УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., ЛеванчукаА.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного Управління юстиції у Донецькій області, який перейменовано у Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення батьківства та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, до якої приєдналася ОСОБА_6 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2012 року по кінець січня 2013 року. У цей період вона завагітніла, після чого відповідач її покинув.

Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_7, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані з її слів, але фактично батьком дитини є відповідач, який матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила:

- визнати ОСОБА_5, батьком дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області внести відповідні зміни в Книгу реєстрації народження та видати нове свідоцтво про народження дитини, зазначивши батьком дитини ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законом.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року, позов задоволено. Визнано батьківство ОСОБА_5, щодо дитини ОСОБА_7, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку. Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису № 584 від 15 жовтня 2013 року про народження ОСОБА_7, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, вказавши у графі батько ОСОБА_5. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, аліменти на дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2014 року, до повноліття дитини, тобто до 10 жовтня 2031 року. Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 грудня 2014 року до досягнення дитиною ОСОБА_7 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнуто з ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн, витрати на проведення судово-медичної експертизи в сумі 5 325,75 грн та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, у сумі 774,84 грн, всього 6 344,19 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, до якої приєдналася ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги, надавши письмові заперечення.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно актового запису про народження № 584 від 15 жовтня 2013 року, який здійснено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, дитина ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, її матір'ю є ОСОБА_4, батьком - ОСОБА_8; відомості про батька записані на підставі заяви матері від 15 жовтня 2013 року про державну реєстрацію народження дитини відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 239, т. 2).

Дитина ОСОБА_7 проживає з матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 12 вересня 2014 року, виданою Красноармійською міської радою (а. с. 7, т. 1).

Згідно з висновком експерта № 147 від 21 травня 2015 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків крові, яка проводилася комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «ДОР», відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Громадянин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7, народженої громадянкою ОСОБА_4 Вірогідність того, що ОСОБА_10 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_7 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами експертизи складає не менше 99,99989 % (а. с. 48-52, т. 1).

Згідно висновку експерта № 153 від 08 липня 2016 року про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка проводилася Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, ГромадянинОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 (в копії ухвали суду ОСОБА_7). Ймовірність даної події складає не менше 99,99998 % (а. с. 86-89, т. 2).

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано ст. 125 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до частини 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що походження дитини від відповідача підтверджується висновками експертів № 147 від 21 травня 2015 року про проведення судово-медичної експертизи з використанням молекулярно-генетичного аналізу крові та № 153 від 08 липня 2016 року про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Також судом встановлено, що 21 листопада 2016 року у справі була призначена повторна судово-медична молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої було поставлено питання: чи є ОСОБА_5 біологічним батьком дитини ОСОБА_7, матір'ю якої є ОСОБА_4 Проведення експертизи було доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи. Витрати за проведення експертизи були покладені на відповідача (а. с. 76-84, т. 3).

Відповідач ОСОБА_5 двічі викликався до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи для відбору біологічних зразків рідкої крові та крові на марлі, а саме: 1) на 11 січня 2017 року, про що він був повідомлений апеляційним судом листом № 235/6830/14-ц (22-ц/775/1696/2016) від 14 грудня 2016 року (а. с. 93, т. 3), який згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем був отриманий 24 грудня 2016 року (а. с. 101, т. 3), тобто заздалегідь; крім того, відповідач був повідомлений телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм по цивільним справам 15 грудня 2016 року за № 5592 (а. с. 94, а. с. 96, т. 3).

11 січня 2017 року відповідач для відбору біологічних зразків до експертної установи не з'явився, надіслав клопотання до апеляційного суду та Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи про перенесення дати проведення повторної експертизи у зв'язку із його захворюванням, про нову дату проведення експертизи просив повідомити за зазначеним ним телефоном та рекомендованим листом (а. с. 104-105, т. 3); 2) на 14 лютого 2017 року, про що він був повідомлений апеляційним судом листом № 235/6830/14-ц (22-ц/775/5/2017) від 25 січня 2017 року (а. с. 115, т. 3) та за зазначеним ним телефоном телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм по цивільним справам 26 січня 2017 року за № 296 (а. с. 116, а. с. 118).

Проте для відбору біологічних зразків 14 лютого 2017 року відповідач до експертної установи повторно не з'явився.

Супровідним листом № 572-02 від 02 березня 2017 року Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи повернуло без виконання ухвалу апеляційного суду від 21 листопада 2016 року про призначення повторної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи щодо біологічного батьківства ОСОБА_5 стосовно дитини ОСОБА_7, у зв'язку з неприбуттям ОСОБА_5 11 січня 2017 року та 14 лютого 2017 року до експертної установи для відбору біологічних зразків (а. с. 121, т. 3).

Отже, враховуючи викладені обставини у справі, суди дійшли обґрунтованого висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували висновки експертів № 147 від 21 травня 2015 року про проведення судово-медичної експертизи з використанням молекулярно-генетичного аналізу крові та № 153 від 08 липня 2016 року про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи щодо походження дитини ОСОБА_7, тому правильно встановили, що відповідач є батьком дитини позивачки, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 146 ЦПК України.

Суди при розгляді справи врахували найкращі інтереси дитини ОСОБА_7

Враховуючи те, що відповідач, як батько дитини не надає матеріальну допомогу дитині та не утримує її, суди правильно задовольнили позовні вимоги про стягнення аліментів.

Інші доводи касаційної скарги та заяви про приєднання до неї на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, до якої приєдналася ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Леванчук А.О.