Справа №265/1734/16-ц
Провадження №2/265/37/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення злочину, третя особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», далі за текстом ТОВ «ДАЭМ», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», далі за текстом (ПрАТ «Страхова група «ТАС») про стягнення моральної шкоди внаслідок вчинення злочину, третя особа: ОСОБА_3 В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, за те що він 15 листопада 2012 року о 23:25 годині, керуючи автомобілем «Mercedes Benz Actros», державний номер НОМЕР_1, з напівпричепом самоскидом марки «ПП», рухаючись по автодорозі Слов'янск - Донецьк - Маріуполь, порушив ПДР України та скоїв зіткнення з автомобілем «Mercuri Tracer», державний номер НОМЕР_2, що був у статичному стані, а також наїзд на пішохода ОСОБА_4 В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 24 червня 2014 року вказаний вирок суду було змінено в частині призначення засудженому ОСОБА_3 покарання з застосуванням ст.75,76 КК України. Вказана ухвала апеляційного суду Донецької області було залишена без змін 12 лютого 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Вказані судові рішення набрали законної сили. Позивач посилається на те, що ОСОБА_4 був чоловіком його матері, вони жили разом за адресою: АДРЕСА_1. Внаслідок загибелі ОСОБА_4 він зазнав значної моральної шкоди, оскільки фактично після смерті його рідного батька, ОСОБА_4 замінив йому батька. Він турбувався про нього, займався вихованням та утриманням разом із матір'ю. Моральна шкода виражається в тому, що він фактично вдруге втратив батька, залишився без його турботи та піклування, в зв'язку з чим почуває себе не повноцінно та емоційно подавлено. Оскільки власником автомобіля «Mercedes Benz Actros» є ТОВ «ДАЭМ», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», а водій ОСОБА_6 на час ДТП знаходився у трудових відносинах з підприємством ТОВ «ДАЭМ», то позивач просив у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з ТОВ «ДАЭМ» 50000 гривень, а з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 5000 гривень.

В подальшому в ході розгляду справи позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив у відшкодування моральної шкоди з ТОВ «ДАЭМ» стягнути на його користь 90000 гривень, а з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 5000 гривень, посилаючись на навмисне затягування відповідачем ТОВ «ДАЭМ» судового розгляду справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що на момент смерті рідного батька йому було 2 роки, з 7 років він проживав з загиблим вітчимом ОСОБА_4, називав його батьком. Проживали вони сім'єю в квартирі по АДРЕСА_1). На момент смерті вітчима йому було 14 років. Просив позовні вимоги задовольнити.

Законний представник позивача його мати ОСОБА_7 надала пояснення, аналогічні поясненням позивача.

Представник позивача адвокат Дьомін О.М., діючий на підставі договору про надання правової допомоги, підтримав заявлені вимоги та пояснення позивача в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ДАЭМ» Серьожкін М.П., діючий на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач не відноситься до кола осіб, які відповідно до законодавства мають право на відшкодування моральної шкоди, ним не доведено факту спільного проживання з загиблим та ведення разом з ним спільного побуту, не підтверджуються родинні відносини між ними, а також не доведено факт спричинення позивачу моральної шкоди, тому як до спеціалістів з цього приводу він не звертався. Крім того, вказана сума моральної шкоди є завищеною. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Кудрявський С.М. у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у відсутності представника ПАТ «СК «ТАС» з урахуванням наданих письмових заперечень. Відповідно до письмових заперечень Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі представника Кудрявського С.М., останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. В обґрунтування посилається на те, що позивач не є особою, зазначеною в ст.1168 ЦК України та згідно відмітки в паспорті проживав за адресою: АДРЕСА_1, тобто не проживав з потерпілим однією сім'єю, а отже не має права на отримання моральної шкоди. Крім того, виходячи з положень п.22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на дату укладення полісу, за рішенням суду страховик відшкодовує моральну шкоду в межах ліміту відповідальності, розмір якої не перевищує 2550 гривень чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з потерпілим однією сім'єю.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є двоюрідною тіткою позивача. ОСОБА_12 став йому батьком з 3 років. Він багато приділяв уваги ОСОБА_1, останній називав його батьком. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 замкнувся, дуже страждав.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що ОСОБА_1 називав батьком ОСОБА_4, у них були дуже близькі стосунки. На момент смерті вітчима ОСОБА_1 проживав разом з матір'ю та вітчимом.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_14 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2005 року. ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час ДТП у віці 47 років. ОСОБА_1, позивач по справі, є сином ОСОБА_14 (а.с. 5, 7, 9).

Рідний батько позивача ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 35 років, по що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, видане 13 березня 2000 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області (а.с. 8).

Як вбачається з довідки, виданої ОСБЖБ «Іллічівець-23», ОСОБА_16 з 05 вересня 2009 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, разом із мамою ОСОБА_7, вітчимом ОСОБА_4, а також братами та сестрою.

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29.11.2013 року, зміненим в частині покарання винного, ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.286 КК, за порушення вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок яких виникла дорожньо-транспортна пригода із суспільно-небезпечними наслідками у вигляді спричинення смерті ОСОБА_4 (а.с. 13-20).

Даним вироком встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 23-23 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes Benz Actros», державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом самоскидом, рухаючись по автодорозі Слов'янск - Донецьк - Маріуполь, ОСОБА_3 порушив ПДР України та скоїв зіткнення з автомобілем «Mercuri Tracer», що був у статичному стані, а також наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_17 В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Даним судовим рішенням також встановлено, що автомобіль «Mercedes Benz Actros», державний номер НОМЕР_3, з напівпричепом самоскидом, належить відповідачу ТОВ «ДАЭМ», і водій ОСОБА_3 на час ДТП виконував трудові обов'язки в даному підприємстві.

Як вбачається з Полісу № АВ/6982714 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ТОВ «ДАЭМ» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами на забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Mercedes Benz Actros», державний номер НОМЕР_3, в ПрАТ «Страхова група «ТАС», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю складає 100000 гривень (а.с.161).

Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоді завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї сама членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділові репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодуванні моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості ї| реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз'яснено п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р. №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Пунктом 3 вищевказаної постанови роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або без діяльністю інших осіб.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду про відшкодування моральної шкоди, вказував, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3, скоєння ДТП, загинула людина, якого після смерті рідного батька він вважав своїм батьком. Отже, він фактично вдруге втратив батька, залишився без його турботи та піклування, в зв'язку з чим почуває себе не повноцінно та емоційно подавлено. У судовому засіданні позивач пояснив, що з 7 років він проживав з загиблим вітчимом ОСОБА_4, називав його батьком. На момент смерті вітчима йому було 14 років, вся їх сім'я, а саме він, вітчим, мати ОСОБА_7 та неповнолітні брати та сестра, проживали разом по АДРЕСА_1) в м.Маріуполі.

Вказані обставини підтверджуються вищевказаними довідками житлової організації. Представниками відповідачів зазначені обставини не спростовані.

02 серпня 2016 року судом за клопотанням представника відповідача ТОВ «ДАЭМ» була призначена судова-психологічна експертиза на предмет наявності моральної шкоди, спричиненої позивачу в результаті смерті його вітчима ОСОБА_4, наявності причинного зв'язку між моральними стражданнями позивача та смертю ОСОБА_4 та можливого розміру грошової компенсації завданої моральної шкоди. Проте, вказана експертиза не була проведена по причині несплати рахунку вартості робіт по проведенню експертизи, що суд розцінює як ненадання доказів з боку відповідача на спростування доводів позивача.

Таким чином, суд знаходить переконливими доводи позивача щодо його незадовільного психологічного стану, його душевних страждань і переживань, змушену зміну звичного укладу життя через смерть його вітчима.

Судом також встановлено, що позивачем правомірно заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди з ТОВ «ДАЭМ», де водій ОСОБА_3 на час ДТП виконував трудові обов'язки.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодовування зменшується, якщо інше не встановлене законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 загинув внаслідок травм від ДТП, в скоєнні якого вина ОСОБА_3 встановлена вироком суду. Разом з тим, у вироку зазначено про невідповідність дій потерпілого ОСОБА_4 під час ДТП Правилам дорожнього руху України. Тому суд вважає, що вину загиблого також слід враховувати при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди спричиненої позивачу, суд враховує, що вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29.11.2013 року на користь дружини померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_7, яка є матір'ю позивача, стягнуто з ТОВ «ДАЭМ» у відшкодування моральної шкоди 200000 гривень.

З огляду на наведене суд вважає, що заявлена позивачем сума у розмірі 90000 гривень є надмірною.

Таким чином, враховуючи тривалість, обсяг і характер спричиненої шкоди, зважаючи на положення ст.ст. 23, 1167, 1187, 1193 ЦК України, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за адекватне відшкодувати позивачу моральну шкоду у сумі 25 000 гривень.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди з ПАТ «Страхова група «ТАС», суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) .

Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначена страхова сума, розмір якої за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого ( пункт 9.3 вказаної статті ).

Згідно з п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час укладання полісу, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5% ліміту, визначеного в пункті 9.3 статті цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, пунктом 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Отже, оскільки позивач не є особою, яка відповідно до вказаних положень Закону має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю його вітчима, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Страхова група «ТАС».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з ТОВ «ДАЭМ» на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень, що є мінімальним розміром судового збору, встановленого на день подачі позову, а не 825 гривень, які були сплачені позивачем при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа ОСОБА_3, про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення злочину, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», , на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або у разі неприсутності сторін під час його проголошення протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя О.О.Костромітіна