АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1786/17 Справа № 205/6749/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 01 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 укладено договір №0 про надання споживчого кредиту у сумі 41 800 швейцарських франків зі строком повернення до 31 липня 2028 року.

04 травня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» довідалося про смерть позичальника ОСОБА_5, померлого 19 квітня 2012 року. У звязку з чим, 06 липня 2012 року звернулося до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори та предявило свої вимоги до спадкоємців. 30 грудня 2015 року від нотаріальної контори було отримано відповідь про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 на домоволодіння по вул.Комсомольській 61 у м.Дніпропетровську.

Оскільки станом на дату смерті позичальника, існувала заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 627 швейцарських франків, позивач просив стягнути з кожного із спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в межах вартості успадкованого ними майна борг в сумі 9 875,67 швейцарських франків.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с.21-24).

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову ( т.2 а.с. 33-38).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 укладено договір №0 про надання споживчого кредиту у сумі 41 800 швейцарських франків зі строком повернення до 31 липня 2028 року.

04 травня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_5, померлого 19 квітня 2012 року.

У зв»язку з чим, 06 липня 2012 року банк предявив свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_2 шляхом звернення до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з відповідною заявою.

Станом на дату смерті позичальника, заборгованість за кредитним договором складає 29 627 швейцарських франків.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлого ОСОБА_5, які спадщину прийняли в установленому законом порядку, та отримали 30 грудня 2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/3 частині домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул.Комсомольська, 61, вартістю 450 370 грн.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини, визначені ст. 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором входить до складу спадщини.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобовязанням.

Як розяснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року (із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Тобто, спадкоємці зобовязані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Результат аналізу указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15).

Крім того, частиною другою зазначеної норми передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців.

Вимоги ч.2 ст.1281 ЦК не встановлюють певного порядку предявлення кредитором спадкодавця вимог до його спадкодавців. Але зазначена норма закону не означає, що кредитори зобовязані повідомляти спадкоємців про наявність вимог до спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, адже Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року за № 20/5, яка була чинною до 2012 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, дозволяла приймати претензії від кредиторів спадкодавця нотаріусові за місцем відкриття спадщини в строк, установлений даною статтею (пункт 189 Інструкції).

Враховуючи, що станом на 06 липня 2012 року позивачу було відомо про порушення його прав як кредитора та про осіб спадкоємців позичальника за кредитним договором, проте ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою до ОСОБА_2, у відношенні інших спадкоємців позивач звернувся лише 28 травня 2013 року, внаслідок чого останнім був пропущений строк пред'явлення вимог щодо погашення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вищенаведене свідчить про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги, які не заслуговують на увагу, оскільки спростовують посилання на обізнаність позивача про смерть ОСОБА_5

Разом з тим, вірними є висновки суду першої інстанції про сплив визначеного ст. 257 ЦК України трирічного строку для предявлення вимог до ОСОБА_2, оскільки до суду з цим позовом ПАТ «УкрСиббанк» звернулося лише 07 вересня 2015 року, тоді як про порушення своїх прав дізнався 06 липня 2012 року, а ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про нерозголошення нотаріусом відомостей про коло осіб спростовуються Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, не передбачено обовязок нотаріуса повідомляти кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини, коло спадкоємців та відомості стосовно останніх, які є у спадковій справі.

Проте посилання про неможливість Банком захисту своїх інтересів як кредитора спадкодавця, спростовується відсутністю у матеріалах справи відповідних доказів про звернення до нотаріуса стосовно надання кола осіб спадкоємців з урахуванням та в межах виконання обовязків, передбачених ст. 5 Закону «Про нотаріат» і дотриманням обмежень, встановлених абзацом третім цієї статті та положеннями частин першої і другої ст. 8 Закону.

За таких обставин,висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлені.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_6

ОСОБА_7