РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Геря О.Г.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона є законним користувачем квартири № АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі також зареєстровані ОСОБА_5, який є чоловіком позивача, ОСОБА_6 - донька позивача, ОСОБА_7 - онука позивача та ОСОБА_8 - зять позивача. У серпні 2014 року чоловік позивача та донька разом зі своєю родиною виїхали до м. Воронежу Російської Федерації і по теперішній за місцем реєстрації не проживають, комунальні послуги за квартиру не сплачують, їх особистих речей в квартирі не має. Крім того, вони не мають наміру повернутись до м. Торецька Донецької області. Оскільки збереження реєстрації за відповідачами змушує ОСОБА_1 нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також чинить перешкоди у користуванні квартирою, просить визнати ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, ОСОБА_8 таким, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації місця проживання.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. В подальшому в судові засіданні не з'явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі до судового засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона тривалий час спілкується з позивачем та її родиною, мають добрі стосунки. Також свідок зазначила, що у серпні 2014 року ОСОБА_5, який є чоловіком позивача, ОСОБА_6 - донька позивача, ОСОБА_7 - онука позивача та ОСОБА_8 - зять позивача зібрали свої речі та виїхали до м. Воронежу Російської Федерації. В ході телефонної розмови з ОСОБА_6 їй стало відомо, що вони оформлюють документи для прийняття громадянства Російської Федерації і не мають наміру повертатись до м. Торецька.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є рідною сестрою відповідача ОСОБА_5 Також зазначила, що її брат разом зі своєю донькою ОСОБА_6, онукою ОСОБА_7 та зятем ОСОБА_8 у серпні 2014 року виїхали до м. Воронежу Російської Федерації, де проживають по теперішній час. В квартирі, де вони проживали їх особистих речей не має. Крім того, свідок зазначила, що в ході спілкування з ОСОБА_5 їй стало відомо, що вони не мають наміру повертатись до м. Торецька.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є законним користувачем квартири АДРЕСА_1.

За зазначеною адресою згідно довідки КП «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради від 10.05.2016 року також зареєстровані, зокрема ОСОБА_5, який є чоловіком позивача, ОСОБА_6 - донька позивача, ОСОБА_7 - онука позивача та ОСОБА_8 - зять позивача.

Судом встановлено, що з серпня 2014 року відповідачі не мешкають у вказаному житловому приміщенні і не проявляють будь-якого бажання у ньому мешкати, власних речей не зберігають, обов'язки з утримання житла не виконують, що підтверджується поясненнями свідків та актом вуличного комітету по АДРЕСА_1 від 18.07.2016 року.

За відомостями Органу опіки та піклування Торецької міської ради малолітня ОСОБА_7 на обліку не перебуває.

Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зняття з реєстрації місця проживання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, нормами зазначеного Закону встановлено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим будинком, яке набрало законної сили, само по собі є підставою для відповідного компетентного органу зняти відповідача з реєстраційного обліку, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: