АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/785/2017 Головуючий в 1 інстанції - Савицький О.А.
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів: Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Благодійна організація «Благодійний Фонд «Християнський», прогресивна соціалістична партія України про визнання недійсним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Благодійний фонд «Християнський», Прогресивна соціалістична партія України про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2006 року було задоволено заяву представника позивача - ТОВ «Сівер Україна» та з метою забезпечення позову накладено арешт на нежилі приміщення №№ 97, 98, 102 загальною площею 564,50 кв.м., що становить 50/100 частин від нежилих приміщень площею 1 134,7 кв.м., розташованих у АДРЕСА_1; заборонено будь-яким особам « будь-яким чином вчиняти дії, направлені на зміну права власності нежилих приміщень №№ 97, 98, 102 загальною площею 564,50 кв.м., що становить 50/100 частин від нежилих приміщень площею 1 134,7 кв.м., розташованих у АДРЕСА_1, на реєстрацію права власності та реєстрацію правочинів щодо цих приміщень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2007 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Благодійний фонд «Християнський», Прогресивна соціалістична партія України про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено - визнано договір купівлі-продажу нежилих приміщень №№97, 98, 102 загальною площею 564,50 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, укладений 27.09.2004 року між ОСОБА_4 особисто та як представника ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. недійсним, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на майно - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22.11.2007 року та ухвалою Верховного суду України від 09.04.2008 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10.04.2007 року - залишено без змін.

При цьому, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності та від імені та в інтересах ОСОБА_2, задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 року в частині вирішенні позовних ТОВ «Сівер Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу скасовано та увалено нове, яким відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення суду від 10.04.2007 року залишено без змін.

07.11.2016 року ТОВ «Сівер Україна» було подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вищевказане рішення Апеляційного суду м. Києва.

Також, 01.11.2016 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, подана ним в інтересах ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ «Сівер Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Благодійний фонд «Християнський», Прогресивна соціалістична партія України про визнання недійсним договору купівлі-продажу, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Сівер Україна» про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності, встановлені ухвалою від 09.11.2006 року Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову увалу, якою задовольнити заяву.

В скарзі посилалася на те, що ухвала є незаконною і такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що арешт накладено на час провадження у цивільній справі №2-1413/2007 в якій постановлено судове рішення та яке набрало законної сили, виконавчий лист в справі не видавався, і відповідно відпала потреба у забезпеченні позову, заходи забезпечення мають бути скасовані.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., представників позивача та представника ОСОБА_2, яка не була стороною по справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4, 6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, на яке було накладено арешт ухвалою суду від 19.11.2006 року

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні апеляційного суду.

Так, як остаточним рішенням суду ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем майна, яке арештовано, а також визнання за ним права власності на це майно, а ОСОБА_2 також не довела, що вона є власником вказаних приміщень, заходи забезпечення позову не можуть бути скасовані за її заявою.

ОСОБА_2 не є стороною в даній справі, а також не довела, що заходи забезпечення позову вживались, щодо її майна.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, а тому відсутні підстави, передбачені ст. 312 ЦПК України для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: