Справа № 308/2997/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгороді, подання головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1, про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду з поданням звернувся головний державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобовязань покладених виконавчим документом.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження ЄДРВП № 48717855 з примусового виконання виконавчого листа №308/2997/15-ц, виданого 20.08.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 10.03.2015 року і до його повноліття. Однак, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. У судове засідання державний виконавець не з'явився, згідно подання просить розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до наступного висновку.

З матеріалів подання, встановлено, що на виконанні Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження ЄДРВП № 48717855 з примусового виконання виконавчого листа № 308/2997/15-ц, виданого 20.08.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 10.03.2015 року і до його повноліття.

При зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець послався, як на підставу для обрання такого обмеження відносно ОСОБА_2, ухилення боржника від виконання судового рішення. 14.09.2015 року державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження.

10.11.2016 року державним виконавцем відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2, яка станом на 01.11.2016 року складає 29516 грн.

Згідно відповіді, яка надійшла з ДФС України про номери рахунків встановлено, що в боржника відсутні розрахункові рахунки у банківських установах. Згідно відповіді, яка надійшла з ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії - боржник пенсію не отримує. Згідно відповіді, яка надійшла з ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами встановлено, що боржник доходи не отримує. Згідно відповіді, яка надійшла з ДФС України про джерела отримання доходів встановлено, що боржник доходи не отримує.

07.12.2016 року державним виконавцем, відповідно до ст. 2, 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано вимогу боржнику на 10.00 год. 14 грудня 2016 року, в якій його повідомлено (попереджено) про те, що державний виконавець згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» має право у разі ухилення боржником від виконання зобовязання, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобовязань та про те, що боржник у відповідності до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно зявлятися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Разом з тим, в матеріалах поданого подання відсутнє підтвердження про отримання направленого поштовим відправленням вимоги боржником.

Так, згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Як передбачено п. 2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Згідно до положень ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Зі змісту наведених вище норм закону вбачається, що можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України повязана з ухиленням останнього від виконання судового рішення.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України саме на державного виконавця покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримування від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; не повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явка на вимогу виконавця; ненадання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В той же час доказів повідомлення боржника у встановленому порядку про вчинення виконавчих дій та про необхідність явки до державного виконавця не надано.

В наданих державним виконавцем матеріалах відсутні докази вчинення усіх передбачених законом заходів щодо звернення стягнення на належне боржникові нерухоме майно. Державний виконавець не долучає до подання відомості, який підтверджують наявність у боржника - паспорту для виїзду за кордон.

Посилання, в першу чергу, на наявність непогашеної заборгованості у боржника, само по собі не є підставою для обмеження у праві виїзду за умови відсутності достатніх доказів його свідомого ухилення від виконання обовязків боржника у виконавчому провадженні.

Враховуючи наявні матеріали подання, те що заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник має намір виїхати за межі України, суд приходить до висновку про те, що в поданні відсутні необхідні дані, які в даному випадку повинні бути зазначені в ньому та підтвердженні відповідними доказами згідно з вимогами діючого законодавства України, за таких підстав в задоволенні даного подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1, про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4