позову, застосовані судом 21 червня 2017 року.

Наступною ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2017 року, за клопотанням представника відповідача, провадження у справі закрито у звязку з тим, що даний спір не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

В апеляційних скаргах Фонд державного майна України і Прокуратура Миколаївської області посилались на незаконність ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2017 року про забезпечення позову, просили її скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що обидві апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Забезпечуючи позов у зазначений спосіб, суд першої інстанції виходив з того, що таке забезпечення необхідне, а його можливість передбачена процесуальним законодавством.

Між тим, з такими розсудами місцевого суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам процесуального закону.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України, за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Водночас ч. 3 ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

До того ж, у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що суд має пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. А способи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України одними із способів забезпечення позову є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також заборона вчиняти певні дії.

Позивачка вказала, що даний спір стосується законності приватизації державного майна ПрАТ «Президент-Готель» у м. Києві, а тому вона, як працівник цього Товариства та голова профспілки, має право на першочергове придбання акцій товариства.

Дізнавшись, що Фонд державного майна України має намір продати всі акції Товариства через приватизацію, позивачка подала у суд позов про забезпечення її пріоритетного права та пільг на придбання зазначеного пакету акцій.

Також вона просила забезпечити позов у спосіб, який був обраний місцевим судом в оскарженій ухвалі.

Разом з тим, застосувавши вказані способи забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував обставини справи та наведені вище норми процесуального права. Зокрема те, що: спір повинен розглядатись в порядку господарського, а не цивільного судочинства; позов ОСОБА_3 підлягав подачі у суд за місцем знаходження Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, у м. Києві); вжиті заходи забезпечення позову не співмірні із заявленими позивачкою вимогами.

В наступному, місцевий суд 3 липня 2017 року указані заходи забезпечення позову скасував, а 6 липня 2017 року провадження у справі закрив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскаржена ухвала підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

У той же час, оскільки застосовані судом заходи забезпечення позову скасовані, а провадження у справі закрито ухвалою місцевого суду від 6 липня 2017 року, яка набрала законної сили, то немає потреби відмовляти позивачці у застосуванні засобів забезпечення позову. В звязку з чим доводи апеляційних скарг про необхідність постановлення нової ухвали про відмову позивачці у застосуванні засобів забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Оскільки апеляційні скарги задоволені лише частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивачки підлягає стягненню на користь відповідача та прокуратури 50% сплаченого ними судового збору, тобто по 800 грн. кожному.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Фонду державного майна України і Прокуратури Миколаївської області на ухвалу про забезпечення позову задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2017 року про забезпечення позову, постановлену у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду державного майна України про визнання першочергового права на придбання акцій товариства та зобовязання забезпечити можливість реалізації першочергового права на придбання акцій.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фонду державного майна України і Прокуратури Миколаївської області по 800 грн. кожному судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: Л.М. Прокопчук

ОСОБА_4