30.03.2017 227/915/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

за участю:

секретаря Заварзіної Я.С.

скаржника Скакун О.І.

представника

начальника Управління

ДВС ГТУЮ в Донецькій

області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на неправомірну бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, зобов»язання вчинити певні дії та визнання виконавчих листів такими, що видані помилково,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області(далі УДВС ГТУЮ). Під час судового розгляду ОСОБА_2 неодноразово уточнював свою скаргу(а.с. 48 том 3), (а.с.112-114 том 3) та (а.с. 35 том 4) і станом на час винесення судового рішення ОСОБА_2 в скарзі зазначає наступне:

11.03.2016 року він звернувся із заявою до начальника УДВС ГТУЮ в Донецькій області ОСОБА_3 із скаргою на дії державного виконавця Балдинюк М.Ю., який виніс постанови про відмову в відкритті виконавчого провадження № 50349454, № 50349477, № 50349434 від 01.03.2016р. в зв»язку із відсутністю в виконавчих документах ідентифікаційного коду боржника. Як зазначає ОСОБА_2 начальник УДВС ГТУЮ в Донецькій області ОСОБА_3 в порушення ст.19 Закону України « Про звернення громадян» , Закону України « Про протидію корупції», Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України, ст.2 Загальної декларації прав людини та надав йому відповідь від 23.03.2016р. № 578/1586, в якій зазначив недостовірну інформацію, неправомірно підтвердивши законність відмови свого підлеглого держвиконавця ОСОБА_1, грубо ігноруючи постанову ВСУ № 6-62цс14 від 25.06.2014р. З посиланням на вищевказані норми законодавства ОСОБА_2 просить суд:

1) визнати незаконною діяльність начальника УДВС ГТУЮ в Донецькій області ОСОБА_3 в частині надання скаржнику недостовірної інформації, що заборонено ст.60 Закону України « Про протидії корупції»,

2)визнати незаконною бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ в Донецькій області ОСОБА_3 в частині ігнорування його прав, гарантованих ст.2 Загальної декларації прав людини

3) визнати незаконними виконавчі листи від 17.02.2016 року № 227/915/14-ц про визнання неправомірними дій державного виконавця Бестик І.С. в частині стягнення 10% виконавчого збору в сумі 131,48грн. та про визнання неправомірними дій державного виконавця Бестик І.С. в частині стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 52,3 грн. такими, що видані помилково.

4) зобов»язати начальника УДВС ГТУЮ в Донецькій області ОСОБА_3 скасувати постанову державного виконавця Балдинюк М.Ю. № 50349434 від 01.03.2016р., визнав її незаконною в частині відмови в відкритті виконавчого провадження з причини відсутності в виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника та направити на адресу ОСОБА_2 відповідне рішення.

В судовому засіданні скаржник підтримав свою скаргу з урахуванням уточнень та просив її задовольнити. Також просив стягнути з УДВС ГТУЮ в Донецькій області на свою користь витрати на проїзд до суду, згідно наданих проїзних документів.

Представник ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, заперечував проти скарги, зазначаючи, що скаржником пропущено строк звернення до суду із оскарженням постанов про відмову в відкритті виконавчого провадження, оскільки зазначені постанови отримані скаржником 09.03.2016 року, а зі скаргою на неправомірність винесених постанов заявник звернувся лише 05.04.2016 року. Окрім того, постановами про відмову в відкритті виконавчого провадження № 50349477, № 50349454, №50349434 від 01.03.2016 р. було відмовлено в відкритті виконавчих проваджень з двох підстав : по-перше відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ « Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державних та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами , що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів і для подальшого виконання необхідно звертатися до органу казначейства, по-друге: виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки не зазначено ідентифікаційний код суб»єкта господарської діяльності боржника (юридичної особи), що також передбачено п.3.3 п.п. « в» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. В той же час державний виконавець не має можливості встановити ідентифікаційний код боржника до відкриття виконавчого провадження, а відкрити провадження не може на підставі вимог п.3 ч.1 ст.18 Закону України « Про виконавче провадження» та зазначеної Інструкції. Таким чином, начальник УДВС ГТУЮ в Донецькій області ОСОБА_3, в листі № 578/1586 від 23.03.2016р. надав достовірну інформацію ОСОБА_2 стосовно законності дій державного виконавця Балдинюк М.Ю. щодо відмови в відкритті виконавчих проваджень згідно постанов про відмову в відкритті виконавчого провадження № 50349477, № 50349454, №50349434 від 01.03.2016 р.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши зміст скарги та уточнень до неї, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2, виходячи із наступного:

Судом встановлено, що в провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області знаходилась цивільна справа за позовом ПП « Новодонецька ремонтно-експлуатаційна контора» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів( справа № 227/915/14-ц), по якій рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.07.2014р. у задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «Новодонецька ремонтно-експлуатаційна контора» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території та вивезення твердих побутових відходів відмовлено.(а.с. 134-135, том 1).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10.02.2015р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.07.2015р., рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов Приватного підприємства «Новодонецька ремонтно-експлуатаційна контора» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території та вивезення твердих побутових відходів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства «Новодонецька ремонтно-експлуатаційна контора» заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за період з жовтня 2012 року по лютий 2014 року у розмірі 1190,18 грн. та заборгованість за вивезення твердих побутових відходів за період з лютого 2013 року по лютий 2014 року у розмірі 124,62 грн, в решті позовних вимог відмовлено.(а.с. 150-152, том 1).

На виконання вказаного рішення Добропільським міськрайонним судом Донецької області 25.03.2015р. видано виконавчий лист, на підставі якого 14.04.2015р. державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Добропільського МУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк добровільно виконати судове рішення в строк до 21.04.2015р.(а.с. 7, том 2).

У звязку з невиконанням боржником добровільно рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, постановами державного виконавця Бестик І.С. від 21.04.2015р.було стягнуто з ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 131,48 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 52,30 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.10.2015 р. скаргу ОСОБА_2 на неправомірну бездіяльність та незаконні дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Добропільського МУЮ ОСОБА_5 задоволено частково: визнано неправомірними дії державного виконавця Бестик І.С. при виконанні рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10.02.2015р. про стягнення зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства «Новодонецька ремонтно-експлуатаційна контора» заборгованості, в частині не направлення боржникові своєчасно постанови про відкриття виконавчого провадження №47633472 від 14.04.2015р., стягнення 10% виконавчого збору у сумі 131,48 грн. та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 52,30 грн.; стягнуто з Відділу Державної виконавчої служби Добропільського МУЮ на користь ОСОБА_2 витрати на проїзд до суду у розмірі 20,68 грн. На виконання вказаної ухвали 17.02.2016р. видано виконавчі листи, які були направлені скаржником ОСОБА_2 до ВПВР УДВС Донецької області для примусового виконання.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС Донецької області Балдинюком М.Ю. №50349434 від 01.03.2016р. було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з Відділу Державної виконавчої служби Добропільського МУЮ на користь ОСОБА_2 витрати на проїзд до суду у розмірі 20,68 грн., у зв'язку із тим, що:

1) дане судове рішення має виконуватися органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (п.2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 №845),

2) поданий стягувачем виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не містить ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності боржника (юридичної особи).

З аналогічних підстав було відмовлено в відкритті виконавчого провадження постановами державного виконавця Балдинюк М.Ю. № 50349477 від 01.03.2016р. та № 50349454 від 01.03.2016р.,які станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 не оскаржує (уточнення скарги від 25.08.2016р.,а.с.112-114 том3).

Судом встановлено, що 11.03.2016р. скаржник звернувся до начальника УДВС ОСОБА_3 із заявою про визнання неправомірною діяльність державного виконавця Балдинюка М.Ю. та вжиття до нього відповідних заходів(а.с. 4, том 3).

Листом начальника ВПВР УДВС Донецької області ОСОБА_3 №578/1586 від 23.03.2016р. в задоволенні вказаної вище заяви Скакуна О.І. було відмовлено, оскільки для юридичних осіб (боржника або стягувача), які зазначаються у виконавчому документі обов'язковою є наявність коду за ЄДРПОУ(а.с. 5, том 3).

В судовому засіданні було встановлено, що скаржник ОСОБА_2 09.03.2016 року отримав копії постанов № 50349434 від 01.03.2016 р.,№ 50349477 від 01.03.2016р. та № 50349454 від 01.03.2016р.(а.с. 44-47, том 4).

Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України « Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на 09.03.2016р., постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частин ст.82 Закону України « Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на 09.03.2016р., рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом. Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Судом встановлено, що ОСОБА_2 із скаргою на дії державного виконавця Балдинюк М.Ю. звернувся до начальника ВПВР УДВС Донецької області Буханцова О.В. 11.03.2016 року (а.с. 4, том 3) і відповідно до ч.8 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження» начальник ВПВР УДВС Донецької області Буханцов О.В. надав відповідь листом №578/1586 від 23.03.2016р. в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". Зазначений лист скаржник ОСОБА_2 отримав 30.03.2016 року, що підтверджується довідкою Укрпошти № 05-01/162 від 09.02.2017р.(а.с. 47, том 4).

З матеріалів справи вбачається, що із скаргою на начальника ВПВР УДВС Донецької області Буханцова О.В. скаржник ОСОБА_2 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області 05.04.2016 року, таким чином суд приходить до висновку про те, що скаржник ОСОБА_2 використав своє право на оскарження дій державного виконавця до його безпосереднього керівника, і після отримання відповіді на свою скаргу звернувся до суду, тобто про відсутність з боку скаржника пропуску строків звернення до суду із скаргою.

Разом із тим, суд звертає увагу, що в скарзі, поданій до суду ОСОБА_2 не ставить питання щодо визнання незаконною діяльності державного виконавця Балдинюк М.Ю., а оскаржує дії його начальника ОСОБА_3 та просить суд зобов»язати саме його виконати певні дії.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях начальника ВПВР УДВС Донецької області Буханцова О.В. порушень прав скаржника ОСОБА_2 в частині надання недостовірної інформації та визнання незаконною бездіяльність начальника УДВС в частині ігнорування порушених прав скаржника гарантованих ст.2 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р., ст.22 Конституції України суд виходить із того, що розглядаючи скаргу ОСОБА_2 начальник ВПВР УДВС Донецької області Буханцов О.В. в листі №578/1586 від 23.03.2016р. виклав свою правову позицію з посиланням на ст.ст.26, 18 ЗУ « Про виконавче провадження» та п.3.3. п.п. « в» Інструкції з організації примусового виконання рішення, у разі незгоди з якою, сторона виконавчого провадження може оскаржити її до суду, що й було зроблено в даному випадку стягувачем.

