Справа № 405/8114/16-ц
Провадження №2/405/1702/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

та представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона (позивач) зареєструвала шлюб в з відповідачем, та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4, який на даний час проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні, при цьому, за час спільного проживання з відповідачем останній постійно нехтував своїми обов'язками щодо дитини, втратив будь-яку зацікавленість до його долі та стану здоров'я, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, постійно був безробітним, більш того вживав алкогольні на наркотичні засоби, під впливом яких постійно вчиняв сварки. Вказала, що з травня, 2016 року ведення спільного господарства та проживання між ними припинено, крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.11.2016 року шлюб між ними було розірвано. Після припинення спільного проживання всі питання по вихованню дитини вирішувалися нею (позивачем) самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, відповідач повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не провідує сина, не опікується здоров'ям, інтересами та потребами сина, не спілкується з ним, матеріально та морально не підтримує дитину. Дитина не знає відповідача як батька, не має до нього родинних почуттів.

Позивач також зазначила, що впродовж всього часу, що вони не живуть разом, коли її та її сина не було вдома, відповідач неодноразово проникав до будинку по АДРЕСА_1, в якому псував та викрадав майно, речі та продукти харчування, після чого неодноразово вона (позивач) та власник будинку писали заяви до органів поліції про проникнення та крадіжку.

Також вказала, що ОСОБА_3 був раніше неодноразово засуджений за проникнення в будинки та крадіжки: 14.06.1999 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, 28.01.2004 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 09.09.2008 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 28.07.2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та 19.09.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області призначено підготовче судове засідання за ч. 3 ст. 185 КК України, та така аморальна та невідповідальна поведінка, на її (позивача) переконання є не зразковою для сина.

Крім того, дитина ОСОБА_4 на теперішній час не зареєстрований ні за місцем реєстрації матері, ні батька, так як для цього потрібна згода двох батьків, або довідка з місця реєстрації одного з батьків про те, що дитина там не зареєстрована.

Враховуючи викладене, посилаючись на ст. 164 СК України, позивач просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, судом повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за останньою відомою суду адресою його місця проживання, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., не заперечував, підтримав висновок органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради про доцільність позбавлення останнього батьківських прав. Зазначив, що відповідач не з'являється за місцем проживання сина, відмовився від утримання та виховання малолітнього сина, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, при цьому, всі необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дитини забезпечує мати дитини - позивач по справі.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що від шлюбу, який було зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1, та який 03.11.2016 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда було розірвано, сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 57, батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько «ОСОБА_3» та мати «ОСОБА_1».

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно з характеристикою за підписом голови квартального комітету № 12 Ленінського району м. Кіровограда Шевченко В.К. від 27.10.2016 року проживає по АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_4, 2016 року народження, одна, батько не приймає участі у його вихованні. Згідно з довідкою квартального комітету № 12 Подільського району м. Кропивницький від 05.12.2016 року № 788 ОСОБА_3 в період з 14.09.2014 року по 30.04.2016 року проживав за адресою АДРЕСА_1. Згідно відомостей з трудової книжки відповідача ОСОБА_3, останнім місцем роботи якого є ПАТ «Металіт» (юридична адреса: м. Кіровоград, вул. Мєдвєдєва, буд. 1, корп. 2, офіс 201).

Крім того, відповідно до виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 03.11.2016 року (справа № 404/3054/16-ц) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 18.05.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки № 2097 від 06.12.2016 року, виданої Фортечним ВДВС ГТУЮ м. Кропивницький, ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_3 за період з 18.05.2016 року по 30.11.2016 року, згідно виконавчого листа № 404/3054/16-ц від 03.11.2016 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 18.05.2016 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки № 2259-03 від 07.11.2016 року, виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда», дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою АДРЕСА_1, знаходиться під наглядом КЗ «ЦПМСД № 1 м. Кіровограда» АЗПСМ № 9. Відвідування лікаря, догляд за дитиною та виконання лікарських призначень здійснює мати дитини ОСОБА_1

Крім того, відповідно заяви ОСОБА_3, від 24.10.2016 року, підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л., зареєстровано в реєстрі за № 661, поданої до компетентних органів та всім, кого це стосується, він (ОСОБА_3.), ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовляється від утримання та виховання малолітнього сина і цим самим не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Крім того в заяві, просив суд розглядати справу про позбавлення його батьківських прав без його участі.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 30.05.2017 року № 2830/49-05-14 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 24.05.2017 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому, встановлено, що шлюб між чоловіком ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_1 розірвано у листопаді 2016 року, батько дитини ОСОБА_3 з 13.09.2014 року по 01.05.2016 року проживав у АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою голови квартального комітету № 12 Подільського району м. Кропивницького від 15.05.2017 року № 247. У своїй заяві від 24.10.2016 року ОСОБА_3, підпис якого завірено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л., відмовився від утримання та виховання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Мати ОСОБА_1, згідно з характеристикою від голови квартального комітету № 12 Ленінського району м. Кіровограда Шевченко В.К. від 27.10.2016 року, проживає по АДРЕСА_1 з сином одна, батько не приймає участі у його вихованні. Відповідно до листа комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 07.11.2016 року № 2259-03 дитина ОСОБА_4 знаходиться під наглядом вказаного закладу, відвідування лікаря, догляд за дитиною та виконання лікарських призначень здійснює мати. Факт ухилення громадянина ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина письмово підтверджують громадяни ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Крім того, згідно з довідкою Фортечного ВДВС м. Кропивницький від 10.05.2017 року № 722, громадянка ОСОБА_1 не отримувала аліменти від громадянина ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 18.05.2016 року по 21.04.2017 року.

Крім того, допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача, свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, пояснили, зокрема, свідок ОСОБА_10 про те, що близько десяти років вона проживає за адресою АДРЕСА_2 по сусідству з позивачем, відповідач за даною адресою вже давно не проживає, позивач проживає одна з сином, самостійно займається його вихованням та доглядом, їй допомагають мама і бабуся, відповідача за даною адресою не бачила більше року. Вказала, що навіть коли позивач була вагітна, відповідач їй не допомагав, постійно ходив п'яний, крав у позивача гроші з гаманця.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 1995 року вона проживає за адресою АДРЕСА_3 та є сусідкою позивача. Вказала, що позивач з відповідачем проживали разом не довгий час, при цьому, проживаючи разом, між ними були постійні сварки, під час який викликали поліцію, батьків, крім того, коли позивача не було вдома, відповідач проникав до будинку, перестрибуючи через паркан (забор) та крав у будинку майно, цінні речі, гроші. Зазначила, що відповідача вона (свідок) практично не бачила, до дитини він також не приходив, вихованням та доглядом за дитиною займається позивач одноособово.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є власником будинку АДРЕСА_1, та близько п'яти років тому назад він надав дозвіл на проживання в будинку позивачу, та десь близько півтора роки тому назад за вказаною адресою разом з позивачем проживав і відповідач, він (свідок) бачив його (відповідача) в обличчя, з ним (відповідачем) склалися недобрі відносини, так як він вчинював крадіжки, в т.ч. і його (свідка) майна, з приводу чого він неодноразово звертався в поліцію, на даний час в будинку проживає лише позивач з малолітнім сином, яка займається вихованням та доглядом за дитиною.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_14 пояснили, що вони є хрещеними батьками малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., при цьому, свідок ОСОБА_9 пояснив, що відповідача він не знає та ніколи його не бачив, не бачив також батька ні на хрестинах дитини, ні на перший день народження дитини, та коли бачилися з позивачем вона завжди була одна, без відповідача, також позивач одна займається вихованням сина, здійснює за ним догляд та в цьому їй допомагає її (позивача) мама. Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що відповідача знає, неприязних відноси з останнім не має, з позивачем знайома з 2009 року, та до народження дитини вони (позивач і відповідач) проживали майже рік, зазначила, що відповідач не цікавиться дитиною - сином ОСОБА_4, дитина йому не цікава, та чим він (відповідач) може займатися, так це - красти гроші у позивача, та здавати металобрухт, також, він (відповідач) то зникав, то з'являвся, про народження сина йому (відповідачу) відомо, після народження дитини, він зник на певний час, зловживає алкогольними напоями, погрожував позивачу по телефону, ніякої допомоги позивачу не надає. Вважає, що від такого батька треба якомога далі триматися.

Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої (неповнолітньої) дитини.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Як на підставу для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовувала тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дитиною, свідомо нехтуючи ними (батьківськими обов'язками), ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в житті сина, не цікавиться його станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєння дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що в сукупності можна розцінювати як ухилення батьком від виховання дитини, при цьому відповідач не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, крім того, йому (відповідачу) не створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у вихованні дитини, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідач жодним чином не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, більш того, в заяві, написаній останнім власноручно 24.10.2016 року, він відмовився від утримання та виховання його малолітнього сина та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав щодо дитини.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що відмова відповідача від утримання та виховання його малолітнього сина є нікчемною, так як така відмова не передбачена положеннями Сімейного кодексу України, при цьому, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для розвиту дитини, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності, при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини.

Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську (батьківську) турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, спілкування з дитиною.

Окремо судом відзначається, що наявність заборгованості відповідача по аліментах не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, а тому зазначені доводи позивача судом до уваги в цій частині не приймаються.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача ОСОБА_3, який є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання ним (відповідачем) батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно дитини - малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за клопотанням позивача, залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-59, 60, 88, ст.ст. 213-215, 218, ЦПК України, постановою пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини - малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати, які складаються із судового збору залишити по фактично понесеним позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова