17 січня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 81/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вона вчасно звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, про що було заведено спадкову справу. У зв'язку з проведенням АТО на території Донецької області та у м. Донецьку було втрачено правовстановлюючі документи на вказану квартиру. На підставі цього просить визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник Донецької міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення.
Суд, дослідивши надані докази й матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2003 року, виданого Управлінням комунального господарства Донецької міської ради, шестикімнатна квартира загальною площею 370,00 кв.м., житловою площею 215,70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної часткової власності - ОСОБА_1 із часткою 19/100; ОСОБА_2 із часткою 40/100 та ОСОБА_3 із часткою 41/100.
Відповідно до договору дарування від 06 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 5300) ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар 41/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.12.2006 року шестикімнатна квартира загальною площею 370,00 кв.м., житловою площею 215,70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної часткової власності - ОСОБА_1 із часткою 19/100; ОСОБА_2 із часткою 81/100.
Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Право на спадкування відповідно ст. 1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В судовому засіданні встановлено та підтверджене належними доказами, що позивач є спадкоємцем померлого, бажає оформити спадщину, але через втрату оригіналів документів не може цього зробити, тому позовна заява підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Одеса, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на шестикімнатну квартиру загальною площею 370,00 кв.м., житловою площею 215,70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, наступним чином -
в порядку спадкування за законом на 81/100 (вісімдесят одну соту) частку, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів на 19/100 (дев'ятнадцять сотих) частки, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2003 року.
Заява щодо перегляду заочного рішення може бути подана відповідачем до суду протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя