АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1741/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/3510/16-ц ОСОБА_1
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченка І.О., Малінської С.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 06 листопада 1991 року ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. По сусідству з нею мешкає відповідач - ОСОБА_3, разом вони користуються загальним тамбуром. 29 травня 2013 року відповідачем було пошкоджено вхідні двері квартири позивача, чим було завдано матеріальних збитків. На підставі протиправних дій відповідача, позивач подала до ДІМ Жовтневого РВ ГУМВС України в Харківській області заяву від 29 травня 2013 року щодо вжиття заходів до ОСОБА_3, що влаштував сварку та пошкодив вхідні двері. Заяву було зареєстровано у журналі Єдиного обліку. Висновком ДІМ Жовтневого РВ ГУМВС України в Харківській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 за матеріалами ЖЄО № 4294 було встановлено та зафіксовано, що ОСОБА_3 влаштував із ОСОБА_2 сварку та пошкодив вхідні двері до квартири позивачки. ОСОБА_2 вважає, що протиправними діями відповідача їй було завдано матеріальні збитки в сумі 5600,00 грн., які були витрачені позивачем на виготовлення та встановлення нової вхідної двері замість пошкодженої відповідачем. Відповідач до теперішнього часу не відшкодував завданої матеріальної шкоди, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просила суд стягнути с відповідача на її користь 5600,00 грн. матеріальної шкоди, а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 571,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 56 грн. 20 коп.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що збитки, понесені відповідачем підтверджуються товарним чеком на нову двір, установлену замість пошкодженої відповідачем і становить 5600 грн. , що є доказом реальних збитків, завданих відповідачем.

Відповідач вказане рішення не оскаржив.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її представник у судовому засіданні не довели наявність підстав щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 вартості виготовлених та встановлених за її бажанням нових металевих дверей.

З таким рішенням суду першої інстанції судова колегія погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів, на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено, що 29.05.2013 між сторонами виникла сварка, внаслідок якої відповідачем було пошкоджено вхідні двері в квартиру ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

З вказаного приводу, позивач зверталась 29.05.2013 року до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Заява ОСОБА_2 була зареєстрована (а.с. 44), оглядом місця події встановлено, що частина двері має пошкодження, а саме відсутні деревяні планки, які лежать на підлозі біля дверей (протокол огляду місця події. (а. с. 46)

Даних про те, що ОСОБА_3 з цього приводу давав будь-які пояснення, а також щодо нього складалися будь-які процесуальні документи, щодо притягнення до відповідальності, матеріали справи не містять.

Під час проведення перевірки правоохоронними органами, а також при розгляді справи в суді, позивачем не було надано експертного висновку, на підтвердження суми спричиненої матеріальної шкоди.

Як вбачається з товарного чеку № 150 від 11.11.2014 в квартирі АДРЕСА_2 доставлено та встановлено металеві двері, за вказані послуги сплачено кошти у розмірі 5650 грн.

В звіті про оцінку майна дверей вхідних, виконаних із деревини (сосни), б/в, складеного 16.11.2016, розрахункова вартість обєкта оцінки станом на 16.11.2016 становить 571 грн.

В судове засідання суду першої інстанції та апеляційної інстанції позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наданий відповідачем звіт не відповідає вимогам закону, а також не доведено, що саме з вини відповідача, ОСОБА_2 була вимушена змінити двері з деревних на металеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 571 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, крім визнання відповідачем своєї вини у частковому пошкодженні двері, вказаний факт нічим не підтверджується, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми шкоди, встановленої звітом про оцінку майна.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на незаконність прийнятого рішення у звязку з не проведенням під час судового засідання судової експертизи судова колегія до уваги не приймає, оскільки вона не скористалася своїм правом щодо заявлення клопотання про призначення судової експертизи на предмет визначення вартості заподіяної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору, не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: