АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, поданою через представника ОСОБА_4, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

у березні 2016 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПрАТ «СК «Провідна», в якому просили стягнути на їх користь страхове відшкодування в розмірі 33 333, 33 грн. на кожного.

Справа № 760/4160/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/357/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року працівник (арматурник) представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» ОСОБА_8 (чоловік ОСОБА_1, батько ОСОБА_3 та ОСОБА_2.) загинув під час виконання трудових обов'язків внаслідок наїзду на нього транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_9 Вироком Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Між представництвом «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» та ПрАТ «СК «Провідна» 30.07.2014 року було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №02/0237050/9069/14 з додатком № 1, в якому під № 404 списку зазначено ОСОБА_8 Про настання страхового випадку страхову компанію у встановленому порядку було повідомлено, проте у виплаті страхового відшкодування їм було відмовлено з посиланням на те, що ОСОБА_8 під час виконання трудових обов'язку перебував у стані алкогольного сп'яніння. Проте причиною нещасного випадку на виробництві, яке потягло смерть ОСОБА_8 було грубе порушення правил дорожнього руху ОСОБА_9, а не перебування потерпілого у стані сп'яніння, у зв'язку з чим вважають відмову у виплаті відшкодування протиправною.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачі через представника подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння жодним чином не знаходиться у причинному зв`язку з його смертю. Натомість вироком суду підтверджено, що саме грубе порушення водієм ОСОБА_9 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку з ДТП, яка потягла смерть ОСОБА_8 Системний аналіз п. 7.4.2, п. 12.1.3 договору та п. 15.1.4 Правил добровільного страхування від нещасних випадків дає підстави вважати, що відмова у виплаті страхового відшкодування можлива лише, якщо порушення застрахованою особою правил техніки безпеки призвело до настання страхового випадку.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9, керуючи технічно-справним автобусом «УОUУІ ZGT 6831 DH», д.н НОМЕР_1, рухаючись на 58 км автодороги Київ-Чоп в напрямку м. Київ, де для його руху по праву сторону встановлені дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи», в порушення вимог п.2.3 (Б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» проявив злочинну самовпевненість, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним, а також в порушення вимог п.12.3 ПДР України, здійснюючи об'їзд автокрана «LОСАТЕLLІ GRІLL8500Т», д.н НОМЕР_2, який перетинав проїжджу частину дороги на інший бік, виїхав на смугу розвороту в напрямку м. Чоп, де допустив наїзд на дорожнього робітника ОСОБА_8, який здійснював регулювання дорожнього руху на вказаній ділянці дороги. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 помер.

Висновками судово-токсикологічної експертизи крові трупа ОСОБА_8 виявлено 1,45 проміле етилового спирту, що за життя може відповідати легкому ступеню алкогольного сп'яніння.

Вироком Макарівського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2015 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

30.07.2014 року між представництвом «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» та ПрАТ СК «Провідна» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 02/0237050/9069/14 з додатком № 1, в якому під № 404 списку зазначено ОСОБА_8 Відповідно до п. 4 цього договору страхова сума на одну застраховану особу складає 100 000 грн.

До складу страхових ризиків (випадків) за договором віднесено смерть застрахованої особи наслідок нещасного випадку. Вигодонабувачем в разі смерті застрахованої особи є її спадкоємець за законом, заповітом або спадковим договором.

Відповідно до свідоцтв про спадщину від 28.07.2015 року спадкоємцями ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_1, донька ОСОБА_3 та малолітній син ОСОБА_2.

За результатами проведення розслідування пригоди вказаний нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, у зв'язку з чим складений Акт за формою Н-1 від 16.10.2014 року. Актом були встановлені причини нещасного випадку, і серед супутніх причин зазначено перебування ОСОБА_8 на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння, що суперечило п. 1.5 Інструкції з охорони праці арматурника.

Пунктом 12.1.3 договору страхування передбачено, що підставою для відмови страховика в проведенні страхової виплати є порушення страхувальником (застрахованою особою) прямо встановлених законом або іншими нормативними актами норм охорони праці, правил техніки безпеки, пожежної безпеки або інших установлених нормативів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перебування ОСОБА_11 у стані сп'яніння під час виконання ним трудових обов'язків є безумовною згідно з п. 12.1.3 Договору підставою для відмови у виплаті вигодонабувачам страхового відшкодування, а тому відповідне рішення відповідача не має ознак порушення договірних зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ч. 1 ст. 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 12.1.3 договору добровільного страхування від нещасних випадків порушення страховиком (застрахованою особою) прямо встановлених законом або іншими нормативними актами норм охорони праці, правил техніки безпеки, пожежної безпеки або інших установлених нормативів, а також невиконання письмових приписів органів державного нагляду або страховика є підставою для відмови у здійснені страхової виплати.

Відповідно до п. 15. 1 Правил добровільного страхування від нещасних випадків, затверджених головою правління ЗАТ «СК «Провідна» від 05.10.2006 року страховик несе відповідальність за договором страхування і не проводить страхові виплати, якщо страхові випадки у відношенні конкретної застрахованої особи відбулися внаслідок порушення страхувальником прямо встановлених законом або іншими нормативними актами норм охорони праці, правил техніки безпеки, пожежної безпеки або інших установлених нормативів, а також невиконання письмових приписів органів державного нагляду або страховика.

Суд першої інстанції керуючись вимогами вищезазначених правових норм та виходячи з умов договору страхування дійшов правильних висновків про те, що перебування ОСОБА_11 у стані сп'яніння під час виконання ним трудових обов'язків є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.

Доводи апеляційної скарги про те, що перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння не перебуває у причинному зв`язку із вчиненням шкоди не спростовують висновків суду, оскільки відповідач при відмові у виплаті страхового відшкодування діяв відповідно до умов договору.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді