Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/3161/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/778/3640/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання свідоцтва про право власності (правочину) недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання свідоцтва про право власності (правочину) недійсним.

В липні 2017 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову. В якій просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду.

Проте такий висновок суду є передчасним .

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 "Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту ст.ст. 151-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач зазначав, що існує реальна можливість відчуження квартири АДРЕСА_1.

Згідно інформації наданої представником позивача ОСОБА_4 24.07.2017 року ОСОБА_5 було здійснено відчуження вищезазначеної квартири на користь третьої особи.

Вказані обставини належним чином судом першої інстанції не перевірено.

Крім того, судом першої інстанції було порушено вимоги ч.1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження.

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову надійшла до суду 05.07.2017 року (а.с. 17), а розглянута була лише 07 серпня 2017 року (а.с.83).

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотримання норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі п. 3 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2017 року у цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: