Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вассма Рітейл», ОСОБА_1, треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання договору недійсним,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року,

встановила:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі -Банк) про визнання недійним договору від 11 лютого 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вассма Рітейл» (далі ТОВ «Вассма Рітейл») та ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи просить зазначене судове рішення скасувати, ухвалити нове - про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дострокове виконання зобов'язань ТОВ «Вассма Рітейл» перед Банком по погашенню кредитної заборгованості третьою особою на підставі укладеного договору, є незаконним, оскільки зазначений договір є нікчемним, як такий що укладено без попередньої згоди Банку. Такі дії сторін цієї угоди суперечать п.3.3.8 умов кредитного договору, укладеного між Банком та ТОВ «Вассма Рітейл», правилам ст.ст. 520, 526, 527 ЦК України. Крім того, висновки суду про можливість виконання ОСОБА_1, який не є стороною Кредитного договору, зобов'язань за ТОВ «Вассма Рітейл» на підставі п. 5.3. Кредитного договору, є помилковими оскільки зазначеним пунктом договору передбачається можливість вчинення такий дій без згоди позичальника, яким є ТОВ «Вассма Рітейл», а не Банку, як позикодавця. Також, посилався на неправильне застосування судом до спірних правовідносин приписів ст. 528 ЦК України, якою ці відносини не регулюються.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи представники Банку та ТОВ «Васма Рітейл», Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явились (а.с. 66-68 т.3). Копію ухвали про час та місце судового розгляду у режимі відеоконференції у Дарницькому районному суді м.Києва представник Банку отримав у визначені законом строки (а.с. 62,93 т. 3). За таких обставин, колегія суддів розглянула справу у відсутність представників зазначених сторін та третьої особи.

Заслухавши доводи представників третіх осіб - ОСОБА_1, Національного Банку України, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 січня 2012 року між АТ «Златобанк», та ТОВ «Вассма Рітейл» (позичальник) укладено кредитний договір № 06/12-КLMV, за умовами якого позичальнику було надано кредит у формі мультивалютної кредитної лінії у гривні, євро та доларах США для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості 3000000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 17 липня 2013 року. В подальшому сторонами укладались договори про внесення змін до кредитного договору (від 16 липня 2013 року, 16 жовтня 2013 року і 17 липня 2014 року), якими змінювались процентні ставки та строк повернення грошових коштів, який остаточно встановлений до 16 липня 2015 року включно (а.с. 7-12 т.1, 14-18 т.1).

11 лютого 2015 року між ТОВ «Вассма Рітейл» та ОСОБА_1 укладено договір виконання зобов'язань третьою особою, за умовами якого останній зобов'язався не пізніше 13 лютого 2015 року сплатити кредитору - ПАТ «Златобанк» суму кредитної заборгованості позичальника - ТОВ «Вассма Рітейл» за вищевказаним кредитним договором в розмірі не меншому ніж 22 955 214,42 грн., після чого останній набуває право на зворотну вимогу (регрес) до позичальника в розмірі суми, яка була фактично сплачена (а.с.6 т. 1).

12 лютого 2015 року між Банком (Кредитор) та ОСОБА_1 (Новий боржник) укладено договір про виконання зобов'язання третьою особою, за яким кредитор надав згоду на виконання Новим боржником (ОСОБА_1) зобов'язань за первісного боржника (ТОВ «Вассма Рітейл») за кредитним договором № 06/12-КLМV від 18 січня 2012 року.(а.с.118-121 т.1)

ОСОБА_1 протягом 12 лютого 2015 року виконав умови договору виконання зобов'язань третьою особою, сплативши Банку в установлені договором строки кредитну заборгованість ТОВ «Вассма Рітейл» у загальному розмірі 22 955 214,42 грн. (а.с.19, 21,22 т.1).

В подальшому зобов'язання позичальника ТОВ «Вассма Рітейл» щодо задоволення вимог ОСОБА_1, які той набув внаслідок виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором в межах фактично сплаченої суми, були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог між ним та ТОВ «Вассма Рітейл», згідно акту про зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 14.04.2015 (а.с. 23-24 т.1).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 №105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року № 30 з 14 лютого 2015 року розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації з 14 лютого 2015 року.

17 квітня 2015 року наказом №184 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Златобанк» Славінським В.І. віднесено до нікчемних Договір про виконання зобов'язання третьою особою від 12 лютого 2015 року, укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

За змістом положень ч. 2 ст. 38 та п. 7 ч. 3 ст 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких правочин є нікчемним з підстави, коли банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг, тобто властивість, що вигідно відрізняє когось від когось, вигідніше положення, і передачу майна (коштів), які прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, і у зв'язку з цим уповноважена особа Фонду вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про визнання оспореного правочину недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження надання відповідачу переваг або пільг внаслідок укладання договору про виконання зобов'язань за кредитним договором третьою особою та не надано доказів недодержання при укладання договору вимог 203 ЦК України.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання Банку на недійсність договору виконання зобов'язань третьою особою від 11 лютого 2015 року через те, що його було укладено без попередньої згоди Банку, правового значення для вирішення зазначеного спору не має, оскільки така згода, хоч і після укладання договору, однак Банком фактично була надана шляхом укладення з ОСОБА_1 договору від 12 лютого 2015 року (п.1.1), чим було дотримано вимоги п. 3.3.8 кредитного договору щодо отримання письмової згоди Банку передавати третім особам свої права та обов'язки за цим договором. Такі дії було вчинено до початку процедури виведення ПАТ «Златобанк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації з 14 лютого 2015 року, а тому вони не свідчать про порушення прав Банку у спірних правовідносинах. Крім того, договір від 11 лютого 2015 року був укладений між правомочними сторонами та спрямований на виконання кредитного договору боржником (ТОВ «Вассма Рітейл») та реальне настання наслідків між сторонами договору у вигляді права зворотної вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Вассма Рітейл» на суму, яка фактично сплачена (регресу).

Слід також зазначити, що рішенням Господарського суду м. Києва від 14.02.2017 у справі №910/20024/15 за позовом ТОВ «Вассма Рітейл» до ПАТ «Златобанк», треті особи - ОСОБА_1, Національний Банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненими зобов'язань, визнання припиненою іпотеку та скасування заборони відчуження нерухомого майна, визнання припиненим права застави та обтяження рухомого майна та зобов'язання вчинити дії, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 липня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2017 року (а.с. 104-108 т. 3), встановлена відсутність підстав для віднесення Договору про виконання зобов'язання третьою особою від 12.02.2015 до нікчемних згідно із ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У зв'язку із цим, здійснення 17.04.2015 сторнації грошових коштів у загальному розмірі 22955000 грн. 00 коп. Банком відповідно до правил бухгалтерського обліку визнано безпідставним. Цим же судовим рішенням суд встановив факт дострокового виконання в повному обсязі основного зобов'язання за Кредитним договором № 06/12-КLMV від 18 січня 2012 року та те, що боржник у зобов'язанні був замінений іншою особою за згодою кредитора, що відповідає положенням ст. 520 Цивільного кодексу України щодо суті спірних правовідносин та положенням ст. 521 Цивільного кодексу України щодо форми правочину, а також ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України, згідно якої виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо за умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Відтак, договір виконання зобов'язань третьою особою від 12 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Банком, не є нікчемним, а є дійсним, дострокове погашення кредитної заборгованості третьою особою було здійснено з відома Банку, відповідно до вимог закону та не суперечить суті зобов'язання. Обов'язок виконати зобов'язання особисто ТОВ «Вассма Рітейл» не встановлено ні законом, ні кредитним договором.

Доказів порушення оспорюваним договором прав позивача, а також Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, вкладників Банку, як суду першої так і апеляційної інстанції представник Банку не надав.

Оскільки Банк не довів обставин, які свідчили б про те, що дострокове виконання зобов'язань ТОВ «Вассма Рітейл» перед Банком по погашенню кредитної заборгованості третьою особою на підставі укладеного 11 лютого 2015 року договору, є незаконним, а зазначений договір є недійсним як такий, що укладено без попередньої згоди Банку, та з порушенням вимог ст. 203 ЦК України, то підстав для скасування ухваленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не вбачає.

Доводи та обставини, на які посилався Банк у апеляційні скарзі не спростовують висновків суду, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: