Ухвала

іменем україни

07 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5,на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (далі - КП «Житло-Сервіс») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 є власником машиномісця № 23 по просп. Палладіна, 22 у м. Києві, яке утримує та обслуговує позивач. Між сторонами укладено договір про участь у витратах на утримання паркінгу від 15 березня 2008 року, згідно якого відповідач зобов'язується вносити щомісячну плату в розмірі 120 грн., з 01 жовтня 2012 року - 238,90 грн., а з 01 січня 2013 року - 240 грн. Виконуючи умови договору позивач неодноразово надавав відповідачу додаткові угоди та оновлені договори, але відповідач відмовлявся їх отримувати та укладати. За період з 01 листопада 2012 року по 01 вересня 2015 року розмір заборгованості відповідача за машиномісце № 23 складає 8 029,49 грн.

Враховуючи викладене, КП «Житло-Сервіс» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 8 029,49 грн., інфляційні втрати - 3 504 грн., 3 % річних - 702,20 грн.

Заперечуючи проти заявлених вимог, ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що послуги, зазначені КП «Житло-Сервіс» у розрахунках витрат на утримання паркінгу власниками машиномісць по пр. Палладіна, 22 за функціональним призначенням відносяться до житлово-комунальних послуг. У позивача за первісним позовом відсутня наявність обсягу цивільної дієздатності для укладення спірного правочину.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати недійсним договір про участь у витратах на утримання паркінгу від 15 березня 2008 року, укладений між сторонами.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року, первісний позов КП «Житло-Сервіс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Житло-Сервіс» заборгованість у розмірі 2 280 грн., інфляційні втрати - 730,50 грн., 3 % річних - 348,84 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову КП «Житло-Сервіс» та зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 09 листопада 2006 року придбала машиномісце № 23 в підземному паркінгу по просп. Палладіна, 22 у м. Києві.

15 березня 2008 року між КП «Житло-Сервіс» та ОСОБА_4 укладено договір про участь у витратах на утримання паркінгу.

Згідно наказу КП «Житло Сервіс» та розрахунку витрат на утримання паркінгу власники машиномісць по просп. Палладіна, 22 у м. Києві тариф складає з 19 листопада 2009 року - 120 грн., з 26 листопада 2010 року - 190 грн., з 29 лютого 2012 року - 233,98 грн., з 27 квітня 2012 року - 235,67 грн., з 01 липня 2012 року - 237,83 грн., з 27 серпня 2013 року - 238,90 грн., з 12 грудня 2012 року - 240 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом статей 627, 628, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи первісний позов частково та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що між сторонами укладено договір, який є обов'язковим для виконання. Разом з тим, ОСОБА_4, яка отримує послуги, що надаються КП «Житло-Сервіс», з утримання паркінгу, не сплачувала їх у обсязі, а тому утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення первісного позову частково та відмову в задоволенні зустрічного позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5,відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич