Справа № 500/1492/17
Провадження № 2/500/1915/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами та просить визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її батькові ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, яким усе своє майно заповів донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 До особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту відноситься дружина померлого ОСОБА_2, яка спадщину не прийняла та звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_3, як спадкоємиця за заповітом, спадщину не прийняла та звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №67, посвідченого 20.04.1992 року державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І., житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Ізмайловським відділом ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 14.07.1997 року секретарем Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 74, ОСОБА_4 заповів все своє майно, де б воно не було та в чому б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті належатиме йому та на що він за законом матиме право - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47126429 від 18.03.2017 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт ОСОБА_4 від 14.07.1997 року, зареєстрований за № 74 не змінювався та не скасовувався.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

До осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_4 відноситься його дружина ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим Палацем одруження відділу ЗАГС виконавчого комітету Мосради.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2, як особа, яка має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту та спадкоємець за законом першої черги, звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 11.04.2015 року.

Крім цього, ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк відповідно до ст. 1269 ЦК України, не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім того, звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову у прийнятті спадщини, що підтверджено заявою від 14.04.2015 року, посвідченою 29.04.2015 року нотаріусом м. Москви Вербицькою Л.Я., тобто вважається такою, яка фактично не прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 11.04.2015 року, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Отже, спадкування 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від якої відмовилась ОСОБА_3, як спадкоємиця за заповітом, повинно відбуватися за законом.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:

-дружина ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим Палацем одруження відділу ЗАГС виконавчого комітету Мосради;

-донька ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08.09.1971 року, виданим відділом ЗАГС Бабушкінського району м. Москви;

-донька ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 02.02.1966 року, виданим відділом ЗАГС Дзержинського району м. Москви.

Як вже було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщини.

ОСОБА_1, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 18.03.2017 року за №341/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Документ, що посвідчує право власності на вищевказане майно на ім'я спадкодавця ОСОБА_4, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1241, 1261, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Я.Присакар