Справа № 456/2208/16 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/656/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк 3 (три) місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 17 травня 2015 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини без поважних причин, оскільки незнання про існування заповіту не може вважатись поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер 17.05.2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина та спадкова справа заведена у Стрийській державній нотаріальній конторі Львівської області.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт від 29.08.2006 року, яким заповів ОСОБА_3 належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, надану для обслуговування даного будинку, що знаходиться по вул.. П.Могили, 42 у м. Стрию Львівської області (а.с.6).

Відповідно до вимог ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

Таким чином, спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилася 17.05.2015 року.

За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З заявою про прийняття спадщини у межах встановленого законом строку звернулася до Стрийської державної нотаріальної контори дружина ОСОБА_5 ОСОБА_2, що визнали сторони.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 вказаної статті ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз»яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Даних вимог закону суд першої інстанції не врахував та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

Так, з матеріалів справи убачається, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 позивачка звернулася до Стрийської державної нотаріальної контори 21.07.2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту на її користь, тобто з поважних причин, які пов'язані з об'єктивними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз»яснень, викладених у листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-23 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску для подання заяви про прийняття спадщини як незнання про існування заповіту.

Як установлено судом, позивачка ОСОБА_3 знала про смерть спадкодавця, ствердила, що ОСОБА_5М неодноразово повідомляв їй про те, що складе заповіт на її користь.

Таким чином, зазначені позивачем причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, не є такими, що не залежали від її волі, не є непереборними та такими, що створювали для неї істотні труднощі для прийняття спадщини.

Оскільки, за вірно встановлених обставин допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: