1Справа № 335/739/17 2/335/762/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява позивача, у якій він просив суд усунути для нього перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення, а саме: вселити ОСОБА_1 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що він є власником 1/3 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, де і зареєстрований. Починаючи з 2014 року відповідачі перешкоджають йому в користуванні спільним житлом, не пускають його до квартири, змінили замки. Іншого житла позивач не має і жодних підстав обмежувати його право користування квартирою не існує, у звязку з тим, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у здійсненні права користування нерухомим майном, він був змушений звернутися до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із зверненням.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачі не чинять позивачу будь яких перешкод в користуванні спірної квартирою та готові у будь який час надати позивачу ключі від квартири.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про день та час судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, що також підтверджується .

Згідно до відмітки в паспорту громадянина України СА 388162 виданого на імя ОСОБА_1, останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом даної норми закону відповідачем у справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси.

Проте в порушення вимог закону позивач у позові не зазначив, яким чином відповідачі порушили, не визнали або оспорили права, свободи чи інтереси позивача, оскільки як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не чинять зі свого боку будь яких перешкод позивачу у користуванні власністю, готові у будь який час передати ключі від спірної квартири позивачу, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Ю.В.Геєць