Справа № 345/2641/15-ц
Провадження № 22-ц/779/619/2017
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представників ОСОБА_2:

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

позивача ОСОБА_5 та його

представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Луківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_5 предявив до Виконавчого комітету Луківської сільської ради позов про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого вказував, що після смерті його матері ОСОБА_7, яка померла 20.12.2014 року, відкрилась спадщина на належне їй майно домоволодіння з господарськими спорудами по вул. Зеленій, 23 у с. Цвітова, Калуського району та земельний пай площею 19,17 га у КСГП «Дністер». Звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Калуської державної нотаріальної контори, у такому прийнятті йому було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Посилаючись на вищенаведене, просив визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно.

Справа розглядалась у різних судових інстанціях неодноразово.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Постановлено визнати за ним право власності на домоволодіння по вул. Зеленій, 23 в с. Цвітова, Калуського району з господарськими спорудами, а також на земельний пай площею 19,17 умовних кадастрових га, який перебуває у КСГП «Дністер» в с. Лука, Калуського району.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне врахування судом обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, судом не було враховано того, що позивачем не було долучено до позовної заяви довідки з погосподарської книги Луківської сільської ради із зазначенням за ким рахується господарство, хто зареєстрований в ньому та до якої суспільної групи відноситься домоволодіння, а також відсутні копії спадкової справи. ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що він з дружиною ОСОБА_8 та з батьками позивача ОСОБА_9 і ОСОБА_7 протягом 46 років проживав в спірному домоволодінні, яке має статус колгоспного двору, і у 1986 році на місці старого будинку ними було побудовано новий будинок, що підтверджується технічним паспортом. На думку апелянта, він має право на майно даного колгоспного двору, оскільки є членом колгоспного двору, що підтверджується випискою з протоколу засідання членів правління колгоспу ім. Леніна №121 від 21.11.1970 року та сертифікатом на право власності на земельний пай. При цьому, апелянт вважає, що за вищезазначених умов суд першої інстанції повинен був визнати за ОСОБА_5 право власності лише на 1/2 частину спадкового майна, а не на домоволодіння в цілому. Також ОСОБА_2 вказує на те, що позивач, не надавши довідку з сільської ради про належність спірного домоволодіння до суспільної групи колгоспників та щодо осіб, зареєстрованих в господарстві, ввів суд в оману. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник Луківської сільської ради в засідання апеляційного суду не зявився з невідомих причин, хоча судове повідомлення було вручено у встановленому порядку завчасно.

В засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_2, апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_5 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили. Рішення суду вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 оспорює рішення суду першої інстанції тільки щодо визнання права на спадщину на спірне домоволодіння. Отже, колегія суддів згідно ч.1 ст.303 ЦПК України переглядає законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення в зазначеній частині таким вимогам не відповідає. Цей висновок випливає з наступних підстав.

При розгляді даної справи суду першої інстанції слід було зясувати до якої суспільної групи віднесено домоволодіння №23 по вул. Зеленій в с. Цвітова Калуського району Івано-Франківської області та хто має право на нього, залучити до участі в справі належних відповідачів. Однак, цього місцевим судом не було зроблено.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд помилково виходив з того, що право на все спірне домоволодіння, на яке відсутні правовстановлюючі документи, виникло на підставі заповіту його матері, яка померла 20.12.2014 року.

В засіданні ж апеляційного суду на підставі належних документальних відомостей достовірно встановлено, що спірне домоволодіння віднесено до суспільної групи господарства «колгоспний двір».

З цього приводу колегія суддів зауважує, що порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався «Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів» (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року №5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року №69.

Згідно із зазначеними «Вказівками» суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

ОСОБА_2, який судом першої інстанції не був залучений до цієї справи, надано довідку Луківської сільської ради від 08.06.2016 року №495 про те, що він зареєстрований з 1967 року у спірному домоволодінні №23 по вул. Зеленій в с. Цвітова Калуського району (а.с.52). В цій довідці зазначено, що назване домоволодіння віднесено до суспільної групи господарства «колгоспний двір», і наведено перелік осіб, які там раніше проживали і були зареєстровані. Зокрема, вказано, що головою цього двору був ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який являвся тестем ОСОБА_2

З змісту оглянутих в засіданні апеляційного суду погосподарських книг Луківської сільської ради за 1950-1952 роки, 1955-1957 роки, 1967-1970 роки, 1986-1990 роки вбачається, що головою названого двору був ОСОБА_9, який являвся членом колгоспу ім.Леніна. Копії записів із цих погосподарських книг долучено до справи (а.с. 94-103). Робота ОСОБА_9 як колгоспника з 1950 року по 1985 рік, тобто до призначення пенсії, відображена також у записах в книзі обліку трудового стажу колгоспника, виписка з якої долучена до матеріалів справи.

Членом згаданого вище колгоспу з 1970 року по 1990 рік являвся й ОСОБА_2 Про це вказано у довідках Луківської сільської ради від 05 та 19 квітня 2017 року, в яких в якості підстави їх видачі міститься посилання на відповідні розрахункові книги та відомості вироблених ОСОБА_2 трудоднів.

З наведено вище випливає, що у ОСОБА_2, який був членом названого колгоспного двору, згідно норм цивільного законодавства України виникло право на його частку. Такий висновок відповідає розясненням, викладеним у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 15 січня 2014 року по справі №6-145цс13.

Отже, не залучивши ОСОБА_2 до участі в даній справі, і визнавши право власності в порядку спадкування на все згадане домоволодіння за ОСОБА_5, суд першої інстанції допустив істотне порушення норм процесуального і матеріального права. Тому рішення суду першої інстанції у зазначеній частині не може бути залишене в силі.

Керуючись ст. ст. 307; 309; 313; 314; 316; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року в даній справі в частині визнання права на домоволодіння №23 по вул. Зеленій в с. Цвітова Калуського району Івано-Франківської області скасувати.

Ухвалити в зазначеній частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Луківської сільської ради про визнання права власності на спадкове домоволодіння №23 по вул. Зеленій в с.Цвітова Калуського району Івано-Франківської області відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_10