Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2017 Справа №607/13423/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явив до суду позов до Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, яким належали по ? частині житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області. Вказане будинковолодіння є колгоспним двором, однак, при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом відмовлено йому (ОСОБА_1) у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 30 липня 1990 року Виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області РСР на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №146 від 25 липня 1990 року, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є ОСОБА_4.

Із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №641 виданої 28 вересня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 26 вересня 2016 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4, ОСОБА_3. Станом на 01 січня 2013 року право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності виданого Тернопільською районною радою 30 липня 1990 року на підставі рішення виконкому №146 від 25 липня 1990 року.

Також, як слідує із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №642 виданої 28 вересня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 26 вересня 2016 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4, ОСОБА_3. Станом на 01 січня 2013 року за ОСОБА_3 державна реєстрація будинковолодіння АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, про що Мишковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області зроблено актовий запис №06 від 02 квітня 2013 року та видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.

18 січня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все своє майно, яке належатиме йому на день смерті заповів ОСОБА_1. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Фарина О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №05.

В матеріалах спадкової справи №448/2013 заведеної після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року міститься заява ОСОБА_4 від 04 вересня 2013 року посвідчена головою Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно якою ОСОБА_4 відмовилась від обов'язкової частки у спадщині та спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

04 вересня 2013 року ОСОБА_1 подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №4996/02-14 від 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, про що Мишковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області зроблено актовий запис №10 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3

18 січня 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла ОСОБА_1. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Фарина О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №04.

20 вересня 2016 року 04 вересня 2013 року ОСОБА_1 подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №4995/02-14 від 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Відповідно до довідки №1091 виданої 24 листопада 2016 року виконкомом Мишковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На день смерті ОСОБА_4 проживала одна та була зареєстрована в житловому будинку разом з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. На даний час у вказаному будинку ніхто не зареєстрований. Станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспний, членами двору були: ОСОБА_4 - голова двору, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_3 - син, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

26 вересня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено ОСОБА_1.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинковолодіння АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області складається із: А - житлового будинку; 1960 року побудови; А1 - житлової прибудови, 1983 року побудови; Цп - цокольний поверх; Б - хлів, 1960 року побудови; В - господарська будівля; Г - вбиральня; К - криниця; 1 - хвіртка; 2 - ворота; 3 - огорожа.

Як вбачається із експлікації приміщень до плану житлового будинку АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, загальна площа житлового будинку становить 11, 4 кв. м.,житлова площа - 81, 3 кв. м.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність" застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України, (далі - ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Як слідує із викладених у позовній заяві обставин, ОСОБА_3 не вчиняв жодних дій щодо державної реєстрації своїх речових прав на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №7, що знаходиться по АДРЕСА_1 хоча фактично постійно проживав у ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Положеннями пункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. вищевказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок на сьогоднішній день не можливо, оскільки власник будинку помер.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на вказаний житловий будинок спадкоємець ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати свої права шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог - визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1218,1223,1268, 1270, 1271 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка