УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», ОСОБА_5 про визнання припиненим зобов'язань за договором поруки, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), посилаючись на те, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 236/РП/65/2007-840. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» укладено договір поруки.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором на належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Позивач вважав, що зобов'язання, передбачені вказаним договором поруки припинені в зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Позивач зазначав, що у 2015 році ПАТ КБ «Надра» звернулося до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з позовом про стягнення заборгованості, з якого позивач дізнався, що між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 26 квітня 2012 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору.

Пунктом 1.1. Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, встановлено новий кінцевий термін погашення кредиту - 27 грудня 2025 року. Тобто, кінцевий термін погашення кредиту збільшено на три роки.

Відповідно до п. 1.3. Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, окрім зазначеної вище суми кредиту в розмірі 134 766,91 доларів США, в межах кредитного договору ПАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_5 додатковий кредит в розмірі 129 319,11 грн під фіксовану процентну ставку 15 % річних, а починаючи з 26 квітня 2013 року під плаваючу процентну ставку, яка вираховується як Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб + 5 %. Тобто було збільшено розмір зобов'язань за кредитним договором.

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до кредитного договору сторони зафіксували розмір заборгованості по пені на рівні 4 167,10 доларів США. Цим було збільшено розмір відповідальності поручителя, оскільки останній поручався за сплату пені в гривні, а ніяк не в іноземній валюті. Фіксація пені в іноземній валюті призвела до того, що розмір пені в гривні, навіть порівняно з датою укладання Додаткової угоди № 2 до кредитного договору, збільшився вдвічі внаслідок падіння курсу національної валюти по відношенню до долара США. Отже, розмір відповідальності поручителя збільшився.

Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди № 2 до кредитного договору збільшено строк позовної давності, як загальної, так і спеціальної, до 20 років.

Позивач вказував, що згоди на укладення Додаткового договору № 1, або Додаткової угоди № 2 він не надавав, ніяких додаткових угод до Договору поруки не підписував.

Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд визнати зобов'язання, що виникли за договором поруки від 27 грудня 2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Надра», припиненим.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, позов задоволено. Визнано зобов'язання, що виникли за договором поруки від 27 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» припиненими. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра»в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 236/РП/65/2007-840, відповідно до якого останній наданий кредит у розмірі 134 766,91 доларів США строком до 27 грудня 2022 року зі сплатою 13,79 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» укладено договір поруки.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором на належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору.

Пунктом 1.1. Додаткового договору № 1 до кредитного договору, встановлено новий кінцевий термін погашення кредиту - 27 грудня 2025 року.

Відповідно до п. 1.3. Додаткового договору № 1 до кредитного договору, окрім зазначеної вище суми кредиту в розмірі 134 766,91 доларів США, в межах кредитного договору ПАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_5 додатковий кредит в розмірі 129 319,11 грн під фіксовану процентну ставку 15 % річних, а починаючи з 26 квітня 2013 року під плаваючу процентну ставку, яка вираховується як Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб + 5 %.

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до кредитного договору сторони зафіксували розмір заборгованості по пені на рівні 4 167,10 доларів США.

Цим було збільшено розмір відповідальності поручителя, оскільки останній поручався за сплату пені в гривні, а не в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору збільшено строк позовної давності, як загальної, так і спеціальної, до 20 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору.

Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання.

Враховуючи те, що банк та позичальник, підписавши додаткові угоди до кредитного договору, збільшили строк сплати кредиту, позову давність та відповідальність позичальника, без згоди поручителя, чим збільшився і його обсяг відповідальності, суди дійшли обґрунтованого висновку про припинення поруки.

Доводи касаційної скарги про те, що з поручителем було підписано додаткову угоду до договору поруки, не заслуговують на увагу, оскільки в цій угоді не зазначено з якою саме додатковою угоду до кредитного договору ознайомився поручитель.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. МаляренкоА.В.