УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - Головне управління Держпродспоживслужби у Харківській області, про визнання кредитного договору недійсним та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, який під час розгляду справи неодноразово уточнював та остаточно просив визнати недійсним кредитний договір від 24 березня 2013 року № 50010638, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»), та стягнути з відповідача на його користь 84 988 грн 24 коп. у порядку двосторонньої реституції.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 вересня 2013 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу було надано кредит у сумі 322 899 грн 97 коп. як основний кредит та 110 430 грн 15 коп. як додатковий кредит. Умовами договору передбачено еквівалент кредиту в іноземній валюті - доларах США. Зазначив, що перед укладенням кредитного договору йому не повідомляли в письмовій формі відомостей, передбачених ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: про переваги та недоліки обраної схеми кредитування, що призвело, на його думку, до порушення його прав, оскільки в такому разі відповідач наживається на ньому, отримуючи додаткові доходи. Крім того, позивач указував, що йому не було надано повної, достовірної та своєчасної інформації щодо якості товару (зазначеного кредиту), а тому його вибір був помилковим, оскільки, маючи таку інформацію, він би не укладав договору із відповідачем.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року позовзадоволено частково.

Визнано кредитний договір від 24 вересня 2013 року № 50010638, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті», недійсним із моменту укладення.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального та матеріального права.

Разом із тим касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Так, на підставі наявних у справі доказів апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати недійсним укладений між сторонами кредитний договір, оскільки установлено, що сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов цього договору, який містить положення про сплату усіх платежів за ним у гривнях із перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквівалента суми кредиту в доларах США, що передбачено у графіку погашення кредиту.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди із висновками апеляційного суду по суті вирішеного спору, проте фактично ці доводи були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду по суті вирішення позовних вимог, які суд обґрунтовано спростував, про що свідчить зміст оскаржуваного рішення. Таким чином, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ст. ст. 213-215, 303, 316 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що під час розгляду зазначеного позову суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованих висновків по суті вирішеного спору.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2у строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2у у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - Головне управління Держпродспоживслужби у Харківській області, про визнання кредитного договору недійсним та стягнення коштів, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак