Ухвала

іменем україни

07 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах Троїцької районної державної адміністрації Луганської області до ОСОБА_5 про повернення земельної ділянки водного фонду, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Луганської області на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах Троїцької районної державної адміністрації Луганської області звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 червня 2004 року між Троїцькою районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, відповідно до умов якого останній отримав у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду (під водним об'єктом та під гідротехнічною спорудою) із земель державної власності для розведення риби та спортивного рибальства, строком на 10 років. Державна реєстрація вказаного договору оренди земельної ділянки водного фонду здійснена 06 вересня 2004 року. Згідно з п. 4.1 договору оренди, у разі його припинення або розірвання, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві землі водного фонду та ставка у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він її одержав в оренду. Разом з тим, після закінчення дії вказаного вище договору, відповідач продовжує користуватися спірним водним об'єктом.

Враховуючи викладене, заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області просив зобов'язати ОСОБА_5 повернути Троїцькій районній державній адміністрації Луганської області земельну ділянку водного фонду (під водним об'єктом та під гідротехнічною спорудою) загальною площею 12,8 га, яка раніше використовувалася відповідачем на підставі договору оренди від 29 червня 2004 року.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 06 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Луганської області, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 29 червня 2004 року між Троїцькою районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, відповідно до умов якого останній на підставі розпорядження голови Троїцької районної державної адміністрації Луганської області від 20 травня 2004 року отримав у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду (під водним об'єктом та під гідротехнічною спорудою) із земель державної власності для розведення риби та спортивного рибальства, строком на 10 років.

Строк дії вказаного вище договору закінчився 06 вересня 2014 року.

Відповідно до п. 4.1 договору оренди землі водного фонду в разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві землі водного фонду та ставка у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду.

Встановлено, що умовами укладеного між сторонами договору оренди землі водного фонду не визначений порядок та строк повернення орендарем після припинення договору орендодавцеві землі водного фонду.

Відповідач після закінчення договору оренди землі водного об'єкту в січні 2015 року звертався до Троїцької районної державної адміністрації Луганської області із заявою про продовження терміну дії договору оренди.

Листом Троїцької районної державної адміністрації Луганської області від 19 січня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено, що повноваження щодо передачі водних об'єктів в оренду для риборозведення належить до компетенції обласної державної адміністрації.

Листом Луганської обласної державної адміністрації відповідача повідомлено, що продаж земельних ділянок державної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється на конкурентних засадах у формі аукціону в порядку, встановленому ст. 21 ЗК України.

У листі Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 23 лютого 2017 року вказано, що для розгляду звернень громадян та юридичних осіб, які мають намір отримати в оренду земельні ділянки державної власності у комплексі з водними об'єктами на конкурентних засадах (земельних торгах) розпорядженням керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 09 квітня 2015 року № 131 (зі змінами) створено робочу групу з визначення земельних ділянок державної власності у комплексі з водними об'єктами, права на які виставляються на земельні торги.

Відповідно до наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області інформації від 07 травня 2015 року земельна ділянка площею 12,8 га враховується під ставками та віднесена до земель загального користування. Станом на 05 травня 2015 року право користування на земельну ділянку не зареєстровано. На підставі даної інформації вказана земельна ділянка була включена до попередньо визначених земельних ділянок державної власності у комплексі з водними об'єктами, права на які виставляються на земельні торги. Департаментом комунальної власності, земельних та майнових відносин облдержадміністрації здійснюються заходи щодо вирішення питання стосовно фінансування підготовки лотів до земельних торгів та розробки паспортів водних об'єктів.

За змістом листа Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області від 13 січня 2017 року на земельній ділянці, яка знаходиться під існуючим водним об'єктом (ставком), яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Розпасіївській сільській раді Троїцького району Луганської загальною площею 12,8 га, з 06 вересня 2014 року господарська та комерційна діяльність не ведеться, оскільки закінчився договір оренди водного фонду, об'єкти нерухомого майна на земельній ділянці не розміщені.

Установлено, що відповідачем спірна земельна ділянка водного фонду не утримується.

За змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами використання відповідачем спірної земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди від 29 червня 2004 року.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області відхилити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич