АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7034/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А
13 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого Волошиної В.М.
Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.
при секретарі Крічфалуши С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 березня 2008 року між Відкритим Акціонерним товариством (у подальшому змінив назву на публічне акціонерне товариство) «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір за умовами якого банк відкрив позичальнику траншеву кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 600 000,00 грн. зі сплатою 13,7 процентів річних на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2018 року. В рамках даного договору між Відкритим Акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 були укладені додаткові договори №1 від 24 березня 2008 року, № 2 від 23 квітня 2008 року, додатковий договір № 3 від 09 червня 2008 року, № 4 від 15 вересня 2008 року, № 5 від 24 вересня 2008 року, № 6 від 08 жовтня 2008 року, № 7 від 09 жовтня 2008 року за умовами яких банк надав позичальнику кредит в сумі 369 900,00 грн. та 39 602,15 доларів США.
Зазначив, що позичальник не виконує належно зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого станом на 16 вересня 2014 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 621 865,13 грн., з яких за додатковим договором № 1 від 24 березня 2008 року сума заборгованості становить 244 098,66 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 200 000,00 грн. та заборгованості за процентами - 44 098,66 грн.; за додатковим договором № 6 від 08 жовтня 2008 року сума заборгованості становить 196 719,03 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 153 720,47 грн. та заборгованості за процентами - 42 998,56 грн.; за додатковим договором № 7 від 09 жовтня 2008 року сума заборгованості становить 181 047,44 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 146 852,80 грн. та заборгованості за процентами - 34 194,64 грн.;
26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5. Оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, позивач просив достроково стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, що залишилася та проценти за користування кредитом в загальній сумі 621 865,13 грн.
Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №44.29/106/08-Сн від 24.03.2008 в розмірі 621 865 (шістсот двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят п'ять) гривень 13 (тринадцять) копійок, суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.
Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу в загальному порядку.
В апеляційній скарзі представник відповідача порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що станом на дату звернення банком з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості у позичальника не виникло обов'язку дострокового повернення кредиту в цілому за весь період, оскільки банком не виконані умови п. 4.6 кредитного договору щодо повідомлення рекомендованим листом позичальника про термін для дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним. Також судом першої інстанції не було досліджено обставин відступлення права вимоги за кредитним договором. Матеріали судової справи не містять доказів відступлення від ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, а також набуття останнім права вимоги за вказаним кредитним договором, а саме акту приймання - передачі права вимоги та повідомлення позичальнику про набуття ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором. Крім того, у порушення вимог 57-60 ЦПК позивачем не надано доказів суми боргу на дату відступлення права вимоги. Подана позивачем довідка заборгованості не місить розрахунків та механізму нарахування боргу та виникнення дат прострочення виконання зобов'язання згідно графіку погашення кредитної заборгованості помісячно. Просив врахувати, що відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, внаслідок чого не мав можливості реалізувати свої процесуальні права з метою доведення неправомірність стягнення з нього заборгованості.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача Приходько Т.П. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 березня 2008 року між Відкритим Акціонерним товариством (у подальшому змінив назву на публічне акціонерне товариство) «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір за умовами якого банк відкривав позичальнику траншеву кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 600 000,00 грн. зі сплатою 13,7 процентів річних на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2018 року. Сторони досягли згоди, що зобов'язання банку надавати транши виникають з моменту укладення сторонами додаткових угод про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього договору - п. 1.1. Позичальник зобов'язувався повертати одержані суми кредитів (траншів) у терміни, визначені відповідними додатковими угодами до цього договору, але у будь-якому випадку не пізніше 23 березні 2018 року шляхом внесення готівки або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошові кошти у валюті отриманого кредиту у період з 01 по 10 число (включно) кожного календарного місяця та сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами до 10 числа кожного календарного місяця включно - п.3.1, 3.2.
В рамках даного кредитного договору між Відкритим Акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 були укладені додаткові договори №1 від 24 березня 2008 року про надання кредиту в сумі 200 000,00 грн., № 2 від 23 квітня 2008 року про надання кредиту в сумі 20 000,00 грн.; додатковий договір № 3 від 09 червня 2008 року про надання кредиту в сумі 99 900,00 грн.; № 4 від 15 вересня 2008 року про надання кредиту в сумі 30 000,00 грн.; № 5 від 24 вересня 2008 року про надання кредиту в сумі 20 000,00 грн.; № 6 від 08 жовтня 2008 року про надання кредиту в сумі 20 000,00 доларів США, № 7 від 09 жовтня 2008 року про надання кредиту в сумі 19 602,15 доларів США (а.с. 16-29, 43-44 том 1). Отже, загальна сума виданого кредиту позичальнику становить суму 369 900,00 грн. та 39 602,15 доларів США.
26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.
Згідно з п. 1.1 договору купівлі-продажу від 26 червня 2013 року права вимоги означає всі права вимоги ( існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальника за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальником та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.
Згідно з наданим позивачем актом приймання-передачі прав вимоги від 26 червня 2013 року та витягу № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 23 березня 2008 року № 44.29/106/08-СН, що включає окремі додаткові договори № 1 від 24 березня 2008 року, № 6 від 08 жовтня 2008 року, № 7 від 09 жовтня 2008 року (а. с. 51, 56, 146 том 1).
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу прав вимоги в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором, що включає додаткові договори, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором), у тому числі права вимоги за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_5 з правом вимоги повного належного виконання обов'язків останнього за кредитним договором.
На час передачі ( 26 червня 2013 року) права вимоги залишок основного боргу за додатковим договором № 1 від 24 березня 2008 року складав суму 204 909,59 грн., із них: 146 835,85 грн. залишок кредиту; 53 164,15 грн. - прострочений кредит; 4 909,59 грн. - сума нарахованих, але несплачених процентів; за додатковим договором № 6 від 08 жовтня 2008 року - 11 381,20 доларів США - залишок кредиту та 147, 68 доларів США сума нарахованих, але несплачених процентів; за додатковим договором № 7 від 09 жовтня 2008 року - 11 913,45 доларів США залишок кредиту та 712,95 доларів США сума нарахованих, але несплачених процентів, що підтверджується актом приймання-передачі прав вимоги, витягом з додатку № 1 та розрахунком заборгованості (а.с. 56, 68-70 том 1, а.с. 140 том 2).
Із наданих відповідачем ОСОБА_5 копій квитанцій та розрахунку погашених платежів вбачається, що ним здійснювалось виконання кредитного зобов′язання на реквізити первинного кредитора - ПАТ «Кредитпромбанк» (а.с. 6-110 том 3). Доказів погашення заборгованості після передачі (26 червня 2013 року) права вимоги за кредитним договором, як первинному так і новому кредиторуматеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Розрахунок заборгованість свідчить про те, що відповідачем на виконання додаткового договору № 1 від 24 березня 2008 року останній платіж здійснено у квітні 2012 року, на погашення простроченої заборгованості у червні 2013 року; за додатковим договором № 6 від 08 жовтня 2008 року здійснено у червні 2013 року; за додатковим договором № 7 від 09 жовтня 2008 року здійснено у березні 2013 року (а.с. 163-166, 175-182 том 2).
Пред′являючи 06 жовтня 2014 року позов до відповідача про стягнення заборгованості за додатковими договорами № 1 від 24 березня 2008 року; № 6 від 08 жовтня 2008 року, № 7 від 09 жовтня 2008 року новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов'язанні належним чином не виконував своїх зобов′язань за кредитним договором, перестав виконувати щомісячні зобов′язання з погашення кредиту та зі сплати процентів.
Станом на 16 вересня 2014 року заборгованість відповідача перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитом становить суму 621 865,13 грн., з яких за додатковим договором № 1 від 24 березня 2008 року сума заборгованості становить 244 098,66 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту: 146 835,85 грн. залишок кредиту, 53 164,15 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту за період з 11 липня 2012 року по 14 травня 2013 року, та заборгованості за процентами - 44 098,66 грн. за період з 26 червня 2013 року по 16 вересня 2014 року; за додатковим договором № 6 від 08 жовтня 2008 року сума заборгованості становить 181 047,44 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 146 852,80 грн. та заборгованості за процентами за період з 26 червня 2013 року по 16 вересня 2014 року - 34 194,64 грн.; за додатковим договором № 7 від 09 жовтня 2008 року сума заборгованості становить 196 719,03 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 153 720,47 грн. та заборгованості за процентами - 42 998,56 грн. за період з 26 червня 2013 року по 16 вересня 2014 року.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
Таким чином, встановивши у ході розгляду справи, що позичальник згідно кредитного договору 23 березня 2008 року № 44.29/106/08-СН, що включає окремі додаткові договори № 1 від 24 березня 2008 року, № 6 від 08 жовтня 2008 року, № 7 від 09 жовтня 2008 року, взяті на себе зобов'язання не виконав, у передбачений в договорах термін грошові кошти не повернув, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, щоновий кредитор (ПАТ «Дельта Банк») відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, що залишилася та проценти за користування кредитом.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що станом на дату звернення банком з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості у позичальника не виникло обов'язку дострокового повернення кредиту в цілому за весь період, оскільки банком не виконані умови п. 4.6 кредитного договору щодо повідомлення рекомендованим листом позичальника про термін для дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним є помилковими, оскільки як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що позичальник зобов'язувався повертати одержані суми кредитів (траншів) та нараховані проценти за користування кредитами кожного календарного місяця, однак у червні 2013 році припинив виконувати умови договорів. Дані обставини підтвердив відповідач у поданій заяві до суду про відстрочення виконання рішення суду та у листі до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виконання тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» (а.с. 74-77 том 1, а.с. 142 том 2). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, новий кредитор скористався наданим йому правом (стаття 1050 ЦК) та звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання позову про дострокове стягнення залишку кредиту та процентів за користування грошовими коштами.
Твердження відповідача про те, що матеріали судової справи не містять доказів відступлення від ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором, а також набуття останнім права вимоги за вказаним кредитним договором не знайшли свого підтвердження. Так позивачем долучено до матеріалів справи та судами досліджено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 26 червня 2013 року, акт приймання-передачі прав вимоги від 26 червня 2013 року та витяг № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, з яких вбачається, що ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 23 березня 2008 року № 44.29/106/08-СН (позичальник ОСОБА_5.), що включає окремі додаткові договори № 1 від 24 березня 2008 року, № 6 від 08 жовтня 2008 року, № 7 від 09 жовтня 2008 року (а. с. 45-51, а.с. 146 том 1, а.с. 56-57 том 2).
Посилання відповідача на відсутність доказів суми боргу на дату відступлення права вимоги спростовуються актом приймання-передачі прав вимоги від 26 червня 2013 року та витягом № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Дані письмові докази містять складові виданого кредиту, розмір процентної ставки, фактичний розмір заборгованості (строкової та простроченої), нарахованих та несплачених процентів та фактичний розмір невиконаного зобов'язання на дату відступлення права вимоги.
Перевіряючи доводи відповідача в частині відсутності в матеріалах справи розрахунку та механізму нарахування боргу, судом апеляційної інстанції витребувано та позивачем надано деталізований розрахунок заборгованості по кредитному зобов'язанню ОСОБА_5 з 24 березня 2008 року по 25 червня 2013 року та з моменту прийняття новим кредитором заборгованості на баланс (станом на 26 червня 2013 року), а також виписки по особовому рахунку платника ОСОБА_5 за період з 26 червня 2013 року по 16 вересня 2014 року (а.с. 69-70, 163-226 том 2). Подані позивачем розрахунки, колегія суддів визнає належними та допустимими письмовим доказами на підтвердження заборгованості позичальника перед банком, в ньому зазначено як розмір наданого кредиту, так і суми сплачених позичальником платежів на виконання кредитного зобов′язання та періоди і суми виникнення заборгованості. Із змістом розрахунків та випискою по особовому рахунку представник відповідача ознайомився в приміщенні суду 15 вересня 2017 року, доказів на спростування фактичного розміру заборгованості по кредитному зобов′язанню, який виник у позичальника ОСОБА_5 перед новим кредитором ПАТ «Дельта Банк» суду не надав.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - відхилити.
Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: