АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2002/17 Справа № 201/1/17-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Дніпро

30 березня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи Управління-служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: Управління-служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення витрат та рекомендовано звернутися з позовом до належного суду з позовом в порядку, передбаченому нормами КАС України (а.с. 3-13).

З даною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність ухвали судді, порушення норм процесуального права, апелянт ставить питання про її скасування та направлення справи до суду 1 інстанції для вирішення питання про відкриття провадження (а.с. 20-28).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати та передати питання щодо відкриття провадження на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у відкритті провадження, суддя виходив із того, що у сторін по справі існує спір з приводу дій приватного нотаріуса при здійсненні ним певних функцій на виконання делегованих державою повноважень субєкта владних повноважень, а тому цей спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Однак, з такими висновками погодитись не можна, оскільки суддя при постановленні ухвали неправильно оцінив обставини по справі та не вірно вивчив юридичну природу щодо підсудності даної справи, оскільки предметом спору не є оскарження дії субєкта владних повноважень.

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на фактичне порушення його права власності на квартиру.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися певним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Отже, критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є як суб'єктивний склад учасників процессу, так і характер спірних правовідносин.

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, з відповідними змінами та доповненнями, передбачено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Як зазначає позивач, приватним нотаріусом було передано іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки (квартиру позивача), і відповідно вчинено нотаріальні дії щодо реєстрації права власності на квартиру за відповідачем, які на думку позивача вчинено в порушення умов договору про іпотеку, Закону України «Про іпотеку» та Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується захисту права власності на житло (квартиру), яка була предметом іпотеки, право власності на яку було передано іпотекодержателю (відповідачу по справі), а отже не є публічно-правовим і відноситься до цивільної юрисдикції, а тому його слід розглядати судом в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що суддя першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що слід скасувати ухвалу судді та передати питання щодо відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2017 року скасувати та передати питання щодо відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: