АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/604/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Грох Л.М., Корніюк А.П.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії, треті особи: ОСОБА_4 міська рада, ОСОБА_4 обласна рада, про визнання частково недійсним Положення про студентський гуртожиток.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

06 жовтня 2016 року ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 13 листопада 2000 року він проживає у гуртожитку по вул. Подільській 142 у м. Хмельницькому. На цю житлову площу вселився на підставі ордера № 4 від 07 вересня 2000 року, виданого йому як працівнику ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічного інституту. З метою реалізації свого права на приватизацію кімнати у гуртожитку звертався до відповідача з питання надання погодження на приватизацію. Проте, у наданні такої згоди йому відмовлено, оскільки частина приміщення по вул. Подільській, 142 у м. Хмельницькому має статус студентського гуртожитку. Тому, просив визнати частково недійсним п. 1.3 Положення про студентський гуртожиток ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії, затвердженого 01 вересня 2014 року в частині віднесення до студентського гуртожитку приміщення по вул. Подільській, 142 у м. Хмельницькому та вилучення з п.1.3 Положення словосполучення «…та частина приміщення за адресою м. Хмельницький, вулиця Подільська, 142...».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2016 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_4 міську раду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2016 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_4 обласну раду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року в позові відмовлено.

ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального права. Вважає, що суд не взяв до уваги те, що Положення про студентський гуртожиток обмежує його право на приватизацію кімнати у гуртожитку. Станом на час затвердження Положення про студентський гуртожиток (01 вересня 2014 року) повноваженнями на встановлення виду гуртожитку були наділені виконавчі органи сільських, селищних, міських рад. Посилання відповідача на рішення Проскурівського міськвиконкому від 08 липня 1946 року, яким встановлено юридичний статус приміщення по вул. К.Маркса (тепер - Подільська, 142) у м. Хмельницькому є безпідставним, так як в рішенні виконкому ОСОБА_4 міської ради № 286 від 22 березня 2007 року визначено юридичний статус приміщення як гуртожитку без встановлення його виду.

У засіданні апеляційного суду представники відповідача і ОСОБА_4 обласної ради визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі. Інші особи, які беруть участь у справі не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовано обставини справи, правильно визначено спірні правовідносини сторін та норми матеріального права, що їх регулюють, і з урахуванням досліджених доказів зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Зокрема, судом правильно встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач, як працівник ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічного інституту, отримав ордер № 4 від 07.09.2000 року на право зайняття сім'єю із двох чоловік житлової площі розміром 15 кв. м у гуртожитку № 3 по вул. Подільська, 142, де він зареєстрований і проживає.

З метою реалізації свого права на приватизацію житлової площі ОСОБА_3 звернувся до адміністрації ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії із заявою про погодження приватизації займаного ним житлового приміщення у гуртожитку в порядку, передбаченому діючим законодавством.

ОСОБА_4 обласної ради від 04.03.2016 року ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на приватизацію житлової площі у гуртожитку по вул. Подільській, 142 у зв'язку з відсутністю правових підстав для передачі зазначеної житлової площі у приватну власність, так як законодавством заборонено приватизацію житлових приміщень у студентських гуртожитках.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції правильно виходив з того, що дія норм житлового законодавства України щодо можливості набуття права власності шляхом приватизації не розповсюджується на займане позивачем житлове приміщення у студентському гуртожитку, а оскаржуване Положення про гуртожиток прийняте на законних підставах.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

На підставі ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Поняття приватизації державного житлового фонду визначено у статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з яким приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Забезпечення реалізації мешканцями гуртожитків вказаного права регулюється Законом України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків».

За змістом ст. 1 цього Закону він не поширюється на громадян, які проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання у зв'язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв'язку з роботою (службою) за контрактом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЖК Української РСР гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети, жилі будинки.

Аналогічні за змістом правові норми містяться у Примірному положенні про гуртожитки, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208, яке було чинним на час затвердження оскаржуваного Положення про студентський гуртожиток ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії, та у діючому Положенні про гуртожитки, затвердженому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27 квітня 2015 року № 84 і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за № 778/27223.

Відповідно до зазначених Положень жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті міських (крім міст Києва та Севастополя), районних у містах рад, районних у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій.

На підставі пп. 5 пункту «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до делегованих повноважень виконавчих органів рад відноситься у тому числі облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо приватизації житла у гуртожитках визначені ст. 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відповідно до якої органи місцевого самоврядування приймають рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу «гуртожиток» і одночасно про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Проскурівського міськвиконкому від 08 липня 1946 року приміщення школи № 8 по вулиці К.Маркса (тепер - вул. Подільська, 142) у м. Хмельницькому передано під гуртожиток слухачів Проскурівського педучилища.

Отже, правовий статус будівлі за вказаною адресою виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування було визначено як гуртожиток, користування житловою площею в якому надавалось слухачам (студентам) педучилища.

Згодом Проскурівське педучилище було реорганізовано у ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічний інститут, і відповідно до рішення ОСОБА_4 обласної ради від 01.02.2006 року на підставі листа-погодження Міністерства освіти і науки України від 20.12.2005 року - у ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічну академію із установленням цим рішенням правонаступництва, зокрема усіх майнових прав і обов'язків та належності усього майна ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 обласної ради від 22.03.2007 року № 286 оформлено право власності за спільними територіальними громадами сіл, селищ, міст Хмельницької області на будівлю гуртожитку ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії по вулиці Подільській, 142 (а.с. 67) і Управлінням житлово-комунального господарства 07.04.2007 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с. 66). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.01.2014 року (а.с. 15) право власності на будівлю гуртожитку загальною площею 198,8 кв. м зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до Закону України «Про вищу освіту», Примірного положення про гуртожитки, ректором ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії 01 вересня 2014 року затверджено Положення про студентський гуртожиток ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії, пунктом 1.3 якого визначено, що під гуртожитки ОСОБА_4 гуманітарно-педагогічної академії виділено спеціально збудований дев'ятиповерховий будинок за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівського підпілля, 161, який надано в постійне користування та частина приміщення за адресою м. Хмельницький, вул. Подільська, 142.

Положення про студентський гуртожиток визначає порядок надання житлової площі, правила користування цим гуртожитком та його утримання.

Воно не визначає статус будівлі і жодним чином не порушує права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У звязку з наведеним не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що Положення про студентський гуртожиток обмежує його право на приватизацію кімнати в гуртожитку.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновки не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ ОСОБА_5

Суддя/підпис/ ОСОБА_6

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

_________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_8 Провадження № 22-ц/792/604/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія 59