Суд не погоджується із доводами скаржника ОСОБА_2 про те, що начальник ВПВР УДВС Донецької області Буханцов О.В. повинен був скасувати постанову державного виконавця Балдинюк М.Ю., але цього не зробив, чим порушив права скаржника ОСОБА_2, оскільки заява ОСОБА_2 була розглянута начальником ВПВР УДВС Донецької області Буханцовим О.В. без винесення постанови згідно ч.8 ст.82 ЗУ « Про виконавче провадження», оскільки скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Стосовно питання про визнання незаконними виконавчих листів від 17.02.2016 року № 227/915/14-ц про визнання неправомірними дій державного виконавця Бестик І.С. в частині стягнення 10% виконавчого збору в сумі 131,48грн. та про визнання неправомірними дій державного виконавця Бестик І.С. в частині стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 52,3 грн. такими, що видані помилково необхідно зазначити наступне :

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч.3 ст. 369 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Тобто, вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню проводиться не по скарзі на дії державного виконавця, а по заяві стягувача або боржника за їх участю в судовому засіданні протягом 10-ти денного строку.

Окрім того, судом встановлено, що під час звернення скаржника ОСОБА_2 до начальника ВПВР УДВС Донецької області Буханцова О.В. із заявою 11.03.2016 року питання щодо визнання виконавчих листів такими, що видані помилково, скаржником ОСОБА_2 не ставилося.

Таким чином, по вирішенню питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, начальник ВПВР УДВС Донецької області Буханцов О.В. є неналежним суб»єктом (учасником) судового розгляду і в зв»язку із цим заявлена вимога скаржником ОСОБА_2 не може бути задоволена судом.

При вирішенні питання щодо зобовязання начальника ВПВР УДВС Донецької області Буханцова О.В. скасувати постанову державного виконавця ОСОБА_6 №50349434 від 01.03.2016р., визнати її незаконною в частині відмови у відкритті виконавчого провадження по причині відсутності ідентифікаційного коду суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається із змісту постанови державного виконавця ОСОБА_6 №50349434 від 01.03.2016р. було вдмовлено в відкритті виконавчого провадження із двох підстав:1) зазначене судове рішення має виконуватися органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (п.2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 №845),2) поданий стягувачем виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не містить ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності боржника (юридичної особи).

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час правовідносин, далі Закон), рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Оскільки боржник за виконавчим документом - Відділ Державної виконавчої служби Добропільського МУЮ є державним органом, відмова у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом з тієї підстави, що дане судове рішення має виконуватися органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, є обґрунтованою та правомірною.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 погодився із тим,що вищезазначена підстава для відмови в відкритті виконавчого провадження є законною та обґрунтованою, але він не погоджується із другою підставою, яка зазначена державним виконавцем в обґрунтування відмови в відкритті провадження, а саме щодо невідповідності виконавчого листа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номеру боржника, і саме з цієї підстави скаржник ОСОБА_2 просить скасувати постанову державного виконавця Балдинюк М.Ю. №50349434 від 01.03.2016р.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається із норми ч.1 ст.18 Закону України « Про виконавче провадження»( в редакції на момент виникнення спірних відносин) серед вимог, які пред»являються вимоги до виконавчого документа зазначено, що в виконавчому листі має бути зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), а також інші дані, якщо вони відомі суду.

Згідно п.п. «в» п. 3.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р.( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

В той же час відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року в справі № 6-62 цс14 зазначено, що п.3 ч.3 ст.11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Тому, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що постанова державного виконавця Балдинюк М.Ю.№50349434 від 01.03.2016р. містить дві рівнозначні підстави для відмови в відкритті виконавчого провадження, і для скасування постанови державного виконавця необхідно щоб обидві зазначені в постанові підстави були неправомірними( з правомірністю першої підстави погодився в судовому засіданні скаржник ОСОБА_2, а другу підставу він оспорює), а також приймаючи до уваги неоднозначність законодавчих норм, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника ОСОБА_2 про зобовязання начальника ВПВР УДВС Донецької області Буханцова О.В. скасувати постанову державного виконавця ОСОБА_6 №50349434 від 01.03.2016р.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У відповідності до ст.388 ЦПК України, витрати ОСОБА_2, пов»язані із розглядом скарги, покладаються на скаржника і не підлягають задоволенню його вимоги про відшкодування вартості проїзду до суду.

Керуючись ст.ст.369,383,387 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Скакун Олександра Івановича на неправомірну бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, зобов»язання вчинити певні дії та визнання виконавчих листів такими, що видані помилково відмовити.

Вступна та резолютивна частини ухвали оголошені в судовому засіданні 30.03.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Корнєєва