У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30 листопада 2016 року генеральний директор товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (далі - ТОВ «Карпатнафтохім») видав неправомірний та незаконний наказ № 340 про її звільнення з посади апаратника очищення стічних вод (промислових), проте підстав для її звільнення, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, у відповідача не було. Вона не спричинила відповідачу жодної шкоди, а відсутність її на робочому місці була вимушеною.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ТОВ «Карпатнафтохім» від 30 листопада 2016 року № 340 про її звільнення з роботи; поновити її на посаді апаратника очищення стічних вод (промислових) цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод ТОВ «Карпатнафтохім» з 30 листопада 2016 року; стягнути з відповідача на її користь 11 444 грн 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30 листопада 2016 року до 6 лютого 2017 року, стягнути із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу всі обов'язкові платежі та внески з відповідача.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року поновлено ОСОБА_4 строк звернення до суду. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Поновлено ОСОБА_4 строк звернення до суду. Позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «Карпатнафтохім» від 30 листопада 2016 року № 340 про звільнення з роботи ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_4 на посаді апаратника очищення стічних вод (промислових) цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» з 30 листопада 2016 року. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 листопада 2016 року до 18 травня 2017 року в розмірі 23 042 грн 73 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Карпатнафтохім» просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішенняапеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 31 КЗпП України, врахувавши роз'яснення, надані судам у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», дійшов обґрунтованого висновку про те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності є наслідком винної поведінки працівника, а ОСОБА_4 було оголошено догану за відмову виконати розпорядження майстра зміни цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод щодо її чергування 11 травня 2016 року на прохідній цеху. При цьому ні посадова інструкція Щ-Є-5, ні доповнення до неї не передбачають обов'язку апаратника очищення стічних вод чергування на прохідній цеху, згоди зміну укладеного трудового договору, тобто на збільшення об'єму трудових обов'язків позивач адміністрації підприємства не надавала, тобто такі роботи не були обумовлені укладеним з ОСОБА_4 трудовим договором і їх виконання додатково не оплачувалось.

Разом з тим відповідач не надав суду належні та допустимі докази невиконання ОСОБА_4 без поважних причин посадових обов'язків апаратника очищення стічних вод, передбачених укладеною з нею трудовою угодою, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Крім того, апеляційний суд, врахувавши, що ОСОБА_4 є матеріально незабезпеченою, не маючи належних коштів на правову допомогу, до пред'явлення позову зверталась із скаргами до керівництва ТОВ «Карпатнафтохім» та органів державної влади України, правильно поновив їй строк звернення до суду, оскільки його пропущено з поважних причин.

Також суд вірно обчислив середній заробіток за час вимушеного прогулу, встановивши середньоденний заробіток, що відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний