Справа № 462/3395/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
07 грудня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , /третя особа: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради/ про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на такі обставини:

У 2004 році, зареєструвавши шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народився спільний син ОСОБА_3 (свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 , видане відділом РАПС Золочівського районного управління юстиції Львівської області 18.08.2005 року). Позивачка, її чоловік ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 проживали у м. Золочів, Львівської обл., так як відповідач ОСОБА_2 був відряджений у в/ч НОМЕР_2 , м. Золочів, Львівської обл. як офіцер внутрішніх військ України. У 2007 році відповідача для подальшого проходження служби було переведено у в/ч НОМЕР_3 , м. Івано-Франківськ, де вони і проживали однією сім`єю до 2008 року. Відповідач, перебуваючи у шлюбі зі позивачкою, з моменту народження нашої дитини ОСОБА_3 , систематично проявляв недбалість, неуважність, незацікавленість по відношенню до сина, а також не виділяв коштів на утримання дитини, коли я перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Зловживав алкоголем. Враховуючи дану ситуацію, вона вимушена була звернутись з позовною заявою до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 . У 2008 році міським судом Івано-Франківської області було прийнято рішення про присудження їй аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття. Після призначення аліментів вони з відповідачем почали проживати окремо. У 2009 році відповідача ОСОБА_2 для подальшого проходження служби, перевели у в/ч 3009, м. Сімферополь, АР Крим. Вона стала ініціатором їх переїзду з сином ОСОБА_3 у м. Сімферополь для спільного проживання з відповідачем, з надією, що зміна місця проживання сприятиме налагодженню відносин з відповідачем для спільного виховання їхнього сина, який, як і всі діти, потребував батьківської уваги. Але спільне життя з відповідачем не склалося через недбалість по відношенню до спільної дитини. Перебуваючи в нетверезому стані відповідач неодноразово підіймав на неї руку, влаштовував скандали в присутності дитини. Також дозволяв собі не ночувати дома без повідомлення свого місця перебування. Неодноразово повертався додому, після проведення часу з знайомими з розпиванням алкогольних напоїв, з слідами побиття. Всі ці події робило спільне життя з ОСОБА_2 нестерпним, вона з сином ОСОБА_3 перебували в стані постійного стресу. У грудні 2010 року вона разом з сином переїхала жити за адресою АДРЕСА_1 , до ОСОБА_4 , з яким вони познайомились та разом працювали в РСП «Кримаерорух». Так як збереження сім`ї було неможливим, у 2011 році вона розірвала шлюб з ОСОБА_2 . Спорів з відповідачем ОСОБА_2 стосовно розподілу спільного майна, а також місця проживання нашої спільної дитини ОСОБА_3 не було. 06.08.2011 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . З моменту їх розлучення з відповідачем, а також після її шлюбу з ОСОБА_4 , відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись та приймати участь у вихованні дитини. Відповідач ніколи не заперечував, що дитина проживатиме зі позивачкою. У 2014 році, у зв`язку з анексією АР Крим, позивачка, ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_3 , чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_4 переїхали у м. Львів. Проживали усі разом спочатку на орендованій квартирі, потім придбали власну квартиру, де і проживають на сьогоднішній день. Її син ОСОБА_3 зареєстрований разом зі позивачкою, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . 11.03.2014 року останній раз надійшли аліменти від ОСОБА_2 на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , які зараховувались на її картковий рахунок у Приватбанку. Більше аліменти відповідачем не сплачувались та не проявлялась будь-яка ініціатива щодо участі в матеріальному утриманні свого сина ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_2 подав заяву від 15.04.2016 за № 1-191, посвідчену нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Республіки Крим Жуковою О.О., в якій він повідомляє, що йому відомо про позовну заяву про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не заперечує проти цього. У зв`язку із наведеним, вважає, що оскільки відповідач не цікавиться дитиною, не піклується та не займається вихованням дитини, просить суд позов задовольнити, та позбавити відповідача батьківських прав.

У судове засідання позивачка не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення в пресі.

У зв`язку із повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів.

Суд, проаналізувавши матеріали справи встановив, що позов є підставним та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, рішенням Івано Франківського міського суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнено алімени на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною відповідного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а надалі стягувати аліменти в розмірі ? частини заробітної плати щомісячно, до досягнення дитиною повноліття./а.с.16-17/

У 2011 році ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з матір`ю.

06.08.2011 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 06.08.2011 року /а.с.15/

У 2014 році, у зв`язку з анексією АР Крим, позивачка, ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_3 , чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_4 переїхали у м. Львів, де придбали власну квартиру, де і проживають на сьогоднішній день, що стверджується довідкою з департаменту соціального захисту населення № 01-5039 від 03.07.2017 року./а.с.18/ Син позивачки ОСОБА_3 зареєстрований разом зі позивачкою, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с.19/

ОСОБА_3 , навчається у спеціалізованій загальноосвітній школі №75 ім. Лесі Українки з поглибленим вивченням англійської мови з 3-го класу. На даний момент він перейшов вже у 7-й клас. Батько ОСОБА_2 за весь час навчання сина у школі участі в житті дитини не приймав, не цікавився, на батьківських зборах не з`являвся, про що свідчить характеристики сина з спеціалізованої ЗОШ №75 ім. Лесі Українки за 5-й та 6-й класи /а.с.24-25/. Також дитина знаходиться на медичному обліку у Комунальній 5-й міській клінічній поліклініці за адресою: вул. Івана Виговського, 32, м. Львів, Львівська область, 79000, де йому проводяться регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний.

ОСОБА_1 , працює у Львівському РСП Украероруху Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, куди була переведена у 2014 році з РСП «Кримаерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, м.Сімферополь, у зв`язку з переїздом до м. Львова. Займає посаду техніка з матеріально-технічного постачання 1 категорії. Її чоловік, ОСОБА_4 , також працює у даному підприємстві на посаді диспетчер-інструктор РДЦ. В повній мірі власними силами забезпечують матеріальні потреби сім`ї, а особливо потреби їх дітей, що стверджується відповідними довідками. /а.с.31-33/.

Крім того, ОСОБА_2 подав заяву від 15.04.2016 за № 1-191, посвідчену нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Республіки Крим Жуковою О.О., в якій він повідомляє, що йому відомо про позовну заяву про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не заперечує проти цього./а.с.34/

Згідно з висновком № 32-3617 від 17.07.2017 року, Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації, керуючись ст.19, п.2 ч.І/1 ст.164 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 13.06.2017 (Протокол № 14), з метою захисту прав та законних інтересів дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.35/

У відповідності з вимогами си.164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з передбачених цією статтею підстав.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що знайшла своє підтвердження у судовому засіданні така обставина, яка зазначена в ст.164 Сімейного Кодексу України, як ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому позовні вимоги позивача в частині позбавлення відповідача батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 88, 213, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 148, 164 СК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішенням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк