Справа № 226/521/17
Провадження №2-о/226/56/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті матері, на обґрунтування якої вказала, що 03.03.2017 року у місті Донецьку померла її мати ОСОБА_2, факт смерті якої підтверджується медичною довідкою про причину смерті та медичним свідоцтвом про смерть № 203/3 від 4 березня 2017 року, виданим Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Донецька». Оскільки зазначені документи всупереч закону видані не українськими органами державної влади, а так званої ДНР, що не створює будь-яких правових наслідків, заявник звернувся до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання видачі свідоцтва про смерть матері, де отримав відмову з розясненням порядку звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на це та повязуючи встановлення факту смерті з необхідністю отримання свідоцтва про смерть державного зразка, заявник просить суд встановити факт смерті матері ОСОБА_2, яка померла 03.03.2017 року в м.Донецьку.

В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи, що не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши пояснення заявника, свідків та дослідивши докази у справі, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується її паспортом громадянина України (а.с.4-5).

Мати заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, родинний звязок між якими підтверджується свідоцтвом про народження заявника і свідоцтвом про її одруження, проживала і значилася зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6, 7, 8).

3 березня 2017 року ОСОБА_2 померла на непідконтрольній українській владі території в м.Донецьк, де і була похована.

На підтвердження смерті матері заявником надані лікарське свідоцтво про смерть № 203/3, видане Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Донецька», та свідоцтво про смерть, видане Кіровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька, згідно яких ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Константинополь Великоновоселківського району Донецької області, померла 03.03.2017 року в місті Донецьк у віці 93 роки і причиною її смерті є хронічна серцево-судинна недостатність ІІІ ступеню, атеросклеротична хвороба серця. Зазначені документи видані невизнаними державою Україна органами так званої ДНР.

Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами).

Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Так як згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів м.Донецька тимчасово призупинено, заявник, відповідно до п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Оскільки на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником подано документи, які відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків, так як будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсними, єдиним законним способом отримати свідоцтво про смерть, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі ст.256 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості її реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події.

Як встановлено судом і вбачається з відповіді начальника Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 03.04.2017 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті матері її було відмовлено в звязку з відсутністю в неї належних документів на підтвердження вказаного факту і розяснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку.

Факт смерті ОСОБА_2, який мав місце 03.03.2017 року в м.Донецьк, знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні як в показаннях заявника, так і в показаннях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які суду пояснили, що вони приймали участь в похованні ОСОБА_2, яка померла 03.03.2017року в м.Донецьку та яку 04.03.2017року було поховано на Рутченковському кладовищі.

Даючи оцінку допустимості таким письмовим доказам, як лікарське свідоцтво, свідоцтво про смерть, видані установами самопроголошеної ДНР, на які в ході судового розгляду посилалася заявник, суд з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, виходячи з ключових інтересів заявника, з метою повного і всебічного зясування обставин справи, як виняток, приймає ці документи до уваги і оцінює їх в сукупності та взаємозвязку з іншими доказами.

Згідно відомостей Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 04.04.2017 року, актовий запис про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній.

Підставою для отримання такого документу, відповідно до ч. 2 ст.259 ЦПК, може бути рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки факт смерті, який просить встановити заявник, породжує для неї правові наслідки, які не повязуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за можливе з метою захисту інтересів заявника його заяву задовольнити, встановивши факт смерті матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 3 березня 2017 року в місті Донецьк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 209, 212-215, 234, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 Георгіївни про встановлення факту смерті матері задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації до смерті: АДРЕСА_1, яка померла 3 березня 2017 року в місті Донецьк у віці 93 роки.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в разі незгоди з ним можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Л.І.Клепка