справа № 243/2008/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2017 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі
головуючого судді Кузнецова Р.В.
при секретарі Малиновській І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат.
Позивачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила.
У позовній заяві позивачкою зазначено, що їй на праві власності належить автомобіль марки Geely, модель МК-2 JL 7152 ЗНГ, 2011 року випуску. 28.04.2011 року нею було надано довіреність, якою вона уповноважила ОСОБА_2 бути її представником як власник транспортного засобу та надані повноваження без права розпорядження укладати договір про відшкодування заподіяної шкоди транспортному засобу, договір про проведення експертної оцінки транспортного засобу, одержувати та сплачувати за такими договорами гроші, представляти її інтереси в органах ДАІ та ін. 15 листопада 2013 року ОСОБА_2 було передано автомобіль для користування та експлуатації. 28.04.2014 р. строк довіреності закінчився, проте до теперішньог очасу автомобіль їй повернуто не було, достойменно відомо, що автомобіль перебуває у володінні відповідача, але він не збирається його повертати. Посилаючись на положення ст.ст.321, 387, 1212, 1213 ЦК України просила витребувати та вилучити від відповідача автомобіль марки Geely, модель МК-2 JL 7152 ЗНГ, 2011 року випуску, та стягнути понесені нею судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності № 11 від 30.01.2015 р., не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 /а.с.10/, що позбавлює суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр».
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем ОСОБА_2 недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача суд, вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.
Положеннями статті 386 ЦК України передбачено, що держава гарантує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до положень статей 10 та 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідженні та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Тобто, позивач, який вважає себе власником майна - предмету спору, зобовязаний довести ряд обставин, наявність яких є підставами для витребування майна з чужого незаконного володіння.
Такими обставинами є наявність права власності позивача на майно, факт вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача, факти, які доводять незаконність володіння відповідачем майном позивача.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Положеннями статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
Згідно розяснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.
На підставі положень статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума понесених нею судових витрат по сплаті судового збору у сумі 551 грн.20 коп.
Керуючись статтями 386, 387, 390 Цивільного кодексу України, статтями 11, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, суму сплаченого судового збору 551 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_6