Справа № 567/1215/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської обасті про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом звернулася ОСОБА_1

Свою заяву мотивує тим, що її матері - ОСОБА_2 належав садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано не було, і який відносився до колгоспної суспільної групи господарства. Станом на 1991 рік, там проживали та були зареєстровані - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 а тому їхні частки як членів колгоспного двору у даному садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями є рівними.

Вказуює на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, і у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належний матері житловий будинок з надвірними будівлями, нотаріусом їй було відмовлено. На її заяву вона отримала письмову відмову у видачі свідоцтва про право власності. Просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, право приватної власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, у якій просить справу розглядати за участі її представника.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, у якій просить позов задовольнити у повному обсязі на підставі обставин викладених у позовній заяві, справу розглядати без її участі.

Представник Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, у якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на нерухоме майно доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.8)

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 встановлено, що 18.11.1949 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище "ОСОБА_2". (а.с.9)

З копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 встановлено, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 було присвоєно прізвище "ОСОБА_1". (а.с.10)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.11)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.12)

Відповідно до довідки Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області № 468 від 25.10.2016 року, поховання ОСОБА_2 здійснила її дочка - ОСОБА_1 (а.с.13)

Згідно довідки Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області № 545 від 05.12.2016 року, станом на 1991 рік, згідно запису в погосподарській книзі № 1, особовий рахунок НОМЕР_6, вказаний житловий будинок відносився до колгоспної суспільної групи господарства, головою якого значився ОСОБА_3, членами: ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с.14)

Відповідно до довідки Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області № 546 від 05.12.2016 року, земельна ділянка, яка знаходиться під будинком по АДРЕСА_1 була надана у приватну власність рішенням Бухарівської сільської ради від 28.12.1993 року №95 ОСОБА_3 Правовстановлюючі документи на земельну ділянку не виготовлялись. (а.с.15,17)

Згідно з довідкою Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області № 544 від 05.12.2016 року, на день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 та її сім'я складалась: дочка - ОСОБА_1, зять - ОСОБА_6 (а.с.16)

Згідно технічного паспорта від 05.12.2016 року та повідомлення КП «РОБТІ» № 13124 від 05.12.2016 року, садибний житловий будинок з надвірними будівлями 1965-1970 років забудови, загальною площею 76,6 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м. та допоміжною 24,8 кв.м., всього загальною вартістю 176134 грн.. що розташовані в АДРЕСА_1. (а.с.18-20,21)

Із довідки № 396-01/16 від 11.11.2016 року виданої Острозькою РДНК Рівненської області встановлено, після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 245/2015. Спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 Відомості про інших спадкоємців в нотаріуса відсутні. (а.с.22)

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Острозької РДНК Рівненської області №389/01-16 від 21.10.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно. (а.с.23)

Докази по справі повністю узгоджуються з позовною заявою позивача.

В судовому засіданні встановлено, що у власності ОСОБА_2 перебував садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1, який відносився до типу колгоспного двору та членами колгоспного двору станом на 1991 рік були ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15.04.1991 року для ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, в рівних частинах, належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями що в АДРЕСА_1.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

На даний час ОСОБА_1 проживає та доглядає за садибним житловим будинком в господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, обробляє земельну ділянку, тобто користується усім спадковим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за позивачами права власності на майно, а тому з врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визнати право приватної власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 328, 1216, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовом ОСОБА_1 до Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.