Справа № 4-с/366/2/17
Провадження № 366/2498/16-ц
УХВАЛА

18.01.2017 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Київській області Іванківського міжрайонного управління юстиції відділу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на дії та бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся із зазначеною позовною заявою на підставі ч.2 ст. 8 , ст. 55, ч.4 ст. 124 Конституції України, п.6,9,13 ст. 7, п.2 ст. 21, п.1 ст. 55, п.10 ст. 56, п.1,3 ст. 61, п.1,2 ст. 17, п.1 ст. 128, ч.3 ст. 185, п.1,2 ст. 233, ч.1 ст. 304, п.1,5 ст. 532, ст. 533, п.2,5 ст.534, п.2,3, 4 ст. 535, п.8,14 ст. 537, п.1 ч.2, п.3 ст. 539, п.4, п.1,10 ч.5 ст. 53, п. ст. 382 КК України, ст. 3, ч.2 ст. 5, ч.1 ст. 6, ст. 7, ч.1 ст. 8, ст. 25, ч.3 ст. 50, ч.4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-389 ЦПК України, про невиконання в повному обсязі на підставі Виконавчих листів винуватими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умов вироку, винесеного Іванківським районним судом Київської області (суддею Тетервак Н.А.) по кримінальній справі від 21.04.2015 року.

Позовні вимоги сформульовані наступним чином:

1.« Визнати в черговий раз, дії та бездіяльність Державного виконавця Іваненка В.М. стосовно примусового виконання, винуватими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вироку Іванківського районного суду Київської області по кримінальній справі від 21 квітня 2015 року Є.У. № 366/879/15-к (Пр. № 1-п/366/69/15) протиправними.

2.Скасувати Постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.08.2016 року ВП № 48055599 відносно винуватого ОСОБА_2 та від 10.08.2016 р. ВП № 48217723 відносно винуватої ОСОБА_3 та прийняти нове судове рішення про повторне зобовязання Державного виконавця Іваненка В.М., невідкладно, виконати вимоги Вироку Іванківського районного суду Київської обл.. в повному обсязі на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязавши при цьому, ОСОБА_2 сплатити потерпілому ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500 гривень;

3.На підставі ст. 56 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (витяг, станом на 25.05.2001 року), стягнути моральну шкоду на користь позивача з державного виконавця Іваненка В.М. за протиправні дії та бездіяльність по примусовому виконанню Вироку Іванківського районного суду Київської області по кримінальній справі від 21 квітня 2015 року Є.У. № 366/879/15-к (Пр. № 1-п/366/69/15) в розмірі 1 тисячі гривень».

29.08.2016 року ухвалою судді Іванківського районного відмовлено у відкритті провадження за позовом.

07.12.2016 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області зазначена вище ухвала скасована та питання передане на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому в ухвалі зазначено, що «суд першої інстанції передчасно виходив з наявності підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України для відмови у відкриття провадження, у той час, як вирішуючи питання про відкриття провадження, слід було розяснити позивачу його право конкретизувати підстави звернення із позовом з посиланням на відповідні норми процесуального законодавства».

П.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі постанова), розяснено, що «Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень».

Відповідно до ст. 121 УПК України, позовна заява має бути залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків, враховуючи наступне.

Як вбачається з поданого ОСОБА_1 документу, він оскаржує саме дії та бездіяльність державного виконавця у порядку, визначеному ст. 383-389 ЦПК України, проте, зазначає себе як позивача, державного виконавця як відповідача, інших осіб, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї справи, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, взагалі не зазначено як сторону чи зацікавлену особу, і, відповідно відсутні їх адреси для листування з ними суду, хоча рішення, про яке він просить суд, буде безпосередньо стосуватися виконання ними обовязку, покладеного на них вироком суду.

П.17 Постанови розяснює, що «Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи».

Крім того, позивач зазначає дві постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, від 10.08.2016 року у ВП № 48217723 та ВП № 48055599, відповідно до яких закінчено виконавче провадження за виконавчими листами про зобовязання боржників встановити 4 радіатори опалення: приварити їх, пофарбувати в місцях їх злому, встановити на вхідних дверях скобу на дверях будинку та веранді, пофарбувати пошкоджені місця.

«п.13. Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо» .

Жодного документу, який би підтверджував закінчення виконавчого провадження щодо стягнення грошових коштів ним не надано. В той час як ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час подання скарги) передбачала , що скарга у виконавчому провадженні має містити «3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

Цією ж постановою визначено також, що :

«18. За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав».

Тобто, зі змісту цієї норми слідує, що в межах розгляду скарги на дії державного виконавця питання стягнення з останнього моральної шкоди не вирішується, а має вирішуватися за правилами позовного провадження на підставі ст. 23, 1167 ЦК України.

Роз*яснити ОСОБА_1 право усунути зазначені в ухвалі недоліки, а саме: конкретизувати підстави звернення з позовом з посиланням на відповідні норми процесуального законодавства; вказати всіх учасників провадження із зазначенням їх адрес для направлення судом кореспонденції, вказати та надати суду документ, який оскаржується ( за наявності), в частин6і стягнення 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди).

З урахуванням викладеного вище, суд розяснює позивачу його право конкретизувати підстави звернення з позовом з посиланням на відповідні норми процесуального законодавства, та необхідність усунення викладених вище недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121 , ст. 209 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Київській області Іванківського міжрайонного управління юстиції відділу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на дії та бездіяльність державного виконавця залишити без руху.

Позивачу роз*яснити, що протягом 5 днів з дня отримання копії даної ухвали вона повинна бути виконана (усунуті недоліки), в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П.Слободян