РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/506/17

провадження у справі № 2/0285/688/17

30 березня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини її доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_7 визначено з батьком, а дочки ОСОБА_8 з матірю. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2015 року рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання дочки ОСОБА_7 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким місце проживання дочки ОСОБА_7 визначено з матірю. На даний час дочка ОСОБА_7 проживає з ним, оскільки категорично відмовляється проживати з матірю. По рішенню суду він сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 в розмір 1000 грн. Оскільки відповідач отримує аліменти на утримання дочки, тому вона повинна приймати участь в утриманні сина ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач надав суду пояснення, які зводяться до того що, на його утриманні перебуває син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_4. Всі витрати повязані з забезпеченням сина ОСОБА_6 позивач сплачує самостійно, відповідач матеріально не допомагає. Таким чином, позивач вважає, що відповідач зобовязана сплачувати аліменти в розмірі, вказаному в позові. Також зазначив, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 та утримує її дітей від попереднього шлюбу, оскільки їх батько помер у 2015 році. Позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн., оскільки вона є інвалідом І-ї групи, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5, при стягненні аліментів на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі зазначеному в позовній заяві будуть порушені права доньки. Відповідач отримує дохід у вигляді пенсії в розмір 1653 грн., а з грудня 2016 року 1770 грн., інших доходів ОСОБА_2 не має. Позивач вже понад три місяці не сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн., що присуджено рішенням суду. Значні кошти відповідач затрачає на ліки та транспортування, оскільки перебуває у інвалідному візку. Син ОСОБА_6 перебуває на утриманні позивача лише з лютого 2017 року.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 034603 від 13.07.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.03.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 1.10.2005 року розірвано, місце проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 визначено з батьком, місце проживання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 визначено з матірю (а.с.26-27). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2015 року, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.03.2015 року в частині визначення місця проживання дочки ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким місце проживання дочки ОСОБА_4 визначено з матірю, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.3-4, 5-7).

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.04.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, починаючи з 15.03.2016 року до повноліття дітей (а.с.8-9).

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 22.03.2017 року вбачається, що до складу сімї позивача ОСОБА_1 входять: дружина ОСОБА_10, донька дружини ОСОБА_11, ОСОБА_12, син ОСОБА_3, донька ОСОБА_4. Зі слів ОСОБА_1 його син ОСОБА_6 проживає з ним з початку лютого 2017 року (а.с.38).

Донька ОСОБА_4 навчається в школі мистецтв, дитину в школу приводить батько, регулярно здійснює оплату за навчання та спілкується з учителем. Маму жодного разу не бачили, станом навчання дитини не цікавиться (а.с.48, 49).

Позивач працює продавцем та отримує заробітну плату, його дохід з вересня 2016 року по лютий 2017 року без з урахування аліментів складає 12449,23 грн. (а.с.52).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є інвалідом І-ї групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності з серпня 2016 року - 1653,49, а з грудня 2016 року 1770 грн. 49 коп. (а.с.18).

Відповідно до повідомлення в.о. начальника Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС від 16.03.2017 року на виконанні у Новоград-Волинському міськрайонному відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 285/771/16-ц від 14.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року до повноліття дітей. ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів понад три місяці, яка станом на 13.03.2017 року складає 14870,79 грн. (а.с.58).

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Під час розгляду справи судом встановлено всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі: стан здоровя відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, а саме відсутність в останньої інших доходів окрім пенсії по інвалідності, наявність на утриманні малолітньої дитини та наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і визначає аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Посилання представника відповідача на визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 183, 184 СК України наявність у ОСОБА_2 регулярного доходу у вигляді пенсії по інвалідності, виключає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини.

Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 31 січня 2017 року і до досягнення повноліття сином 08 липня 2024 року.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 4 квітня 2017 року.

Суддя Т.Б. Сташків