Провадження № 2/234/311/17
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2017 року

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Переверзевої Л.І.,

секретарів Малай Н.А., Скоробогатової М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, посилаючись на наступні обставини.

З 11.01.2005 року по 18.10.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі.

За період зареєстрованого шлюбу вони сумісно придбали наступне майно:

- кухонний гарнітур «Юлія» вартістю 8097,00 гривень;

- кухонний куток «Артконс» вартістю 2849,00 гривень;

- газова піч «Канді» вартістю 869,00 гривень;

- витяжка вартістю 1000,00 гривень;

- духовка «Арістон» вартістю 1223,00 гривень;

- пилосос «LG» вартістю 322,00 гривні;

- чайник «Еленберг» вартістю 104,00 гривні;

- кухонний комбайн вартістю 239,00 гривень;

- кухонний посуд з нержавіючої сталі «Айкук» вартістю 3000,00 гривень;

- система очистки води «Еспринг» 2 шт. вартістю 8000,00 гривень кожна, загальною вартістю 16000,00 гривень;

- ноутбук «Тошиба» вартістю 3280,00 гривень;

- діагностичний апарат квантово-резонансно-магнитний аналізатор вартістю 15000,00 гривень;

- холодильник «Стінол» вартістю 1859,00 гривень;

- телевізор «ЖВС» вартістю 2662,00 гривень;

- двд-програвач «LG» вартістю 521,00 гривень.

- принтер «Кенон» вартістю 483,00 гривень;

- пральна машина «LG» вартістю 1698,00 гривень;

- напільне покриття: ламинат кухня 18,56 кв.м. х 46,00 гривень = 854,00 гривень.

Загальна вартість спільного майна складає 60060,00 гривень.

Домовленості про розподіл спільного майно між ним та відповідачкою не досягнуто.

Відповідачка без його відома в липні 2016 року вивезла в невідомому напрямку всі перераховані речі. Розділити власність добровільно відмовилась.

Просив поділити майно, яке знаходиться у спільній сумісній власності, в рівних частках. Йому виділити:

- кухонний гарнітур «Юлія» вартістю 8097,00 гривень;

- електрична піч «Арістон» вартістю 1223,00 гривень;

- витяжка вартістю 1000,00 гривень;

- газова піч «Канді» вартістю 869,00 гривень;

- діагностичний апарат квантово-резонансно-магнитний аналізатор вартістю 15000,00 гривень;

- двд-програвач «LG» вартістю 521,00 гривень.

- ноутбук «Тошиба» вартістю 3280,00 гривень;

Загальна вартість 1/2 частки майна якого складає 29990,00 гривень.

Виділити ОСОБА_4:

- кухонний куток «Артконс» вартістю 2849,00 гривень;

- пилосос «LG» вартістю 322,00 гривні;

- кухонний комбайн вартістю 239,00 гривень;

- кухонний посуд з нержавіючої сталі «Айкук» вартістю 3000,00 гривень;

- система очистки води «Еспринг» 2 шт. вартістю 8000,00 гривень кожна, загальною вартістю 16000,00 гривень;

- телевізор «ЖВС» вартістю 2662,00 гривень;

- принтер «Кенон» вартістю 483,00 гривень;

- чайник «Еленберг» вартістю 104,00 гривні;

- холодильник «Стінол» вартістю 1859,00 гривень;

пральна машина «LG» вартістю 1698,00 гривень;

- напільне покриття: ламинат кухня 18,56 кв.м. х 46 гривень = 854,00 гривень.

Загальна вартість 1/2 частки майна якого складає 30070,00 гривень.

Відповідачка ОСОБА_4 надала до суду заперечення на позов, відповідно до якого у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на наступне. За час перебування у шлюбі перелік майна, яке було придбано, не відповідає дійсності. Насправді було придбано наступне: кухонний гарнітур, кухонний куток, газова плита «Канді», витяжка, духовка, пилосос, чайник, кухонний комбайн, ноутбук «Тошиба», холодильник «Стінол», телевізор, двд-програвач, принтер, пральна машина. Інше майно, зазначене у позові ними за час шлюбу не придбалося, спільних грошових заощаджень вони не мали, предмети підприємницької діяльності за спільні кошти також не придбалися.

Також не відповідає дійсності ствердження позивача, що вона у липні 2016 року вивезла вищезазначені речі у невстановленому напрямку, оскільки виїжджаючи з будинку, де вони проживали разом, вона забрала лише свої особисті речі та належний їй на праві приватної власності спальний гарнітур. Місце перебування спірних речей їй невідомо.

Крім того, вона не згодна з вартістю спірних речей, які вони придбали за час шлюбу, оскільки позивач зазначив вартість на час придбання, однак їх вартість значно знизилась за період експлуатації.

Вважає, що вартість спірних речей з урахуванням зносу на даний час складає: кухонний гарнітур 4000 гривень, кухонний куток 1500 гривень, газова плита «Канді» 500 гривень, витяжка 500 гривень, духовка 700 гривень, пилосос 200 гривень, чайник 50 гривень, кухонний комбайн 150 гривень, ноутбук «Тошиба» 1500 гривень, холодильник «Стінол» 1000 гривень, телевізор 500 гривень, двд-програвач 200 гривень, принтер 300 гривень, пральна машина 900 гривень.

У разі встановлення дійсного місцезнаходження зазначених речей заперечує проти їх розподілу наступним чином:

Їй виділити:

кухонний гарнітур 4000 гривень,

ноутбук «Тошиба» 1500 гривень;

принтер 300 гривень,

пилосос 200 гривень.

Позивачу виділити:

кухонний куток 1500 гривень,

газова плита «Канді» 500 гривень,

витяжка 500 гривень,

духовка 700 гривень,

чайник 50 гривень,

кухонний комбайн 150 гривень,

холодильник «Стінол» 1000 гривень,

телевізор 500 гривень,

двд-програвач 200 гривень,

пральна машина 900 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2В підтримав позовні вимоги. Просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідачці невідомо де знаходиться майно, вона його не забирала.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що мати з позивачем прожили років 15. Після того, як позивач її вигнав, вона жила разом з ним. До його квартири, де він проживав разом з матірю, мати ніяких інших побутових речей, крім спального гарнітура та особистих речей, не привозила. Іншого житла мати не має.

На той момент, коли вона виїжджала, його в місті не було, він з сім?єю відпочивав за містом. Він приїхав в той день, коли поліція прийшла. Співробітники поліції склали акт, оглянули квартиру та уїхали.

Влітку 2016 року позивач йому подзвонив з приводу зниклих речей. Але він був за містом та пояснив, що він нічого не знає, коли приїде до міста йому передзвонить.

На теперішній час мати з ним не проживає, вона уїхала на «заробітки». В перевезенні речей участі не приймав. Що конкретно вивозилось він може знати лише з того, що перевезено до нього в квартиру, а що не перевезено, йому невідомо.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 11 січня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 18 жовтня 2012 року було розірвано.

Під час шлюбу сторонами по справі було придбано спільне майно, у тому числі, холодильник, телевізор, кухонний комбайн, двд-програвач та інше.

Вказане майно не було розділено подружжям після розірвання шлюбу.

Згідно статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Стаття 71 Сімейного кодексу України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи і те, що знаходиться у третіх осіб.

Разом з тим, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до суду спірне майно подружжя відсутнє. Воно не знаходиться ні у позивача, ні у відповідачки, що виключає можливість його розподілу в натурі.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна відсутні.

Крім того, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6, оскільки вони не дають підстав вважати, що оспорюване майно знаходиться у позивача чи відповідачки на час розгляду справи.

Разом з тим, слід зауважити, що з урахуванням позиції відповідачки ОСОБА_1 не позбавлений можливості обрати інший передбачений діючим законодавством спосіб захисту свого порушеного права на майно, а саме: звернутися до суду з віндикаційним позовом.

На підставі статей 60, 71 Сімейного кодексу України та керуючись статтями керуючись статтями 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області ОСОБА_7