РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/11518/15-ц

Провадження № 2/638/1094/17

20.03.2017 р. Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді -Подус Г.С.

при секретарі - Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося 09.07.2015р. до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за двома кредитними договорами, сума якої складає 3 119 451,77 грн. та судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2008р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СМ-SME-701/306/2008, згідно з яким вона отримала кредит в розмірі 22 624,00 доларів США строком до 25.07.2023р. зі сплатою процентів у порядку та розмірах визначених договором. Також, 09.11.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL-701/961/2007 на отримання кредиту у розмірі 22 236,22 швейцарських франків, строком до 10.11.2014р.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №СL-701/961/2007 банк уклав 09.11.2007р. договір поруки №SR-701/961/2007/1 з ОСОБА_3 та договір поруки від 09.11.2007р. за №SR-701/961/2007 з ОСОБА_2

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.06.2012р. банк відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Взятих на себе зобов'язань відповідач позичальник не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед банком за двома кредитними договорами у розмірі 3 119 451,77 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про причину неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини або заяв про розгляд справи за їх відсутністю не надходило..

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_4 заперечував проти позову, посилаючись на обставини викладені в заяві про застосування строків позовної давності від 09.02.2017р. та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що ПАТ «ОТП-банк» пред'явивши у 2010 році до ОСОБА_1 вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитними договорами №СМ-SME-701/306/2008, №СL-701/961/2007 змінив строк виконання основного зобов'язання та мав право пред'явити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від дати порушення встановлено банком строку для дострокового повернення кредиту та протягом трьох років до боржника. У зв'язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як правонаступник ПАТ «ОТП-Банк» звернулося з вимогою про стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами з пропуском загального строку позовної давності у липні 2015 року, оскільки строк для звернення з вимогою за договором №СМ-SME-701/306/2008 сплинув 26.07.2013р., а за договором №СL-701/961/2007 - 06.06.2013р, що є підставою для відмови у позові.

В свою чергу, представник позивача надав заперечення проти застосування строків позовної давності, в яких зазначив, що кредитний договір №СМ-SME-701/306/2008 укладений строком до 25.07.2023р., № СL-701/961/2007 до 10.11.2014р., зобов'язання за кредитними договорами не виконані, у зв'язку з чим, виходячи з приписів ст..ст.509, 526, 599 ЦК України, вважає кредитні правовідносини за вказаними договорами дійсними до повного їх виконання боржником. Також зазначає, що договором поруки визначено строк, після закінчення якого порука припиняється , оскільки умовами договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. При цьому, представник позивача підтвердив, що правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ПАТ «ОТП Банк» дійсно пред'явив досудові вимоги та здійснив вимогу до відповідачів про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення учасників судового процесу, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30.07.2008р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СМ-SME-701/306/2008, згідно з яким вона отримала кредит в розмірі 22 624,00 доларів США строком до 25.07.2023р. зі сплатою процентів у порядку та розмірах визначених договором.

Також, 09.11.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL-701/961/2007 на отримання кредиту у розмірі 22 236,22 швейцарських франків, строком до 10.11.2014р. зі сплатою процентів у порядку та розмірах визначених договором.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №СL-701/961/2007 банк уклав 09.11.2007р. договір поруки №SR-701/961/2007/1 з ОСОБА_3 та договір поруки від 09.11.2007р. за №SR-701/961/2007 з ОСОБА_2

Відповідно до зазначених договорів поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед кредитором за повне і своєчасне виконання усіх зобов'язань за кредитним договором.

27.06.2012р. на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Через порушення умов повернення кредитів виникла заборгованість, яка згідно розрахунків, наданих позивачем, за двома кредитними договорами становить 3 119 451,77 грн., а саме:

-заборгованість позичальника за кредитним договором №СМ-SME-701/306/2008від 30.07.2008р. станом на 14.01.2015 становить 1726 663,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 22 167,19 доларів США, що за перерахуванням за курсом НБУ складає 349 604.07 грн; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1 381, 19 доларів США, що за перерахуванням за курсом НБУ складає 21 783.07 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 1 355 276, 59 грн.

-заборгованість позичальника за кредитним договором №СL-701/961/2007 від 09.11.2007р.станом на 23.06.2015р. становить 1 392 788.04 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 12 408,24 доларів США, що за перерахуванням за курсом НБУ складає 293 578.95 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 248,34 доларів США, що за перерахуванням за курсом НБУ складає 5875,72 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 1 093 336, 37 грн.

Згідно ст.526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до укладених між позичальником та банком договорів та ст.ст. 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та пеню, у разі прострочення виконання зобов'язань.

Частиною першою ст.553 ЦПК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст.554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1.1 договорів поруки поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

Пунктом 3.2 договорів поруки передбачено, що поручитель приймає на себе зобов'язання у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом трьох банківських днів з дня отримання відповідної письмової вимоги кредитора.

З договорів кредиту вбачається, що позичальник взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 2023р. за договором №СМ-SME-701/306/2008від 30.07.2008р. та до 2014р. за договором №СL-701/961/2007 від 09.11.2007р., сплачуючи суми кредитів та процентів частинами (щомісячними платежами).

Тобто, разом із встановленням строку дії кредитних договорів сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язань, які виникли на основі договорів.

Пунктом 1.9.1 кредитних договорів №СМ-SME-701/306/2008від 30.07.2008р. та №СL-701/961/2007 від 09.11.2007р. передбачено, що незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за договором.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитними договорами банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 1.9.1 кредитних договорів використав право достроково стягнути заборгованість за кредитним договором, надіславши досудову вимогу від 15.07.2010р. .вих№22-2/723130 про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором СМ-SME-701/306/2008в повному обсязі та досудову вимогу від 25.05.2010р. вих№22-2/358760 про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором№СL-701/961/2007 у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив надіслання позичальнику вказаних вимог, а в свою чергу представник відповідача ОСОБА_1 підтвердив, що позичальником було отримано вказані вимоги 25.07.2010р. та 06.06.2010р..

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.

Водночас, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк змінив умови зобов'язання за кредитним договором, а саме строк виконання зобов'язань, зазначивши 30 денний строк з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Тобто, строк виконання зобов'язання за кредитним договором СМ-SME-701/306/2008 відповідно до вимоги про дострокове виконання зобов'язання спливає на 30 день з дати одержання вимоги (25.07.2010р.), а саме 25.08.2010р. . Саме в цей день сплив строк виконання зобов'язання.

В свою чергу, строк виконання зобов'язання за кредитним договором №СL-701/961/2007 відповідно до вимоги про дострокове виконання зобов'язання спливає на 30 день з дати одержання вимоги (05.06.2010р.), а саме 05.07.2010р. . Саме в цей день сплив строк виконання зобов'язання.

У зв'язку із викладеним, банк мав право пред'явити позов до позичальника протягом трьох років починаючи з 05.07.2010р. за договором №СL-701/961/2007 та з 25.08.2010р. за договором СМ-SME-701/306/2008.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Про застосування позовної давності заявлено представником відповідача ОСОБА_1 в заяві від 09.02.2017р. (а.с.107).

Таким чином, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-1707цс15 (постанова від 02.12.2015р.), згідно якого пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

З аналізу укладених договорів поруки №SR-701/961/2007/1 з ОСОБА_3 та №SR-701/961/2007 з ОСОБА_2 вбачається, що строк, після закінчення якого порука припиняється не визначено, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитними договорами.

Суд вважає, що звернувшись з досудовими вимогами у 2010 році, банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитними договорами, змінив строк виконання основного зобов'язання і мав право вимоги до поручителя протягом 6 місяців з дати порушення позичальником встановленого банком 30 денного строку для дострокового повернення кредиту.

У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч.4 ст.559 ЦК Українишестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. З урахуванням того, що згідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила(з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, вимоги до поручителів про виконання ними солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України.

Вказаний строк не є строком позовної давності, на який поширюються положення ст. 261 ЦК України.

Однак, після зміни строку виконання основного зобов'язання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду лише 09.07.2015р., тобто зі спливом п'яти років.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зобов'язання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами поруки припинилися відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, у зв'язку з чим, заявлені до них позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-436цс15 (постанова від 23.12.2015р.), №6-1077 цс15 (постанова від 02.09.2015р.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.260-261, 253-256, 267, 509, 526, 530, 553-554, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України , суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя