УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., ЛеванчукаА.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 травня 2005 року між позивачем та відповідачкою укладений кредитний договір № CVMWGK0000003, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 41 401 доларів США строком до 28 квітня 2025 року.

Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 24 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 30 533,67 доларів США, з яких: 26 903,78 доларів США заборгованість за кредитом, 2 702,07 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 441 доларів США заборгованість за комісією, 486,82 доларів США пеня, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2017 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CVMWGK0000003 від 05 травня 2005 року у розмірі 30 046,85 доларів США та 8 203,23 грн, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 26 903,78 доларів США, заборгованості за процентам за користування кредитом у розмірі 2 702,07 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 441 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 8 203,23 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 05 травня 2005 року між позивачем та відповідачкою укладений кредитний договір № CVMWGK0000003, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 41 401 доларів США строком до 28 квітня 2025 року.

Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 24 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 30 533,67 доларів США, з яких: 26 903,78 доларів США заборгованість за кредитом, 2 702,07 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 441 доларів США заборгованість за комісією, 486,82 доларів США пеня.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки позичальниця порушила умови виконання кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, то ця заборгованість підлягає стягненню.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач є неналежним позивачем у справі є необґрунтованим, виходячи з наступного.

19 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором кредиту від 05 травня 2005 року.

Відповідно до договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14 квітня 2016 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк», «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» та «Ті -Ем-Еф Трасті Лімітед», сторони домовилися, що продавець «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» бажає продати (відступити), а покупець - ПАТ КБ «ПриватБанк» бажає придбати відповідні основні іпотечні активи за оплату ціни викупу на умовах, викладених у цьому договорі.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 продавець цим погоджується продати, а покупець цим погоджується купити відповідні основні іпотечні активи. Сторони домовляються, що основні іпотечні активи продаються відповідно до переліку активів. Кредитний договір, укладений з ОСОБА_4, знаходиться у списку активів, тому, беручи до уваги те, що «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» відступило свої права за спірним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому саме ПАТ КБ «ПриватБанк» є належним позивачем по справі.

Відповідно до п. 2.9 Договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14 квітня 2016 року продавець зобов'язується зареєструвати відступлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: протягом 30 днів з дати укладення цього Договору зареєструвати інформацію стосовно відступлення відповідних прав вимоги за Іпотеками у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, із зазначенням покупця як забезпеченої особи (іпотекодержателя) за відповідними іпотеками.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що договір викупу набув чинності з моменту його підписання, а п. 2.9 Договору щодо Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно стосується тільки реєстрації предмету іпотеки, а не самого Договору викупу.

Також безпідставними є посилання заявника на те, що відступивши в 2007 році право вимоги компанія «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не надала відповідачці рахунки, на які вона повинна була сплачувати заборгованість за кредитом, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості та виписці по рахунках відповідачки, що остання до 08 липня 2015 року здійснювала погашення кредиту і дані суми зараховувалися на погашення останнього.

Посилання заявника на відсутність ліцензії у «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» для здійснення фінансової діяльності спростовується матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки такої ліцензії «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не потрібно, бо ПАТ КБ «ПриватБанк», який надавав фінансові послуги, має таку ліцензію.

Інші доводи касаційної скарги щодо розрахунку заборгованості, то суд апеляційної інстанції його досліджував, йому надавалася оцінка та ці доводи на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Іваненко Ю.Г. ЛеванчукА.О.