Справа № 182/5853/16-ц
Провадження № 2/0182/646/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.12.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайоний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підтвердження своїх вимог посилається на наступні обставини.

Їй на підставі договору дарування від 25.06.2015 року належить квартира № 26 в житловому будинку № 15, що знаходиться по вулиці В.Усова в місті Нікополі Дніпропетровської області. За даною адресою, згідно довідки № 10 від 15.09.2016 року, виданої керівником ОСББ «ЛІДЕР 15», зареєстровані члени її сім"ї: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 є її батьком, який 15.01.2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрував шлюб з ОСОБА_2. 14.12.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про розірвання шлюбу вищевказаних осіб. Від шлюбу дітей вони не мають. 21.06.2014 року ОСОБА_2 виїхала з вказаної адреси у невідомому напрямку, забравши всі свої особисті речі. Місце її проживання по теперішній час їй невідомо. Дана обставина підтверджується актом про непроживання від 15.09.2016 року, складеного керівником ОСББ «ЛІДЕР 15». Крім того, факт непроживання зазначених осіб можуть підтвердити свідки. На даний час вона не має можливості вільно розпоряджатись належним їй майном, окрім цього вимушена нести додаткові витрати, оскільки додатково сплачує комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. Таким чином, вважає, що ОСОБА_2 як колишній член сім'ї власника житлового приміщення втратила право користування жилим приміщенням в квартирі № 26 житлового будинку № 15 по вул.В.Усова в м.Нікополі Дніпропетровської області у зв'язку із непроживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Отже, рішення суду про визнання особи ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в зазначеному житловому будинку. В зв»язку з цим звернулась дог суду і просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, щовтратила право користування квартирою № 26 в житловому будинку № 15 повулиці В.Усова в місті Нікополі Дніпропетровської області.

В судовому засіданні, яке відбулось 25.07.2017 року, представник позивача підтримав позов своєї доньки та просив його задовольнити. Суду пояснив, що відповідачка добровільно виписатись не бажає. Відповідачка забрала зі спірної квартири всі свої речі, які вважала за потрібне, ніхто їй в цьому не перешкоджав. Коли він купив спірну квартиру, вони з відповідачкою ще лише зустрічались і сумісно не проживали, спільного бюджету не мали. В судове засідання, яке відбулось 07.12.2017 року, представник позивача не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні, яке відбулось 25.07.2017 року позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що їй просто нікуди виписатись. Зараз вона проживає в квартирі своєї доньки, яку вона купила для свого онука, але зареєструватись там не може. В квартирі позивача вона не проживає з серпня 2014 року. Квартиру вони з представником позивача вони купили вдвох на спільні гроші. Але коли вона дізналась про те, що квартиру представником позивача подаровано позивачці, до суду звертатись не стала. В судове засідання, яке відбулось 07.12.2017 року, відповідачка не прибула, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримала особисто. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, будь-яких заяв про розгляд справи у свою відсутність чи про відкладення розгляду справи до суду не надала.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.72 ЖК України, наймач та члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають в житловому приміщенні більше, ніж 6 місяців без поважних причин. Це відноситься і до наймачів в будинку (квартирі), що належить на праві особистої власності громадян (ст.163 ЖК України).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачці на підставі договору дарування від 25.06.2015 року належить квартира № 26 в житловому будинку № 15, що знаходиться по вулиці В.Усова в місті Нікополі Дніпропетровської області (а.с.6-10). За даною адресою, згідно довідки № 10 від 15.09.2016 року, виданої керівником ОСББ «ЛІДЕР 15», зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11). Представник позивачки ОСОБА_3 є її батьком, який 15.01.2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 14.12.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про розірвання шлюбу вищевказаних осіб (а.с.13). Від даного шлюбу дітей не було. 21.06.2014 року ОСОБА_2 виїхала з вказаної адреси, забравши свої особисті речі (а.с.12). Дана обставина підтверджується актом про непроживання від 15.09.2016 року. Крім того, факт непроживання відповідачки в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона сусідка позивачки. Знає цю сім»ю 5 років. Відповідачку знає теж. Але років зо 3 не бачить відповідачку взагалі. Де вона проживає, не знає.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він живе по-сусідству з позивачкою з 2007 року. Відповідачку не бачить взагалі 1-2. Про те, що відповідачка та представник позивача розлучені, знає зі слів сусідів.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 10, 15, 57, 58, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою № 26 в житловому будинку № 15 по вул.В.Усова в м.Нікополі.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду

Суддя: ОСОБА_6