Провадження № 2/359/372/2017
Справа № 359/7354/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» січня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

встановив:

21.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, а саме з вимогою: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 за померлим ОСОБА_3 державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 12.05.2000 року в спадковій справі №133, зареєстроване в Спадковому реєстрі за №1185 (а.с.2-5). Одночасно з позовною заявою позивачем подане клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав (а.с.6-8).

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2, адвокатом ОСОБА_5 заявлено письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, в звязку з тим, що судом вже вирішено спір щодо законності свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, із підстав, зазначених позивачем.

А саме, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2013 року (головуючий суддя Саган В.М.) позивачеві відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_2, третя особа Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визнання за ним в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 права власності на земельну частку (пай) та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом (справа №359/10275/13-ц).

Як стверджує представник відповідача, предмет позову у вищевказаній цивільній справі №359/10275/13-ц та у даній цивільній справі тотожний незаконність видачі на імя відповідача свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, та що правові підставі також співпадають - це порушення нотаріусом права позивача на частину успадкованої ним земельної частки (паю) яке він набув у порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР та введення відповідачем в оману нотаріуса щодо кількості спадкоємців після смерті ОСОБА_3; сторони у цих двох справах також одні й ті самі.

Представники позивача проти задоволення клопотання заперечували. В тому числі представником позивача ОСОБА_6 зазначено про те, що в тих цивільних справах, що розглядались у Бориспільському міськрайонному суді за позовами позивача ОСОБА_1 були інші предмет і підстави позову, а саме: визначення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини і з цих підстав визнання оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину недійсним в одній справі, яка розглядалась під головуванням судді Ткаченка Д.В., а також визнання за позивачем права на ? частину земельної частки паю та визнання з цих підстав частково недійсним оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину в зазначеній представником відповідача справі.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмове клопотання, а також позовну заяву та клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом порушених прав у даній справі, позовну заяву та судові рішення, ухвалені у зазначеній в клопотанні цивільній справі №359/10275/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визнання права на земельну частку (пай) та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, суд прийшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом ч.3 ст.131 ЦПК України сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

В звязку з цим суд враховує розяснення Верховного Суду України, викладені в абзаці другому пункту 9 та абзаці третьому пункту 13 Постанови Пленуму від 12.06.2009 №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у позивача суд повинен зясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

Іншими словами, як це зазначено в постанові Верховного Суду України у цивільній справі №6-69цс13, на яку посилається у своєму клопотанні, представник відповідача, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року, ухваленим у цивільній справі №359/10275/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визнання права на земельну частку (пай) та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, в задоволенні позову було відмовлено.

При цьому як вбачається зі змісту позовних вимог, які заявлялись позивачем ОСОБА_1 у вказаній справі №359/10275/13ц, позивач просив: визнати за ним ? в праві на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії КВ №0145586, виданого 09.12.1997 року Бориспільською районною державною адміністрацією, розміром 3,56 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.05.2000 року, видане Бориспільською міською державною нотаріальною конторою за №1185 в частині ? у праві на земельну частку (пай).

Таким чином зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору як у даній цивільній справі так і у вищевказаній розглянутій Бориспільським міськрайонним судом цивільній справі №359/10275/13ц був захист порушених, невизнаних прав позивача на спадщину, яка відкрилась після смерті їх з відповідачем батька ОСОБА_3, та недійсність, незаконність видачі Свідоцтва про право на спадщину, виданого на імя відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно земельну частку (пай), померлого спадкодавця ОСОБА_3

При цьому підставами позову позивач в обох справах зазначає те, що він спадкоємець за законом померлого спадкодавця ОСОБА_7, який в порядку, визначеному ст.549 ЦК Української РСР прийняв спадщину, фактично вступив в управління/володіння спадковим майном, до складу якого входила земельна частка (пай), яка перебуває в колективній власності КСП «Бориспільське» розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів, та що права його порушені тим, що на імя відповідача ОСОБА_2 було видане оспорюване Свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну частку (пай).

Крім того, в обох справах, як на підставу позову, позивач посилається на той факт, що відповідач ввів в оману нотаріуса щодо відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, про що було зазначено і в рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2013 року у вищевказаній справі №359/10275/13ц (а.с.91-94 справи №359/10275/13ц).

Так, як вбачається зі змісту дослідженої судом позовної заяви у цивільній справі №359/10275/13ц (а.с.2-5 справи) позивач ОСОБА_1 в обґрунтування заявленого позову також посилався на вимоги ст.50 ЗУ «Про нотаріат», а саме, що нотаріальна дія, або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, та що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

В обґрунтування заявленої позовної вимоги у даній справі позивач зазначає, що підставою для його звернення до суду є введення в оману відповідачем позивача, державного нотаріуса, невжиття державним нотаріусом усіх заходів, передбачених на той час законодавством, які б унеможливлювали не включення позивача та його матері ОСОБА_8 до кола спадкоємців першої черги та подальшого порушення права на спадкування, а також посилається на вимоги ст.1301 Цивільного кодексу України, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (а.с.2-5).

Водночас за результатами розгляду вищенаведеної цивільної справи №359/10275/13ц за змістом рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2013 року суд прийшов до висновку, що пропущення позивачем строку на прийняття спадщини після смерті батька свідчить про її неприйняття ним у порядку, встановленому ст.549 ЦК України, а також, що суд не прийняв доводи позивача щодо прийняття ним спадщини після смерті батька шляхом прийняття підсобного господарства, позовну заяву ОСОБА_1 вважав необґрунтованою. Зазначене рішення суду оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку та було залишено без змін і набрало законної сили 05 лютого 2014 року.

З урахуванням викладеного за змістом п.2 ч.1 ст.205 ЦК України провадження у справі слід закрити, оскільки з приводу спору між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 щодо порушення права позивача на спадщину, відсутності зазначених позивачем підстав для визнання свідоцтва про право на Спадщину недійсним є рішення суду, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення, для осіб, які не були присутні в судовому засіданні під час її оголошення, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів