Справа № 744/697/17 Провадження № 22-ц/795/2234/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Кутовий Ю. С. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та її представника - адвоката Кашуби М.О., представника відповідача Семенівського районного суду Чернігівської області - керівника апарату Селезненко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Семенівського районного суду Чернігівської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_5 пред'явила позов до Семенівського районного суду, в якому просила скасувати наказ керівника апарату цього суду про її звільнення № 7-к від 21.06.2017, поновити її на посаді помічника судді Семенівського районного суду та стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.06.2017 по день поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 звільнено без дотримання вимог законодавства про працю, а викладенні у поданні судді на її звільнення відомості не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_5 має вищу юридичну освіту; з 06.10.2003 по 02.06.2004 вона працювала секретарем судового засідання Семенівського районного суду, з 03.06.2006 її призначено на посаду помічника судді, з 01.10.2010 її переведено на посаду помічника заступника голови суду, а з 30.03.2015 її переведено на посаду помічника судді ОСОБА_11 При прийомі на роботу до Семенівського районного суду та протягом всього часу роботи у суді позивачем надавалися усі необхідні для роботи на займаних посадах документи, надання додаткових документів від неї не вимагалося. За увесь період роботи ОСОБА_5 не мала зауважень щодо виконання нею своїх трудових обов'язків та до неї не застосовувалися дисциплінарні стягнення, до роботи вона ставилася відповідально, доручення судді виконувала своєчасно і у повному обсязі. У наказі про звільнення відсутні посилання на норми КЗпП України, які містять підстави припинення трудового договору.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про задоволення її позову. Вимоги скарги зводяться до наступного:

- висновок суду про невідповідність ОСОБА_5 займаній посаді у зв'язку з тим, що її диплом про вищу освіту не пройшов нострифікацію, є помилковим. Так, вона здобула вищу юридичну освіту у Московському державному відкритому університеті за направленням Територіального управління Державної судової адміністрації України та за державні кошти. Крім того, відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації від 26.05.2000 про взаємне визнання та еквівалентність документів про освіту і вчені звання зі змінами, внесеними до неї Протоколом від 28.01.2003, диплом ОСОБА_5 не потребує проходження процедури нострифікації; її диплом пройшов нострифікацію 28.09.2017,

- предметом позову є питання законності звільнення ОСОБА_5 з роботи з підстав порушення правил прийняття її на роботу, а не з підстав відсутності у неї відповідної освіти, на що послався суд в оскаржуваному рішенні,

- наказ про звільнення позивача № 7-к від 21.06.2017 не містить посилання на статтю КЗпП України, на підставі якого його видано.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник підтримали апеляційну скаргу, а представник Семенівського районного суду її не визнала; Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області подало до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якій просило залишити рішення суду І інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що на момент звільнення ОСОБА_5 з роботи її диплом про вищу юридичну освіту не пройшов нострифікаю, у зв'язку з чим вона не відповідає займаній посаді та не мала і не має права обіймати посаду помічника судді. Проте з таким висновком не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Обидва відповідача мають статус юридичної особи, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. 258, 259).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_5 та наданою Семенівським районним судом копією її особової справи на 163 аркушах, яку приєднано до справи у конверті на арк. 253:

- ОСОБА_5 навчалася у Чернігівському державному інституті економіки і управління, де по закінченню навчання у 2001 році отримала диплом НОМЕР_1 про повну вищу освіту за спеціальністю «Менеджмент організацій» за спеціалізацією «Аграрний менеджмент» та здобула кваліфікацію менеджера (копія диплому вказаного закладу на арк. 12 копії особової справи),

- з 2003 року по 2008 рік позивач навчалася на заочному відділенні Державного навчального закладу вищого професійного навчання «Московський державний відкритий університет» та по його закінченню отримала диплом НОМЕР_2 від 03.02.2008 про вищу освіту за кваліфікацією «Юрист» та за спеціальністю «Юриспруденція» (копія диплому цього закладу з додатком до нього на арк. 202-204 цивільної справи),

- з 06.08.2002 по 03.10.2003 ОСОБА_5 працювала на посаді секретаря судового засідання Новозаводського районного суду м. Чернігова і була звільнена з роботи у зв'язку з переведенням до Семенівського районного суду, у якому її 06.10.2003 прийнято на посаду секретаря судового засідання, що підтверджено копією трудової книжки позивача (арк. 9-13),

- Семенівським районним судом оголошувався конкурс на посаду помічника судді; оголошення про цей конкурс 30.04.2004 транслювалося по місцевому радіо, що підтверджено копією довідки Семенівського центру електрозв'язку № 9 (арк. 21 копії особової справи),

- до участі у вказаному конкурсі на заміщення посади помічника голови суду та посади помічника судді були допущені ОСОБА_8, яка у 2002 році закінчила Глухівський національний педагогічний університет за спеціальністю «Дошкільне виховання», ОСОБА_9, студентка ІІ курсу Сумського державного університету, та ОСОБА_5, яка у 2001 році закінчила Чернігівський державний інститут економіки і управління за спеціальністю «Менеджмент організацій». За результатами проведення конкурсу комісія запропонувала рекомендувати на посаду помічника голови суду ОСОБА_8, на посаду помічника судді - ОСОБА_5, а ОСОБА_10 рекомендувала зарахувати до кадрового резерву суду, що вбачається з копії протоколу № 1 засідання конкурсної комісії Семенівського районного суду від 01.06.2004 (його копія на арк. 23 копії особової справи),

- наказом Семенівського районного суду № 46 від 02.06.2004 ОСОБА_5 звільнено з посади секретаря судового засідання і на підставі згаданого висновку конкурсної комісії з 03.06.2004 призначено на посаду помічника судді (витяг з даного наказу на арк. 26 копії особової справи),

- наказом керівника апарату Семенівського районного суду № 88 від 30.09.2010 позивача з 01.10.2010 переведено на посаду помічника заступника голови суду Семенівського районного суду ОСОБА_11, наказом керівника апарату Семенівського районного суду № 63 від 13.05.2011 продовжено перебування її на цій посаді на час виконання заступником голови суду цих повноважень, а наказом керівника апарату Семенівського районного суду № 3-к від 30.03.2015 позивача на підставі подання судді ОСОБА_11 переведено на посаду помічника цього судді на час виконання ним своїх повноважень (копії даних наказів і подання на арк. 53, 66, 108, 110 копії особової справи),

- за час роботи в Новозаводському районному суді м. Чернігова та Семенівському районному суді ОСОБА_5 присвоювалися такі ранги державного службовця: наказом Новозаводського районного суду м. Чернігова № 58 від 08.07.2002 - 15 ранг, наказами Семенівського районного суду: № 25 від 11.03.2003 - 13 ранг, № 46 від 02.06.2004 - 11 ранг, № 83 від 28.08.2006 - 10 ранг та наказом № 17 від 02.03.2009 - 9 ранг. З 01.05.2016 відповідно до ст. 92 Закону України «Про державну службу» статус ОСОБА_5 змінено з державного службовця на патронатного службовця. Це підтверджено копією трудової книжки останньої (арк. 10-13 цивільної справи),

- за підсумками голосування атестаційною комісією Семенівського районного суду, що відбулися 12.10.2007, 06.12.2010 та 06.12.2013, ухвалено, що ОСОБА_5 відповідає займаній посаді. Це підтверджено копіями її атестаційних листів Семенівського районного суду (арк. 33, 54, 85 копії особової справи),

- за результатами щорічного оцінювання виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань, що проводилися у Семенівському районному суді з 2007 по 2015 рік, ОСОБА_5 отримувала оцінку «добре» (копії листків її щорічного оцінювання на арк. 35-36, 41-42, 47-48, 58-59, 67-68, 76-77, 86-87, 96-97, 126-127 копії особової справи).

З матеріалів цивільної справи та особової справи ОСОБА_5 не вбачається, що вона за час роботи у Семенівському районному суді мала які-небудь зауваження по роботі та дисциплінарні стягнення.

09.06.2017 суддя ОСОБА_11 звернувся до керівника апарату Семенівського районного суду з поданням про звільнення позивача з посади помічника судді на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пп. 6, 7, 19, 22 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції «у зв'язку з отриманням даних про невідповідність кваліфікаційним вимогам через відсутність підтвердження наявності вищої юридичної освіти внаслідок присутності лише диплома про освіту Російської Федерації стосовно якого немає відомостей про проведення обумовленої державними стандартами освіти в Україні процедури нострифікації, а також безґрунтовного зневажливого ставлення помічника до роботи судді, не можливістю в силу вказаного вище належного надання доручень помічникові судді та їх якісного виконання помічником» (копія цього подання на арк. 153 копії особової справи).

21.06.2017 наказом керівника апарату Семенівського районного суду № 7-к ОСОБА_5 звільнено з посади помічника судді. В даному наказі зазначено, що керівник апарату його видала, керуючись ч. ч. 2, 3 ст. 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пп. 6, 7, 19, 22 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції та на підставі вищевказаного подання судді ОСОБА_11 (копія цього наказу на арк. 154 копії особової справи).

Листом від 03.07.2017 № 02/869 Семенівський районний центр зайнятості на запит ОСОБА_5 від 29.06.2017 повідомив, що в її трудовій книжці відсутній запис про підстави припинення трудових відносин за останнім місцем роботи у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну норму законодавства про працю, що унеможливлює визначити умови та тривалість виплати їй допомоги по безробіттю (арк. цивільної справи 143).

Диплом НОМЕР_2, виданий ОСОБА_5 16.04.2008 Державним навчальним закладом вищого професійного навчання «Московський державний відкритий університет», визнаний еквівалентним відповідно до системи освіти України за освітнім рівнем «магістерський» та таким, що дає їй право на працевлаштування та продовження навчання відповідно до чинного законодавства на території України. Це підтверджено копією свідоцтва Міністерства освіти і науки України № N-6836-17 від 28.09.2017 відповідного змісту (арк. 205 цивільної справи).

Відповідно до розрахункових листів за квітень-травень 2017 року і довідки про зарплату від 11.10.2017 № 948, ОСОБА_5 за 39 робочих днів у квітні й травні 2017 р. (за повністю відпрацьовану норму робочих днів) нараховано заробітку плату у загальній сумі 18599 грн 50 коп. (арк. 201, 231-232).

Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 4 ст. 92 Закону України «Про державну службу» та п. 19 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України № 14 від 25.03.2011, помічник судді може бути звільнений з посади тільки з підстав, передбачених КЗпП України.

Відповідно до типової форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій форми № П-4 «Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)», що затверджена наказом Держкомстату України № 489 від 05.12.2008, у наказі про звільнення (припинення трудового договору) обов'язково має бути зазначено підставу та причину звільнення працівника з роботи. На порушення цього нормативного акту в оспорюваному позивачем наказі не вказано ні підставу, ні причину звільнення ОСОБА_5 Так, у ньому мається лише посилання на ч. ч. 2, 3 ст. 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пп. 6, 7, 19, 22 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції. Але ці правові норми не містять ні підстав, ні причин, з яких працівника може бути звільнено з роботи - у них тільки констатується, що помічник судді може бути звільнений з посади з дотриманням вимог законодавства про працю.

Крім того, вичерпний перелік підстав припинення трудового договору наведено у ст. 36 КЗпП України та у статтях цього Кодексу, до яких відсилає диспозиція його статті 36. У ході судового розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодної з цих підстав.

Так, жодного доказу зневажливого ставлення позивача до роботи судді й неможливості в силу цього надання їй доручень та якісного їх виконання нею у ході розгляду справи не здобуто. Такого ж висновку дійшов і суд І інстанції і відповідач в апеляційному порядку його не оспорює. До того ж, наявними у справі та описаними вище доказами підтверджено, що ОСОБА_5 належно виконувала посадові обов'язки помічника судді. Так, результати проходження ОСОБА_5 12.10.2007, 06.12.2010 та 06.12.2013 атестації на відповідність займаній посаді та щорічні оцінювання останньої, які проводилися з 2007 року по 2015 рік, за результатами яких вона отримувала оцінку «добре», свідчать про належний професійний рівень ОСОБА_5, відповідальне ставлення її до роботи й роботи судді та про належне виконання нею своїх трудових (посадових) обов'язків.

За змістом роз'яснення, викладеного у абз. 2 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, не можна визнати законним звільнення працівника за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лише з мотивів відсутності у нього спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором, крім випадків, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо). Ні у Положенні про помічника судді суду загальної юрисдикції, ні у всіх інших нормах права, що регулюють спірні правовідносини, не закріплено, що виконання особою роботи за посадою помічника судді допускається тільки після надання цій особі в установленому порядку спеціального права (набуття вищої юридичної освіти тощо). Тож після прийняття ОСОБА_5 на роботу на посаду помічника судді без наявності документа про вищу юридичну освіту вона не може бути звільнена з роботи через відсутність такого документа, оскільки роботодавцю про таку невідповідність було відомо при прийнятті її на роботу. Крім того, по справі встановлено, що позивач відповідає посаді помічника судді. До того ж, диплом останньої про вищу юридичну освіту пройшов нострифікацію.

У заяві судді Семенівського районного суду ОСОБА_11 керівникові апарату цього суду від 30.06.2017 зазначається, що при призначенні ОСОБА_5 на посаду його помічника від нього (від судді) було утаємничено, що диплом ОСОБА_5 не нострифікований (копія цієї заяви на арк. 112-113 цивільної справи). Проте це твердження є недоведеним з огляду на зміст документів особової справи позивача, про що вже йшлося вище. Крім того, при дослідженні оригіналу особової справи ОСОБА_5 апеляційний суд дослідив оригінал автобіографії останньої, копію якої не приєднано до наданої суду копії особової справи. При дослідженні автобіографії ОСОБА_5 апеляційний суд встановив, що у ній зазначено відомості про освіту, яку вона набула і мала на день написання автобіографії, тобто правдиві відомості.

Таким чином, апеляційний суд не встановив фактів (подій чи дій), за які ОСОБА_5 може бути звільнено з посади помічника судді оспорюваним нею наказом. Тому апеляційний суд відкидає як підставу для відхилення позовних вимог посилання Семенівського районного суду у запереченнях на позов і на апеляційну скаргу на те, що формулювання в оспорюваному наказі причини звільнення позивача з роботи може бути відкориговано судом, якщо у ході розгляду справи буде встановлено, що обставинам, які стали підставою її звільнення, дано неналежну юридичну кваліфікацію.

У зв'язку з викладеним ОСОБА_5 підлягає поновленню на роботі зі стягненням на її користь з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області середнього заробітку за вимушений прогул (відповідно до ч. 7 ст. 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і п. 3 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 15.07.2015 № 104), виходячи з такого розрахунку: 18599 грн 50 коп. (нарахована позивачеві заробітна плата за квітень-травень 2017 року): 39 (кількість відпрацьованих позивачем робочих днів у квітні-травні 2017 року) = 476 грн 91 коп. (розмір середньоденного заробітку позивача) х 114 (кількість днів вимушеного прогулу позивача у періоді з 22.06.2017 по 01.12.2017) = 54367 грн 74 коп. (обов'язкові платежі з цієї суми не утримано).

Доводи та підстави, з яких суд І інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5, та заперечення відповідачів на позов апеляційним судом відкидаються як такі, що суперечать нормам матеріального права, що регламентують спірні правовідносини. Отож рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову.

Апеляційний суд вирішує справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, так як всі вони мають виключне значення для справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_5 з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області на користь держави підлягає стягненню 1408 грн 00 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити, рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року скасувати; позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати незаконним наказ керівника апарату Семенівського районного суду Чернігівської області № 7-к від 21 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_5.

Поновити ОСОБА_5 на посаді помічника судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_11 з 22 червня 2017 року.

Стягти з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області на користь ОСОБА_5 54367 (п'ятдесят чотири тисячі триста шістдесят сім) грн 74 коп. середнього заробітку за вимушений прогул (обов'язкові платежі з цієї суми не утримано).

Стягти з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області на користь держави 1408 (одну тисячу чотириста вісім) грн 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: