АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7868/14-ц 22-ц/774/223/К/17
Справа № 211/7868/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/223/К/17 суддя Папарига В.А.
Категорія № 34 (3) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5 та його представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до уточненого позову (а.с. 65-69), позивач ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача ОСОБА_8 на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 9946 грн. та моральної шкоди 150000 грн.; позивач ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача ОСОБА_8 на свою користь у відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітній ОСОБА_7 - 150000 грн.; позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача ОСОБА_8 на свою користь у відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.09.2014 року ОСОБА_5 був визнаний винним в скоєнні дорожньо-транспортної події, внаслідок якої загинув ОСОБА_9 Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 року, вирок у відношенні ОСОБА_5 було скасовано тільки в частині цивільного позову, а в іншій частині вирок суду залишений без змін.

Завдана внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу ОСОБА_3 матеріальна шкода в розмірі 9946,95 грн., яка складається з витрат на поховання чоловіка ОСОБА_9, підтверджується товарними чеками, рахунками, накладними та підлягає стягненню з ОСОБА_5

Крім того, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України, позбавивши ОСОБА_9 життя, відповідач завдав позивачам та малолітній ОСОБА_7 дуже значної моральної шкоди, оскільки смерть чоловіка та батька викликала у позивачів нервові стреси, сильні моральні переживання та страждання внаслідок втрати близької людини. Також моральна шкода полягає в тому, що позивачу ОСОБА_3 протягом останніх двох років прийшлося самій виховувати, забезпечувати матеріально і ставити на ноги неповнолітніх дітей.

Незважаючи на те, що цивільна відповідальність відповідача застрахована в АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», позивачі бажають, щоб завдана їм майнова і моральна шкода була відшкодована не за рахунок страхової компанії, а за рахунок особи, яка її завдала, тобто за рахунок відповідача ОСОБА_5

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 555 гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, як законного представника неповнолітньої, в рахунок відшкодування спричиненої неповнолітній ОСОБА_7 моральної шкоди 50000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень 00 копійок.

В іншій частині позовні вимоги - залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_5 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2204 гривень 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, ставить питання про зміну рішення суду в частині стягнення з нього моральної шкоди в розмірі по 50000 грн. на користь кожного позивача, зменшивши цей розмір до 60000 грн. - по 20000 грн. на користь кожного позивача, а в іншій частині рішення залишити без змін.

На думку відповідача, суд, при визначенні розміру моральної шкоди, не врахував, що при наявності вини двох володільців транспортних засобів - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного, у зв'язку з чим вважає, що вина ОСОБА_9 в ДТП становить 80% а його вина - 20%, а тому розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути зменшений.

Також вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_9 керував скутером в стані алкогольного сп'яніння, без посвідчення водія, на не зареєстрованому в ДАІ транспортному засобі, без номерних знаків.

Крім того, апелянт вважає, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами розмір заподіяної моральної шкоди, не вмотивована спричинена моральна шкода та не зазначено, в чому вона полягає, а судом не враховано ступень його вини, вимоги принципів розумності та справедливості, а також те, що він в добровільному порядку відшкодував позивачу ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 555 грн. 00 коп. - не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, не перевіряється.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2014 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за те, що він 10 серпня 2013 року о 20 годині 20 хвилин в світлий час доби, керуючи автомобілем «Аlfa Romeo 33» реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по проїзній частині об'їзної дороги з боку вул. Кокчетавська в напрямку вул. Дніпропетровське Шосе в Довгинцівському районі в м. Кривому Розі. В цей же час в зустрічному йому напрямку рухався скутер «Yamaha T-max 500» без реєстраційного номера під керуванням водія ОСОБА_9 Під час зближення зазначених транспортних засобів водій скутеру «Yamaha T-max 500» ОСОБА_9 не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрямок руху в бік смуги руху автомобіля «Аlfa Romeo 33» під керуванням водія ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Одночасно з цим водій автомобіля «Аlfa Romeo 33» ОСОБА_5, маючи об'єктивну можливість бачити зміну напрямку руху скутера «Yamaha T-max 500», повинен був оцінити зміну дорожньої обстановки як небезпеку для руху та негайно вжити заходи щодо зменшення швидкості руху автомобіля аж до зупинки, проте проявив неуважність та продовжив рух в небезпечному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3, ПДР України.

Внаслідок зазначених порушень вимог ПДР України, виконання яких було необхідною умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Аlfa Romeo 33», навпроти вул. Нестерова допустив зіткнення зі скутером «Yamaha T-max 500» під керуванням водія ОСОБА_9 В наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 було смертельно травмовано. Відповідно висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_9 настала від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток обличчя, грудного відділу хребта, правої нижньої кінцівки з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилася травматичним шоком, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів та судово-гістологічними даними. Між порушенням водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, і наслідками - смертю ОСОБА_9 є прямий причинний зв'язок. (а.с. 11-13).

Зазначеним вироком суду ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення вола строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України - іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання.

Також, вказаним вироком суду позов ОСОБА_3 було задоволено частково. Стягнуто зі Страхової компанії «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди 5357 грн. 35 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року, вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову - скасовано, з направленням кримінального провадження в цій частині в той суд в іншому складі суду в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін (а.с. 15-17).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє особисто та від імені неповнолітньої ОСОБА_7, а також позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності зазначених позовних вимог, виходячи із конкретних обставин по справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується повністю з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом першої інстанції встановлено, що обставини вини відповідача ОСОБА_5 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_9, підтверджені вироком Довгицівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.09.2014 року, залишеним без змін в цій частині ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 року.

Тобто, згідно положень ст. 61 ЦПК України, ці обставини доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів; моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з загиблим ОСОБА_9 з 15 червня 1996 року (а.с. 32 зворот).

Згідно свідоцтв про народження, від шлюбу позивач ОСОБА_3 та загиблий ОСОБА_9 мають дітей: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спричинена відповідачем ОСОБА_5 моральна шкода, завдана смертю ОСОБА_9 повинна бути відшкодована позивачам, як дружині та дітям загиблого.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не вмотивована спричинена моральна шкода та не зазначено, в чому вона полягає, а судом не враховано те, що він в добровільному порядку відшкодував позивачу ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції, при визначенні суми матеріальної шкоди, враховано добровільне відшкодування ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_3 суми 5000 грн.

Факт заподіяння позивачам моральної шкоди встановлений в судовому засіданні, оскільки позивач ОСОБА_3 є дружиною загиблого ОСОБА_9, неповнолітня ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_2 - є дітьми загиблого, у зв'язку з чим їм спричинено значну моральну шкоду смертю чоловіка та батька, вони перенесли стрес та сильні моральні переживання внаслідок втрати близької людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічне роз'яснення щодо порядку визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом викладено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, з подальшими змінами.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Як вбачається з вироку Довгицівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.09.2014 року, судом також встановлено, що під час зближення транспортних засобів водій скутеру «Yamaha T-max 500» ОСОБА_9 не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрямок руху в бік смуги руху автомобіля «Аlfa Romeo 33» під керуванням водія ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами.

Так, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не взяв до уваги порушення Правил дорожнього руху України також зі сторони загиблого ОСОБА_9, не в повній мірі врахував характер правопорушення, конкретні обставин по справі, те, що ОСОБА_9 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння середнього ступеню тяжкості, без посвідчення водія, на не зареєстрованому в ДАІ транспортному засобі, без номерних знаків, що встановлено вироком суду від 19 вересня 2014 року, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги щодо зменшення розміру моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, наявність вини загиблого ОСОБА_9 в настанні ДТП, моральні страждання позивачів, істотність вимушених змін у їх житті і наслідків, що наступили, вважає за необхідне змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь позивачів, зменшивши цей розмір з 50000 грн. на користь кожного позивача до 30000 грн. на користь кожного позивача. В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, на користь ОСОБА_3, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_7 та на користь ОСОБА_2, зменшивши цей розмір з 50000 грн. на користь кожного позивача до30000 (тридцяти тисяч) грн. на користь кожного позивача.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

Л.В. Митрофанова