Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції Ковтуненко О.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Лісового О.О.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Національний банк України про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 477/нд-07-07, за умовами якого банк надав останньому кредитні кошти у сумі 26 600 доларів США зі сплатою 12,5% річних на строк до 11 липня 2027 року. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за даним кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4, а також ОСОБА_3 були укладені договори поруки № 477/нд-07-07/Р1 та № 477/нд-07-07/Р2, за якими поручителі несуть перед банком солідарну з боржником відповідальність. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року.

Посилаючись на те, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 439 025 грн. 92 коп., з яких 383 464 грн. 67 коп. заборгованість за кредитом, 48 412 грн. 36 коп. відсотки за користування кредитом, 7148 грн. 89 коп. комісія.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту №477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року, станом на 28 липня 2015 року, в сумі 439 025 грн. 92 коп., з яких 383 464 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом, 48 412 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам.

У задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості за договором кредиту №477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року з ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1218 грн.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачів.

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк», відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи НБУ, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення електронного листа (т.2 а.с. 36), в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта банк» підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні данні (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову до поручителів, суд першої інстанції, встановивши, що 12 грудня 2014 року банком було предявлено до позичальника вимогу про усунення порушення зобовязань за кредитом, виходив із того, що кредитор відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання і відповідно до п.4.2.5 кредитного договору такий строк настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення (вимоги) і зобовязаний був предявити позов до поручителів протягом шести місяців з цієї дати. Проте, банк звернувся з позовом до поручителів лише 03 вересня 2015 року, тобто після спливу передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку.

Таким чином, право кредитора на предявлення вимоги до поручителів та обовязок поручителів відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобовязання припинилися.

У свою чергу, встановивши, що боржник належним чином не виконував умови кредитного договору щодо погашення заборгованості та процентів за користування коштами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення такої заборгованості з позичальника.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1054 УК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст.554 ЦК України).

Як встановлено судом, 12 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №477/нд-07-07 та Додатковий договір до нього, за умовами яких банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 26 600 доларів США для придбання нерухомості строком на 240 місяців, до 11 липня 2027 року, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, зі сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 0,1% від суми кредиту, комісії за видачу готівкових коштів у розмірі 0,3% від суми кредиту (п.п. 1.1 1.8 розділу 1 Договору).

За п.п. 2.4, 2.5 розділу 2 вказаного кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше як 110,83 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позивача на позичковий рахунок та/або шляхом внесення готівки до каси банку для зарахування її на позичковий рахунок. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий.

Згідно із п.п. 2.6, 2.7 розділу 2 договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту з дня його надання до дня його повернення щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця, та сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Відповідно до п.4.3 та п.6.2 кредитного договору банк має право вимагати у позичальника дострокове та повне повернення кредиту, відсотків та комісій в разі порушення позичальником строків платежів за цим договором.

Позичальник ОСОБА_2 у свою чергу зобовязався сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, сукупних послуг, які надаються у звязку з укладенням договору та інших фінансових зобовязань, які виникають у звязку з укладенням договору (п.1.11 розділу 1, п.4.2 розділу 2 Договору).

У забезпечення кредитного договору від 12 липня 2007 року №477/нд/-07-07 між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4, а також ОСОБА_3 були укладені договори поруки №477/нд/-07-07/Р1 та №477/нд/-07-07/Р2 відповідно, за якими поручителі поручились перед кредитором за виконання боржником (позичальником ОСОБА_2О.) зобовязань за вказаним кредитним договором і несуть перед банком солідарну з боржником відповідальність.

Так згідно із п.п. 4, 5 договорів поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобовязаний сплатити зазначену у вимозі суму не пізніше 5 днів з моменту її отримання.

Відповідно до п.10 договорів поруки вони діють до повного виконання зобовязань за кредитним договором боржником чи поручителями.

Факт набуття ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 12 липня 2007 року № 477/нд/-07-07 підтверджується копією договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 02 липня 2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та НБУ, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до п.п. 3.1, 3.2 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, а також за попередніми договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. Внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами, а також попередніми договорами, у тому числі згідно з витягом з додатку №2 до договору про передачу активів та кредитних зобовязань.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2014 року позивачем на імя ОСОБА_2 було направлено вимогу (вих. №31.4-08/14438/14) за змістом якої останнього повідомлено про порушення зобовязань за договором кредиту та наявність в нього заборгованості станом на 11 грудня 2014 року в сумі 1202,25 доларів США та 2860 грн. 66 коп. і запропоновано розглянути претензію в строки, передбачені законодавством та договором та сплатити прострочену (поточну) заборгованість. Вимога також містить попередження, що у разі незадоволення цієї претензії банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 11 грудня 2014 року становить 18 282,54 доларів США та 3258 грн. 84 коп. (т.1 а.с. 108).

Матеріали справи не містять даних про направлення досудової вимоги на адресу поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Доказів на спростування цих обставин відповідачами суду надано не було.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителів суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення дії договору поруки, оскільки досудовою вимогою від 12 грудня 2014 року банк не змінював строку виконання основного зобовязання, а лише попередив боржника про можливість реалізації банком наданого йому права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, що в подальшому ним було реалізоване шляхом звернення 28 серпня 2015 року з даним позовом.

Однією із підстав припинення поруки є закінчення строку її чинності.

Так, за змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і залежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ( ч.1 ст.252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договорів поруки про їх дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цими договорами установлено строк припинення поруки в розумінні ст.252 ЦК України, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права і обовязки сторін кредитного договору.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, боржник ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами за кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року, виконання якого забезпечено договорами поруки укладеними з ОСОБА_4, ОСОБА_3, до 11 липня 2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, які виникли на основі договорів.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. ст.559 ЦК України) повинні застосовуватися і до поручителів.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителів про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року передбачено, що чергові платежі божник повинен був здійснювати згідно встановленого графіку, поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного щомісячного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителів.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором щодо погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобовязань.

Таким чином, аналізуючи ч.4 ст.559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що засноване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладання договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не предявить вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція викладене в постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справа №6-272цс16).

З огляду на наведене вище, враховуючи ті обставини, що умовами кредитних договорів передбачено виконання грошових зобовязань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком платежів) і останні платежі по поверненню кредиту і сплаті процентів були здійсненні у липні 2014 року, по сплаті комісії у січні 2014 року та банком вимоги про дострокове повернення кредитних коштів не предявлялось, а до суду з позовом останній звернувся в межах строку дії договору поруки, згідно поштового штемпеля 28 серпня 2015 року (т.1 а.с. 52), колегія суддів вважає, що по платежам за кредитним договором за період до 01 березня 2015 року порука ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинилась, і вони не несуть солідарну з боржником відповідальність за цей період за невиконання останнім своїх зобовязань за кредитним договором.

В іншій частині, яка стосується відповідальності поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за невиконання боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, а саме з 01 березня 2015 року до закінчення строку дії договору, правовідносини поруки за договорами не припинилися, і, відповідно до умов договорів поруки, у звязку з невиконанням боржником ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором №477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року, ОСОБА_4, ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань за цей період.

Так виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, який відповідачами не оспорюється, заборгованість за кредитним договором за період до 01 березня 2015 року становить 2302,56 доларів США, з яких 977,37 доларів США заборгованість за кредитом, 1325,19 доларів США заборгованість по сплаті процентів, 4846 грн. 58 коп. заборгованість по сплаті комісії; заборгованість за період з 01 березня 2015 року становить 17272,80 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 16403,64 долари США, заборгованість по сплаті процентів 869,16 доларів США, заборгованість по сплаті комісії 2302 грн. 31 коп.

Кредит за вказаним кредитним договором надавався у іноземній валюті і правомірність його надання в цій валюті не спростована, але позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості суму її визначив у гривні, а саме, просив стягнути 439 025 грн. 92 коп. , з яких 383 464 грн. 67 коп. тіло кредиту, 48412 грн. 36 коп. проценти, 7148 грн. 89 коп. комісія (т.1 а.с. 1-5).

Тому, виходячи з положень ч.1 ст.11, ч.1 ст.303 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року, в межах заявлених позовних вимог у гривні відповідно до наведеного позивачем розрахунку за курсом НБУ за 100 доларів США 2206,2278 грн. Зокрема, заборгованість за кредитним договором за період до 01 березня 2015 року становить 55 646 грн. 29 коп., з яких заборгованість по кредиту 21 563 грн., заборгованість по процентам 29 236 грн. 71 коп., комісія 4846 грн. 58 коп.; за період з 01 березня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором становить 383 379 грн. 62 коп., з яких заборгованість по кредиту 361 901 грн. 66 коп., заборгованість по процентам 19 175 грн. 65 коп., комісії 2302 грн. 31 коп.

З урахуванням наведеного, на підставі п.4 ст.309 ЦПК України у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» і стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 в сумі 55 646 грн. 29 коп.; солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 383 379 грн. 62 коп.; солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 383 379 грн. 62 коп., у звязку з чим апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду з даним позовом ПАТ «Дельта Банк» судовий збір не сплачував, тому з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн. з кожного в дохід держави.

При зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції позивачем ПАТ «Дельта Банк» сплачено судовий збір у сумі 4019 грн. 40 коп. (т.2 а.с. 2).

З урахуванням пропорційності задоволених вимог на користь позивача підлягає стягненню з кожного з відповідачів по 1165 грн. 62 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВС №824309, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року в сумі 55 646 (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот сорок шість) грн. 29 коп., з яких 21 563 грн. заборгованість за кредитом, 29 236 грн. 71 коп. заборгованість по сплаті відсотків, 4846 грн. 58 коп. заборгованість по сплаті комісії.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВС №824309, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (паспорт серії ВС № 632933, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року в сумі 383 379 (триста вісімдесят три тисячі триста сімдесят девять) грн. 62 коп., з яких 361 901 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом, 19 175 грн. 65 коп. заборгованість по сплаті відсотків, 2302 грн. 31 коп. заборгованість по сплаті комісії.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВС №824309, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВК № 322622, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 477/нд-07-07 від 12 липня 2007 року в сумі 383 379 (триста вісімдесят три тисячі триста сімдесят девять) грн. 62 коп., з яких 361 901 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом, 19 175 грн. 65 коп. заборгованість по сплаті відсотків, 2302 грн. 31 коп. заборгованість по сплаті комісії.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2383 грн. 62 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

ОСОБА_6