Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1927/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

29.11.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Голованя А.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, які представляють інтереси ОСОБА_4 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2017 року у справі за позовом фермерського господарства «Волков В.В.» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 927 від 13.05.2016 року недійсним з моменту укладення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року фермерське господарство «Волков В.В.» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 927 від 13.05.2016 р. на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 недійсним з моменту укладення.

В обґрунтування вимог вказано, що 15 лютого 2016 року між фермерським господарством «Волков В.В.» та ОСОБА_6 (власником) укладено договір оренди землі строком на сім років.

04 березня 2016 року державним реєстратором Реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28599666 проведено державну реєстрацію права оренди за договором оренди землі від 15 лютого 2016 року, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 13566583. А 24 березня 2016 року реєстрація протиправно скасовано. Про що здійснений висновок постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду 24 квітня 2017 року (справа № П/811/383/16)

13 травня 2016 року, під час дії договору від 15 лютого 2016 року, ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_4 договір оренди землі строком на п'ятдесят років, який посвідчений нотаріально за № 927, про що державним реєстратором Добровеличківської районної державної нотаріальної контори ГТУ юстиції в Кіровоградській області внесено запис до Державного реєстру прав за № 14544126.

У п.1.2. вищевказаного договору вказано, що земельна ділянка не обмежена правами третіх осіб.

У зв'язку з укладеним правочином порушено право ФГ «Волков В.В.», як орендаря на використання орендованого майна, передбаченого договором оренди землі від 15 лютого 2016 року та позбавлено його доступу до орендованої земельної ділянки.

Договір емфітевзису суперечить положенням ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», в момент його укладення допущено порушення вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2017 року визнано договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладений 13 травня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, строком на п'ятдесят років, на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, посвідчений державним нотаріусом Добровеличківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Левітчук Г.Б., зареєстрований в реєстрі за № 927 - недійсним з моменту його укладення.

Представники ОСОБА_4 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні вимог. Зазначають, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

А саме, попередньо до договору від 15.02.2016 року діяв договір від 15.12.2008 р між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, який припинив дію 12.05.2016 р. за взаємною згодою сторін, що підтверджується додатковою угодою до договору оренди землі. Судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що договір оренди від 15.02.2016 року, укладений ФГ «Волков В.В.» та ОСОБА_6, під час дії договору оренди землі від 15.12.2008 року. Не надано оцінки показам ОСОБА_6, який повідомив, що між ним та ФГ «Волков В.В.» не виникали жодні правовідносини, будь-яких домовленостей з приводу укладення договорів оренди вказаної земельної ділянки між ними не було. Договір оренди від 15.02.2016 р., на момент укладення договору емфітевзису від 13.05.2016 р. був не чинним та неукладеним оскільки станом на 13.05.2016 р. у ФГ «Волков В.В.» було відсутнє зареєстроване право оренди на вказану землю. Твердження суду першої інстанції, що договір оренди від 15.02.2016 р. є зареєстрованим, не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки державна реєстрація договорів не проводиться з 01.01.2013 р. На момент укладення оспорюваного договору емфітевзису від 13.05.2016 р. ділянка не перебувала під жодним обтяженням, відповідні правочини на дану ділянку укладені не були. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 р. надано правову оцінку виключно діям державного реєстратора стосовно дотримання порядку скасування державної реєстрації речового права ФГ «Волков В.В.» у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Посилання суду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25.12.2013 у справі № 6-118цс13 є необґрунтованими

ФГ «Волков В.В.» та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.174-175).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оспорюваним правочином порушено право оренди позивача, оскільки він укладений під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки від 15 лютого 2016 року, укладеного між ФГ «Волкова В.В.» та ОСОБА_6, без вирішення питання про його припинення або розірвання.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що 15 грудня 2008 року між ОСОБА_6 та СФГ ОСОБА_4 укладено договір оренди землі площею 5,56. Пунктом 8 договору передбачено, що договір укладено на 5 років. Даний договір оренди землі зареєстровано у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2011 №00114 (а.с.60-63).

15 грудня 2008 року ОСОБА_6 передав земельну ділянку площею 5,56 га, яка є предметом вищевказаного договору оренди в оренду СФГ ОСОБА_4, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки (а.с.64).

Матеріали справи містять додаткову угоду про припинення договору оренди землі від 12 травня 2016р., якою достроково припинено строк дії договору оренди землі від 15 грудня 2008 року (а.с.85).

15 лютого 2016 року між фермерським господарством «Волков В.В.» та ОСОБА_6 укладено договір оренди щодо спірної землі, строком на сім років ( а.с. 7-11)

Вказана земельна ділянка передана фермерському господарству «Волков В.В.» актом прийому-передачі земельної ділянки від 15 лютого 2016 ( а.с.13). Даний договір не оспорений.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 04.03.2016 року, державним реєстратором вносився запис за №13566583 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 та зареєстровано право оренди землі строком дії на 7 років на підставі договору оренди землі від 15.02.2016, укладеного між ОСОБА_6 та ФГ «Волкова В.В.» (а.с. 14-15). 24 березня 2016 року реєстрація протиправно скасована.

24 квітня 2017 року постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі № П/811/383/16 визнано протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області щодо скасування 24 березня 2016 року державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5,5647 га за договором оренди землі від 15 лютого 2016 року, укладеного між фермерським господарством «Волков В.В.» та ОСОБА_6 ( запис про речове право № 13566583) (а.с.16-23). Зобовязано відновити реєстрацію правочину.

13 травня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), строком на п'ятдесят років.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 11.07.2017 року, державним реєстратором внесено запис за №14544126 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 та зареєстровано право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб строком дії до 13.05.2066 на підставі договору про право користування земельною ділянкою від 13.05.2016, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ( а.с. 72-73).

Згідно листа Добровеличківської районної Державної адміністрації Кіровоградської області від 21.07.2017 №01-32/210/4, постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 року по справі № П/811/383/16 не виконана (а.с.95).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 4 ст.18 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1ст. 10 ЦПК України).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки на момент укладення оспорюваного договору емфітевзису діяв інший договір оренди тієї ж земельної ділянки укладений між ФГ «Волков В.В.» та власником землі ОСОБА_6

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року не тільки визнано протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області щодо скасування 24 березня 2016 року державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5,5647 га за договором оренди землі від 15 лютого 2016 року, укладеного між ФГ «Волков В.В.» та ОСОБА_6 (запис про речове право № 13566583), але і зобов'язано відновити порушені права позивача як по даній справі так і по адміністративній шляхом вчинення дій щодо скасування запису від 24 березня 2016 року про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 15 лютого 2016 року, укладеного між ФГ «Волков В.В.» та ОСОБА_6 (а.с.16-23).

Судовим рішенням зазначено, що підставою для скасування державної реєстрації прав оренди земельної ділянки вказано технічну помилку державного реєстратора, оскільки дія попереднього договору не закінчилась.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, при наявності договору оренди землі від 15 лютого 2016 без вирішення питання про його припинення чи розірвання, ОСОБА_6 всупереч вимогам чинного законодавства уклав 13 травня 2016 року з ОСОБА_4 договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) предметом якого є земельна ділянка, яка перебувала в оренді ФГ «Волкова В.В.», що в даному випадку є зловживанням права на розпоряджання власним майном та односторонньою відмовою від виконання умов та зобов'язань за правочином. Діями власника порушені законні права та інтереси ФГ «Волкова В.В.» на використання орендованого майна, передбачені договором оренди землі від 15 лютого 2016 року.

Вищевказаний договір оренди від 15 лютого 2016 року не оспорений в судовому порядку та є чинним. Відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про його реєстрацію знаходиться поза межами дії сторін. Оскільки на момент його укладення договір пройшов державну реєстрацію, тобто чинність даного правочину визнавалася державою, але протиправно була скасована державним реєстратором Реєстраційної служби Доброведичківського районного управління юстиції Кіровоградської області, що встановлено вищевказаною постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Проте у зв'язку з реєстрацією договору від 13.05.2016 р,вищевказана постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду, не виконана.

Враховуючи вищевикладене, оспорюваний правочин суперечить вимогам Цивільного законодавства, ст. ст. 203,215 ЦК України, становить перешкоду реалізації ФГ «Волкова В.В.» його законних прав, а відтак є недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір оренди від 15 лютого 2016 року укладено під час дії договору оренди від 15 грудня 2008 року між ОСОБА_6 та СФГ ОСОБА_4, на підставі якого спірна земельна ділянка з 03.06.2011 року по 12.05.2016 року вже перебувала у оренді спростовується об'єктивними доказами у справі, а саме безпосередньо самим правочином. Згідно якого договір укладено 15 грудня 2008 року строком на 5 років, тобто до 15 грудня 2013 року. Того ж дня орендодавець ОСОБА_6 передав земельну ділянку в розмірі 5,56 га орендарю СФГ «ОСОБА_4Д.», про що складено акт прийому-передачі землі (а.с.64).

Висновки сторони відповідача, що моментом укладення договору оренди землі є дата його держаної реєстрації, а саме 03 червня 2011 року є помилковими. Оскільки укладаючи правочин сторони самі визначили дату укладення договору, а відтак дату його чинності - з моменту підписання. Дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріпили його своїми підписами, що і є моментом укладення договору, реєстрація не може змінювати моменту укладання правочину.

Постанови ВСУ від 13.06.2016 року у справі та від 18.01.2017 р. у справі № 6- 2777цс16, на які в апеляційній скарзі посилається сторона відповідача вказують про відлік строку оренди з моменту державної реєстрації цього договору. Зокрема, постанові № 6-643 цс16 з «дати реєстрації», а № 6- 643цс16 з « після підписання та державної реєстрації права оренди»

В даному випадку в договорі між ОСОБА_6 та СФГ ОСОБА_4 в розділі «строк дії» не зазначено що відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації цього договору. Дані про його продовження відсутні.

Правомірність укладення договору оренди землі від 15.12.2008 року і термін його дії не є предметом даного судового розгляду, державна реєстрація правочину щодо землі між позивачем та власником відбулась, її скасування виникло поза волею сторін, і за рішенням суду відновлена.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності відповідачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів та виходячи з визначених ст. 1 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно задовольнив позов.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, які представляють інтереси ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: