Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 5 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської міської ради, про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частини спільного сумісного майна,

за заявою ОСОБА_3 про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року,

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся із даною заявою про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської міської ради про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та клопотанням про поновлення строку для подачі вказаної заяви.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року у задоволенні заяви про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення відмовлено та заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі він посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції порушено права сторони у справі. Зокрема п.1 ст.6 конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд, також судом порушено ст. 55 Конституції України та 228 ЦПК України. Суд не врахував, що причини пропущеного строку на звернення до суду є поважними, оскільки він перебував на заробітках і не мав можливості звернутися із такою заявою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи ОСОБА_3 у поновленні строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення та постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не надано доказів поважності причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 228 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (04.11.1950 р.) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 24 лютого 2017 року ознайомлювався з матеріалами зазначеної справи (а.с.56).

05 січня 2017 року він отримав копію заочного рішення від 24 березня 2015 року, (а.с.57).

Однак, відповідач не скористався своїм правом на своєчасне подання заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно з частиною 1 статті 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Частиною 2 статті 72 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Положеннями частини 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Будь-яких належних та допустимих доказів поважності пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не надано і таких не встановлено судом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_3 строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відтак, у відповідності до положень частини 1 статті 312 ЦПК України апеляційний суд визнає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: