Справа № 358/460/16-ц Головуючий у І інстанції Гаврищук А. В.
Провадження № 22-ц/780/138/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 42 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сержанюка А.С., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Богуславської міської ради Київської області на рішення Миронівського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про зобов'язання надати житло,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) 6 квітня 2016 року звернувся до Миронівського районного суду Київської області із позовом до Виконавчого комітету Богуславської сільської ради Київської області, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про зобов'язання надати житло.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно Указу Президента України №392/2008 від 23 квітня 2008 року його було призначено на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області. Рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області №169 від 19.06.2008 його та членів його сім'ї взято на квартирний облік і включено до окремого списку для позачергового одержання житла.

Указом Президента України №345/2011 від 2 квітня 2011 року його переведено на роботу на посаду судді Богуславського районного суду Київської області. На підставі рішення виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області №96 від 26.05.2011 у зв'язку із переведенням на нове місце роботи позивача було знято з квартирного обліку та передано його облікову справу в м. Богуслав, а на підставі рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області №117/7 від 16.06.2011 позивача та членів його сім'ї взято на позачергову чергу квартирного обліку з урахуванням перебування на обліку за попереднім місцем проживання, тобто з 19.06.2008, однак до цього часу відповідач не забезпечив позивача житлом.

19.10.2015 голова Богуславського районного суду Київської області звернувся до відповідача із клопотанням про вирішення питання про надання позивачу і членам його сім'ї ордеру на вселення до одного із новозбудованих будинків, проте рішенням №161/14 від 23 грудня 2015 року виконавчим комітетом у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено у зв'язку із відсутністю вільного житла та недопущення порушення черговості.

У зв'язку із викладеними обставинами позивач просив позов задовольнити та визнати незаконним рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області №161/14 від 23 грудня 2015 року та зобов'язати відповідача надати йому як судді Богуславського районного суду Київської області та членам його сім'ї з чотирьох чоловік благоустроєне житло у вигляді окремої квартири чи будинку в м. Богуславі в межах норм житлової площі з урахуванням права на додаткову площу, що відповідає встановленим санітарним та технічним нормам та видати ордер на заселення жилої площі.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області запропонувати йому різні варіанти благоустроєного житла жилою площею не менше 64,60 кв.м. та після погодження з позивачем видати йому ордер на заселення, а у разі невиконання рішення суду в місячний строк з дня набрання рішенням законної сили стягнути на його користь грошову компенсацію у розмірі вартості квартири з метою самостійного придбання житла.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області в місячний строк після набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та членам його сімї з чотирьох чоловік, благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Богуслав у межах норми житлової площі з урахуванням права на додаткову площу, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та видати ордер на заселення жилої площі.

В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено дійсні обставини по справі, але зроблені не обґрунтовані та помилкові висновки щодо розгляду позову по суті позовних вимог та безпідставно сприяв частковому задоволенню позову.

Висновок суду першої інстанції є помилковим, та таким, що не відповідає дійсним обставин по справі, наданим доказам та вимогам чинного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Натомість, судом першої інстанції не було виконано вимого зазначеного вище законодавства та не наведеного жодного доказу того, яким чином був обґрунтований позов та підстави для його часткового задоволення.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до Указу Президента України №392/2008 від 23.04.2008 «Про призначення суддів» ОСОБА_2 було призначено на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області (а.с. 6).

У зв'язку з призначенням на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області та переїздом з м. Миронівка до смт. Рокитне, рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області №169 від 16.06.2008 вирішено взяти позивача та членів його сім'ї на квартирний облік й включено до окремого списку для позачергового одержання житла (а.с. 7).

На підставі вищевказаного рішення виконкому та у відповідності до ч. 7, ч. 8 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (чинного на час виникнення вказаних правовідносин) та пунктів 2-4 порядку забезпечення суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 №707 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), станом на 19.06.2008 у позивача виникло право не пізніше шести місяців після обрання на посаду судді місцевого суду на позачергове забезпечення благоустроєним житлом, що розташоване у смт. Рокитне Київської області, розмір якого визначається відповідно до ст. 47 ЖК УРСР з урахуванням права на додаткову житлову площу згідно ст. 49 ЖК УРСР.

Згідно Указу Президента України №345/2011 від 02.04.2011 «Про переведення суддів» позивача було переведено з посади судді Рокитнянського районного суду Київської області на посаду судді Богуславського районного суду Київської області (а.с. 8).

Керуючись положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», нормами ЖК УРСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок №470 від 11.12.1984, виконавчий комітет Рокитнянської селищної ради Київської області прийняв рішення №96 від 26.05.2011. згідно якого було знято позивача з квартирного обліку та передано його облікову справу в м. Богуслав у зв'язку з переведенням на нове місце роботи. У свою чергу рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради №117/7 від 16.06.2011, було вирішено взяти позивача та членів його сім'ї, яка на той час становила 6 осіб, на позачергову чергу квартирного обліку, з урахуванням перебування на обліку за попереднім місцем проживання, тобто з 19.06.2008 року (згідно п. 46 Правил квартирного обліку) (а.с. 10).

Також встановлено, що відповідач, починаючи з 16.06.2011 більше, ніж протягом 5 років не забезпечив позивача та членів його сім'ї, що складається із 5 осіб, благоустроєним житлом, не дивлячись на те, що право на позачергове отримання житла на підставі ст. 46 ЖК УРСР та ч.ч. 7, 8 Закону України «Про статус суддів» у позивача виникло 19.06.2008 року.

З зазначеного, суд першої інстанції зробив висновок про те, що відповідач по справі повинен був забезпечити житлом та надати позивачу або квартиру або будинок, натомість, з резолютивної частини рішення суду не вбачається яка саме квартира повинна бути надана позивачу або який будинок.

Таким чином, окрім зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, у випадку залишення його без змін, не може бути виконане у спосіб, передбачений законодавством, належним чином.

Разом з тим, задовольняючи частково апеляційну скаргу та закриваючи провадження по справі, колегія суддів приймає до уваги принципове процесуальне положення про те, що позивач звернувся з зазначеним позовом до суду як публічна особа.

Так, згідно з вимогами ст. 237 КАС України, заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, прийшла до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а провадження по справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача, що

міськвиконкомом грубо порушені його права щодо забезпечення житлом в шестимісячний термін, як судді.

Відповідно до статей 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 7 лютого 2002 року «Про судоустрій України» гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечуються, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Аналізуючи зазначене вище законодавство, колегія суддів приходить до висновку, що предметом даного спору є публічно-правові відносини, що склали між публічною особою-позивачем та органом державного (місцевого) самоврядування та підпадають під сферу дії адміністративного судочинства.

По своїй правовій суті, позивач оскаржує дії або бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо надання або ненадання йому житла, що підлягає під сферу правового визначення адміністративних спорів.

Так, згідно з вимогами ст. 17 КАС України Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Посилання позивача на те, що його спір стосується вирішення його житлових питань та підлягає під сферу впливу судів загальної юрисдикції, в даному випадку, не може бути визначений як беззаперечний та доведений.

Так, дійсно, колегія суддів приймає до уваги роз»яснення, які були викладені в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Разом з тим, в постанові Пленуму існують певний виняток, який стосується також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст. 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

В даному спорі, колегія суддів вважає, що спір повинен бути розглянутий у адміністративному порядку, у урахуванням суб'єктного складу сторін: публічної особи позивача та органу місцевого самоврядування-відповідача, також, колегія суддів приймає до уваги, що даний спір не може бути віднесений

До категорії житлових правовідносин бо позивачем поставлено витання згідно з його позовними вимогами про зобов'язання надати йому житло, в чому вбачається відсутність житлового спору та наявність спору про зобов'язання органу місцевого самоврядування вчинити певні дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 310 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Так, згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

На підставі викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. ст. 307, 205 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин колегія суддів прийшла до висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до положень ст. 17 КАС України повинен розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст..ст.205,293,303,304,307, ч.1 ст. 310,313-315 ЦПК України, колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Богуславської міської ради Київської області задовольнити частково.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про зобов`язання надати житло скасувати та закрити провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: