Провадження №2-п/243/5/2017
Справа № 243/8561/16-ц
УХВАЛА

12 січня 2017 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Куцик Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2 м. Словянськ Донецької області) заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2016 року, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька судом був частково задоволений.

23 грудня 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив скасувати заочне рішення Словянського міськрайонного суду від 07 грудня 2016 року у вказаній цивільній справі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що судом були порушені вимоги ст. ст.74, 224 ЦПК України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 р. Наголосив, що а ні він, а ні його представник ОСОБА_3, судових повісток про призначення справи на 07 грудня 2016 року - не отримували. Також вважає, що судом було порушено вимоги ст.169 ЦПК України, згідно із якою у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тобто, є дві умови для прийняття заочного рішення: 1. - повторна неявка відповідача у судове засідання; 2. - повідомлення судом належним чином відповідача про день та час проведення судового засідання. Зазначив, що представникові відповідача - ОСОБА_3 Є,С. було відомо лише про проведення судового засідання 07 грудня 2016 року, а він не мав відомостей про проведення судового засідання 07 грудня 2016 року. При цьому, у звязку з тим що виникли нові обставини, які мали значення для вирішення справи вказаної справи, його представник - ОСОБА_3 направила на адресу суду заяву з проханням перенести розгляд справи призначений на 07 грудня 2016 року, на інший час, оскільки з 05 грудня 2016 року по 30 грудня 2016 року вона перебуває у відрядженні в м. Львів, проти розгляду справи у її відсутність представник категорично заперечувала. Зазначив, що він, 07 грудня 2016 року не мав можливості зявитися в судове засідання, оскільки судову повістку не отримав, ніяких документів з суду не надходило. Таким чином, він був позбавлений можливості знати про час і місце розгляду справи, тому що не був повідомлений належним чином. Тому причина його неявки в судове засідання є поважною. Наведене свідчить про відсутність належних доказів повторної неявки відповідача та його представника у судове засідання та безпідставність і необґрунтованість встановлення судом факту повторної неявки повідомленого належним чином відповідача у судові засідання. Вважає, що в даному випадку, суд керуючись ст.169 ЦПК України зобовязаний був відкласти розгляд справи. Рішення суду постановлено на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими. Так, в описовій та мотивувальній частинах рішення суд вказує: що з роздруківки квитків вбачається, що ОСОБА_1 на своє імя у період з вересня по жовтень 2016 року бронював авіаквитки до Парижу, Казахстану, Барселони; в судовому засіданні досліджені докази, а саме: роздруківка CMC повідомлень та повідомлень електронної пошти в мережі Mail.ru між позивачкою та відповідачем стосовно того, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням надання її довіреності на дитину, а також допомоги на дитину стосовно її утримання. Це не відповідає дійсності. У звязку із тим, що він не зміг взяти участь у судовому розгляді особисто, чи через представника, він не зміг скористатися правами, наданими ст. ст.27, 31 ЦПК України, а саме надати пояснення, заперечення, прийняти участь у вивченні доказів, що є важливими і мають значення для справедливого розгляду справи. До того ж, він був позбавлений надати суду документи, щодо обставин справи, які не вивчалися у судовому засіданні і мають значення для встановлення фактів, а саме: щодо виконання ним обовязку батька, що випливає зі змісту положення ст.180 СК України. Наполягав, що в нього є необхідність надати свої заперечення, обґрунтовані нормами чинного законодавства та показаннями свідків. В судовому засіданні не було досліджено дуже суттєві факти, які прямо впливають на спірні правовідносини, а саме: чим обумовлена необхідність виїзду неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 в район проведення антитерористичної операції на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області у м. Горлівка, яке є тимчасово окупованою територією, на якій перебувають незаконні збройні формування, російські окупаційні війська, військова техніка, а також бойовики та найманці. Вважає, що суд при постановленні рішення повинен був врахувати вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року. Також, вважає важливим задати питання про доцільність виїзду в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області у м. Горлівка позивачці і свідкам, вирішити питання про суттєві обставини справи, які потребують доцільного дослідження. Це питання не вирішувалося і не відображено у заочному рішенні. Крім того, його було позбавлено можливості звернутися до суду з клопотанням про виклик до суду свідків, які перелічені у позові - родичів дитини, а також інших осіб, які можуть підтвердити факти, дослідження яких може прямо вплинути на рішення суду, що передбачено законодавством. Усі ці питання можливо вирішити тільки у судовому засіданні з обовязковою присутністю сторін. У звязку з цим, вважаю, що заочне суду рішення підлягає перегляду для реалізації його права, наданого процесуальним законодавством України.

Заявник та представник заявника ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 28 листопада 2016 року, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, у судове засідання не зявились. ОСОБА_1 11 січня 2017 року до суду було подано заяву з проханням відкласти судове засідання у звязку із неможливістю його явки через хворобу.

ОСОБА_2, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, у судове засідання не зявилась, засобами електронної пошти подала до суду клопотання про відкладення судового засідання у звязку із необхідністю підготовки уточненої позовної заяви, а також неможливості явки на призначений час.

Представник Служби у справах дітей Словянської міської ради Донецької області, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду заяви про скасування заочного рішення, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням судовий розгляд проводити у відсутності представника відділу.

Відповідно положень ч. 1 ст. 231 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на викладене, суд визнав за можливе провести розгляд питання щодо перегляду заочного рішення за відсутності осіб які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, надані заперечення та докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст. 228 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно ст. 232 ЦПК України, підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання, докази, що їх підтверджують, а також докази, що можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача ( пункти 3,4 ч.2 ст. 29 ЦПК України).

Суд приймає до уваги доводи заявника та викладені обставини щодо того, що він не мав можливості у судовому засіданні при розгляді справи навести свої заперечення та представити свої докази, якими обґрунтовує свої заперечення, вважає іх слушними і таким, що заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає задоволенню, а заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька скасуванню.

Суд зазначає, що за приписами ч.2 ст. 380 ЦПК України, питання передбачені ст. 380 ЦПК України розглядаються при вирішенні справи у новому розгляді.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73,228 229 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2016 року, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2016 року, у цивільній справі № 2/243/4204/2016 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку на 10 год. 00 хв. 03 лютого 2017 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич