УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКафідової О.В.,
суддів: Гримич М.К., Маляренко А.В.,Іваненко Ю.Г., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_6 про визнання протиправними дій, бездіяльності відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд визнати протиправними дії, бездіяльність відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві при виконанні судового рішення.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2016 року скаргу ОСОБА_6 залишено без розгляду та повернуто скаржнику.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 04 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2016 року залишено без руху та надано заявникові строк для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору та направлення належно оформленої апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 07 лютого 2017 року і передати справу до апеляційного суду для розгляду по суті вимог апеляційної скарги, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її заявникові, апеляційний суд керувався нормами ст. ст. 212, 297 ЦПК України і виходив з того, що ОСОБА_6 не виконав вимоги ухвали апеляційного суду Рівненської області від 04 січня 2017 року в частині вимог про сплату судового збору.

При цьому, апеляційний суд вважав безпідставними посилання ОСОБА_6 на те, що він звільнений від сплати судового збору як споживач фінансових послуг на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такі висновки апеляційний суд мотивував тим, що положення Закону України «Про судовий збір», в редакції від 22 травня 2015 року, відносно положень Закону України «Про захист прав споживачів», є спеціальними, а тому положення Закону України «Про захист прав споживачів» в даному випадку не застосовуються, тобто скаржник не звільнений від сплати судового збору.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. При цьому ч. 2 ст. 79 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» зі змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 483-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

Згідно із зазначеними змінами, які набули чинності 01 вересня 2015 року, статтю 5, що встановлює пільги зі сплати судового збору, викладено в новій редакції. При цьому новою редакцією зазначеної статті звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не передбачено.

Разом із тим слід враховувати, що реалізацію споживачем права на судовий захист, складовою якого є наявність пільг щодо сплати судового збору, регулює ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Водночас норма ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору. Тому сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому в зазначеній нормі переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки вона встановлена спеціальним Законом, який гарантує реалізацію та захист їх прав.

Такий висновок узгоджується з п. 7 постанови пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати». У ньому зазначено: оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, слід враховувати, що відповідно до абз. 2 п. 6 пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати» застосування передбаченої статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підстави для звільнення від сплати судового збору не обмежується розглядом справи в суді першої інстанції, оскільки статтею 13 ЦПК України споживачу гарантується апеляційне та касаційне оскарження судового рішення (рішень), прийнятого за результатами розгляду його позову.

За таких наведених вище обставин, висновки апеляційного суду про неможливість застосування в даному випадку положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є передчасними.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Оспорювана в касаційному порядку ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 07 лютого 2017 року скасувати, питання про відкриття апеляційного провадження у справі передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.В. Кафідова
Судді:М.К. Гримич Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко Т.О. Писана