Провадження № 4-с/592/60/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., секретар судового засідання - Шипиленко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору,-

встановив:

Заявник звернувся до суду зі скаргою та свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.03.2013 р. (справа №1806/5587/12) стягнуто з нього на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 46646,33 дол. США, 23540,01 грн. пені та судові витрати. 31.05.2013 р. виконавчий лист згідно вказаного рішення був направлений стягувачем до примусового виконання до органу ДВС. 13.12.2013 р. між стягувачем (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ним була укладена мирова угода щодо добровільного виконання вищевказаного рішення суду і 24.02.2014 р. ця мирова угода була направлена в ДВС для передачі до суду на затвердження. 31.10.2014 р. ухвалою суду була затверджена мирова угода. На даний час ним повністю виконані умови мирової угоди. 14.11.2017 р. державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження по примусовому стягненню заборгованості з нього на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», але одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 39624,42 грн. У звязку з цим, заявник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору (в порядку ст.ст. 383-387 ЦПК України).

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав та дав пояснення аналогічні вищевикладеному.

Державний виконавець Ковпаківського відділу ДВС м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_1 та зазначив, що дана скарга належать до компетенції адміністративних судів.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.03.2013 р. по справі №1806/5587/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кредитну заборгованість в сумі 46646,33 дол. США (40751,75 дол.США заборгованість за кредитом, 5894,58 дол. США заборгованість за несплаченими відсотками) та 23540,01 грн. пені за прострочення виконання зобовязань по кредитному договору №ML-N00/029/2008 р. від 07.07.2008 р. (а.с.4).

13.12.2013 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 була укладена мирова угода з метою визначення порядку виконання виконавчого листа, виданого Ковпаківським районним судом м.Суми по справі №1806/5587/12 (а.с. 5).

31.10.2014 р. Ковпаківським районним судом м.Суми була визнана вказана мирова угода (а.с.9-10).

Відповідно до п.4.1 мирової угоди,- кредитор гарантує, що після підписання цієї мирової угоди він у межах прав, наданих йому як учасникові виконавчого провадження, вживатиме заходів, спрямованих на закінчення виконавчого провадження та скасування заходів, які були застосовані з метою забезпечення можливості здійснення судового провадження.

14.11.2017 р. державним виконавцем Ковпаківського ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та про виведення в окреме виконавче провадження постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с.12).

14.11.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 39624,42 грн. (а.с.13).

Згідно вимог ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІV,- державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІV,- сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 27, ст. 28 Закону України від 21.04.1999 р., № 606-ХІV "Про виконавче провадження",- тільки у разі ненадання боржником у строк, встановлений ч.2 ст.25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків має право розпочати примусове виконання рішення і стягнути з боржника виконавчий збір. Виконавчий збір стягується з боржника також у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII,- виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

В Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року №3-217гс14 викладена наступна правова позиція: положеннями ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначені цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Ст. 25 Закону «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 р., передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Вказаний висновок викладений у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України по справі № 3-217гс14 від 28 січня 2015 р. Крім того, до вказаного висновку прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 14 березня 2012 р. при розгляді справи № 6-47892ск11.

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися. Крім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного Закону передбачено, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом.

Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Таким чином, згідно долученої до матеріалів справи копії довідки, виданої ТОВ «ОТП Факторинг» від 20.11.2017 р., вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором (а.с.11), а отже заявником виконано рішення. На цей час, державний виконавець фактично ще не розпочав примусове виконання цього рішення, так як виконавче провадження було відкрито під час дії ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року зі змінами), а відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) державний виконавець не вчиняв ніяких дій з примусового виконання.

Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України,- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, державним виконавцем не було надано доказів вживання примусового виконання рішення, а з матеріалів справи не вбачається факт вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення: про звернення стягнення на майно, грошові рахунки боржника, зокрема складання акту опису й арешту майна боржника, оцінки майна боржника, реалізації майна на прилюдних торгах.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,- сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 378 ЦПК України,- у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Оскільки заявник є стороною виконавчого провадження щодо виконання судового рішення і винесені державним виконавцем оскаржувані постанови були в процесі виконання рішення суду, то суд не може погодитися з твердженням державного виконавця про закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України від 24.02.2016 р. № 6-3077цс15.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що боржником в добровільному порядку виконано рішення суду (згідно довідки від 20.11.2017 р. відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором), при цьому державним виконавцем не вчинялися передбачені законодавством заходи примусового виконання рішення, то постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 про стягнення 39624,42 грн. виконавчого збору з ОСОБА_1 слід визнати протиправною та скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 25, 27, 28, 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІV, Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, ст. ст. 10, 60, 197, 383-387 ЦПК України, суд,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову ВП №38243668 від 14.11.2017 р. державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 про стягнення 39624,42 грн. виконавчого збору з ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Б. Князєв