Провадження№2/235/1332/17
Справа №235/2609/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Покровська міська рада про захист права власності та зняття особи з реєстрації місця перебування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа: Покровська міська рада про захист права власності та зняття особи з реєстрації місця перебування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вона є власником квартири, що розташована за адресою: м. Покровськ, вул. Степана Бовкуна, 11/26. З 15.04.1997 року по 18.10.2016 року вона перебувала з відповідачем по справі в юридичному шлюбі. Відповідач значиться зареєстрованим в квартирі з 14.09.2012 року. У зв»язку з тим, що після розірвання шлюбу відповідач не мешкає у вказаній квартирі з серпня 2016 року, просить захистити своє право власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та зняти його з реєстрації.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач позовні вимоги не визнав, підтвердив факт свого не проживання в спірній квартирі та назвав причини свого не проживання - заміна позивачкою замків. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою : м. Красноармійськ, вул.Правди, 11/26 ( вул. Бовкуна,11/26), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та договором міни від 12.05.2009 року ( а.с. 7-10).

Сторони перебували у шлюбі з 15.04.1997 року . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 18.10.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано ( а. с. 13).

Згідно довідки з міця проживання в квартирі, що розташована за адресою: м. Покровськ, вул. Степана Бовкуна, 11/26 значаться зареєстрованими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 14).

Згідно акту , складеному КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення від 04.05.2017 року ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( Правди) з серпня 2016 року ( а.с. 15).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

Аналогічні правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року , які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

В прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою з підстав, передбачених ст..ст.319,391 ЦК України та ст.. 150 ЖК України.

Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, квартира перебуває у приватній власності, відповідач вселився в квартиру як член сім»ї власника, між вказаними особами як субєктами сервітутного правовід ношення виникли відносини щодо користування спірною квартирою, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, то зміна статусу відповідача з члена сімї на колишнього члена сімї на момент предявлення позову в даному випадку не впливає на застосування ст. 405 ЦК України, і у власника є право саме на підставі зазначеної норми права визначити колишнього члена сімї таким, що втратив право на житло.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не проживає у спірному житлі з серпня 2016 року, тобто на момент розгляду справи не сплинув строк - один рік, який є підставою звернення до суду з позовом про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст..405 ЦК України, норми якої регулюють саме правовідносини між власником житла та членом сімї.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні знайшов своє підтвердження зазначений відповідачем факт зміни замків у спірній квартирі позивачкою по справі, остання підтвердила вказану обставину в судовому засіданні.

В даному випадку заміна позивачкою вхідних дверей та замків у спірній квартирі без згоди відповідача та ненадання йому ключів від квартири, свідчать про те, що позивачкою чиняться перешкоди у користуванні житлом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України звернення особи до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів є правом особи, а не обов'язком.

Та обставина, що відповідач не звертався до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою не спростовує факту наявності перешкод у користуванні відповідачем жилим приміщенням.

З урахування вищезазначених норм права, обставин справи суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Покровська міська рада про захист права власності та зняття особи з реєстрації місця перебування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", ст.. ст. 6,10,11,213,214,215,216,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Покровська міська рада про захист права власності та зняття особи з реєстрації місця перебування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: