ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6386/16-ц
Провадження № 2/362/758/17
У Х В А Л А

11.01.2017 року Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Орда О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та встановлення порядку користування квартирою,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 55 в будинку № 17 у в/м -11 в м. Василькові Київської області, визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ОСОБА_3 2007 року та встановити порядок користування квартирою .

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу .

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання права власності на ? частку квартири та 1/2 частину автомобіля, не надає доказів порушення, не визнання або оспорювання її права відповідачем.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 6 Закону України «Про судовий збір»передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", (на момент подачі позову до суду) мінімальна заробітна плата з 01 січня 2016 року встановлена у розмірі 1378 гривень 00 копійок.

Як вбачається з квитанції № 27 від 23.11.2016 року позивач здійснив сплату судового збору в розмірі 4134,00 грн.

В порушення вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до положень частини другої зазначеної статті, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до п.а п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», - у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, суд наділений правом попередньо визначити позивачу розмір судового збору в межах максимальної ставки, встановленої Законом України «Про судовий збір» з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Позивачем зазначено ціну позову в сумі 600 000,00 грн, при цьому позивачем не надано доказів щодо підтвердження вартості 1/2 частки квартири № 55 в будинку № 17 у в/м в м. Василькові Київської області та підтвердження вартості автомобіля ОСОБА_3 2007 року випуску

Виходячи з вищевикладеного, позивачу необхідно надати відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість майна, а саме: 1/2 частки квартири № 55 в будинку № 17 у в/м в м. Василькові Київської області та автомобіля ОСОБА_3 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та визначити ціну позову з урахуванням реальної вартості даного майна або сплатити максимальний розмір судового збору за подачу позову майнового характеру в сумі 6890 грн.

Крім того ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, що подана фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, 551 грн. 20 коп. (станом на день подачі позову до суду) а отже за вимогу про встановлення порядку користування квартирою позивачу слід сплати 551 грн 20 коп.

Оскільки дана заява не відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України, то згідно ст.121 ч.1 ЦПК України, дану позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк, але не більше пяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та встановлення порядку користування квартири залишити без руху

Запропонувати позивачу виправити указані в ухвалі суду недоліки у строк, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання позивачем ухвали, та роз'яснити, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає

СУДДЯ: О.О. Орда