Справа № 369/6415/17
Провадження № 2/369/2975/17
01.11.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді Волчка А.Я.,
за участю секретаря Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таки, що не підлягає виконанню , -
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» (далі ПАТ «Перший Український ОСОБА_2»), треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таки, що не підлягає виконанню.
10 травня 2017 року постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження № 53730635 про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису.
Позивач зазначив, що оскільки у звязку з порушенням процедури вчинення виконавчого напису (нотаріусу не були надані усі документи, або нотаріус свідомо чи несвідомо не помітив важливих документів), у розрахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» багато помилок та не коректних бухгалтерських проводок, порушень законодавства про бухгалтерський облік, порушень про розрахунково-касове обслуговування, порушень деяких вимог НБУ, що у сукупності призвело до необєктивного розрахунку кредитних зобовязань, що у свою чергу робить вимоги не безспірними, у звязку з чим просив суд визнати виконавчий напис від 23.03.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі під № 34 таким, що не підлягає виконанню.
В судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.
Представник ПАТ «Перший Український ОСОБА_5», представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав.
У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні, 12.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_2 банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 5939465, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 40 000 дол. США 00 центів на умовах цього договору, а позичальник зобовязувався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені за цим договором.
02.04.2008 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_2 банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 6246334, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 30 000 дол. США 00 центів на умовах цього договору, а позичальник зобовязувався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені за цим договором.
В подальшому до вищезазначених кредитних договорів неодноразово укладались додаткові угоди.
12.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_2» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 5939616. Відповідно до п.1.1 даного договору, враховуючи зміни передбачені додатковим договором № 7533682 від 02.04.2009 року, іпотекою за цим договором забезпечується виконання всіх зобовязань ОСОБА_4, що випливають з укладених між ними кредитного договору № 6246334 від 02.04.2008 року (згідно з яким банк зобовязувався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_4 кредит, а ОСОБА_4 зобовязалася повернути кредит в розмірі 30 000 дол. США 00 центів, а також сплатити на користь банку проценти за користування кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені кредитним договором) та кредитного договору № 5939465 від 12.12.2007 року (згідно з яким банк зобовязувався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_4 кредит, а ОСОБА_4 зобовязалася повернути кредит в розмірі 40 000 дол. США 00 центів, а також сплатити на користь банку проценти за користування кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені кредитним договором).
Відповідно до п. 4.1 вищезазначеного договору іпотеки № 5939616 іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, серед іншого, у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.
У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, у відповідності до вимог чинного законодавства про іпотеку виконавчий напис нотаріуса є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, відповідно до п. 4.2 договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається зокрема і на підставі виконавчого напису нотаріуса.
За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитних договорів за період з 25.01.2017 року по 15.03.2017 року у загальному розмірі 61 474, 60 дол. США та 174 568,24 грн.
Згідно зі ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 під час вчинення оспорюваного виконавчого напису допустила порушення вимог Закону України «Про нотаріат», а твердження Позивача про відсутність у нотаріуса підстав вважати суму заборгованості безспірною не була підтверджена останнім, так як він не надав суду жодного доказу цього, а також не запропонував власного обґрунтованого розрахунку заборгованості перед ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» у спростування стягненої нотаріусом суми.
Жодних клопотань щодо витребування доказів Позивачем заявлено не було.
У зв'язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
На підставі вищевикладеного та ст. ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.87 Закону України «Про нотаріат», та керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 61, 209, 212, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таки, що не підлягає виконанню відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя А.Я. Волчко