Єдиний унікальний номер 242/2559/15-ц Номер провадження 22-ц/775/367/2017
Єдиний унікальний номер 242/2559/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/367/2017
Головуючий у 1 інстанції Владимирська І.М.
Доповідач Груіцька Л.О.
УХВАЛА

04 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів: Осипчук О.В.,Соломахи Л.І.,

секретар Чуряєв В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Бахмут клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 листопада 2016 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і знаходиться на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 2 липня 2015 року позов було задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини.

12 квітня 2016 року відповідач звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення від 2 липня 2015 року.

Ухвалою суду від 12 травня 2016 року, заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 2 липня 2015 року було скасоване.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про стягнення аліментів на дитину - задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач, та подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що суд не взяв до уваги його клопотання та клопотання його представника, про зупинення провадження по справі. Вважає,що дитина на яку суд стягнув аліменти не є його, ці обставини мають важливе значення для справи. Просив скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 листопада 2016 року та у позові відмовити. Крім того просив суд зупинити провадження у справі.

У судовому засіданні апеляційного суду, представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання пояснив, що позивач оспорює своє батьківство стосовно ОСОБА_3.

Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до ст.303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

У справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення аліментів на малолітню дитину.

Підставою для зупинення провадження у справі позивач вказує на оскарження свого батьківства стосовно ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, справа розглядається біля двох років, що є порушенням права позивача на розумні строки розгляду справи.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Таким чином проаналізувавши предмет спору та обставини на які посилається позивач,колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Керуючись .п.4.ч.1 ст.201, 303, 315 ЦПК України, - апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 листопада 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Л.О. Груіцька

Судді: О.В. Осипчук

Л.І. Соломаха