Справа № 308/6627/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Середнянської селищної ради Ужгородського району, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до Середнянської селищної ради Ужгородського району, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 20 січня 2004 року померла її мати, ОСОБА_2. Після смерті матері залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 0,19 га, яка розташована за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., смт. Середнє, яка була відведена під присадибну ділянку 0,04 га та ведення особистого підсобного господарства 0,15 га згідно Державного акту про право власності на землю серії ІІ-ЗК № 011896, виданого 09 серпня 2000 року на підставі рішення 12 серії 23 скликання Середнянської селищої ради від 14 липня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за № 196. Мати заповіла все своє майно позивачці. Однак, при прийнятті позивачкою, як спадкоємцем за заповітом у встановленому законодавством порядку вказаної спадщини до складу якої і входить вказана земельна ділянка виникли проблеми, що полягають в тому, що померла за час свого життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності на дану земельну ділянку.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Середнянської селищної ради Ужгородського району не зявився у судове засідання, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Зазначає в заяві, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_3, померлої 23 серпня 2001 року, стала ОСОБА_2, яка являється матірю позивачки, що стверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 14.06.2006 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2-748.

До складу спадкового майна увійшла приватизована земельна ділянка площею 0,19 га, яка розташована за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., смт. Середнє, яка була відведена під присадибну ділянку 0,04 га та ведення особистого підсобного господарства 0,15 га згідно Державного акту про право власності на землю серії ІІ-ЗК № 011896, виданого 09 серпня 2000 року на підставі рішення 12 серії 23 скликання Середнянської селищої ради від 14 липня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за № 196.

20 січня 2004 року померла мати позивачки - ОСОБА_2. Після смерті її залишилося спадкове майно, зокрема дана земельна ділянка.

Відповідно до заповіту від 20.01.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за № 8, ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно позивачці. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, немає. Однак, при прийнятті позивачкою, як спадкоємцем за заповітом у встановленому законодавством порядку вказаної спадщини до складу якої і входить вказана земельна ділянка виникли проблеми, що полягають в тому, що померла за час свого життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності на дану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В розумінні ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На даний час позивачка не може реалізувати своє право власності на вказану земельну ділянку, що виникає на підставі спадкування за заповітом та оформити відповідні правовстановлюючі документи, відтак, суд вважає, що невизнане право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. За наведених обставин позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 213-215, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 3, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1233, 1235, 1296, 1297 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Середнянської селищної ради Ужгородського району, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,19 га, яка розташована за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., смт. Середнє, яка була відведена під присадибну ділянку 0,04 га та ведення особистого підсобного господарства 0,15 га згідно Державного акту про право власності на землю серії ІІ-ЗК № 011896, виданого 09 серпня 2000 року на підставі рішення 12 серії 23 скликання Середнянської селищої ради від 14 липня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за № 196, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик