АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/2139/16 Головуючий у 1 інстанції: Куценко О.О.
Провадження № 22-ц/778/4093/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2016 року про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

11 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просив визнати за ним право власності на два котеджі для відпочинку, розташовані за адресою АДРЕСА_1: літ. А-2 загальною площею 25,7 кв. м на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3; літ. Б-3 площею 204,5 кв. м на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_4.

Під час розгляду справи судом позивач та відповідач уклали між собою мирову угоду, про що подали спільну заяву про затвердження судом умов мирової угоди.

В мировій угоді сторони вказували, що 16 лютого 1991 року був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 З вказаного часу у них є спільний бюджет та вони спільно вирішують всі питання майнового характеру. У результаті цього позивач з відповідачем на спільні грошові кошти придбали три земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1., а саме:

1. Договір купівлі-продажу від 4.06.2014р. - придбали 0.0179 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове використання для розміщення будинку відпочинку, на ім'я ОСОБА_2;

2. Договір купівлі-продажу від 31.10.2014р., придбали 0.018 га, кадастровий номер № НОМЕР_4, цільове використання для розміщення будинку відпочинку, на ім'я ОСОБА_3;

3. Договір купівлі-продажу від 22.10.2015р., придбали 0.027 га, кадастровий номер № НОМЕР_3, цільове використання для розміщення будинку відпочинку, на ім'я ОСОБА_3.

З моменту придбання земельних ділянок, після сумісного узгодження позивач та відповідач за спільні грошові кошти стали будувати два будівельні об'єкти, на трьох

земельних ділянках.

На протязі 2014-2016рр. позивачем та відповідачем було виконано будівництво трьох об'єктів та внутрішні роботи, якими на теперішній час вони користуються:

- котедж для відпочинку А-1 загальною площею приміщень 75.7 кв. м, що підтверджується технічним паспортом, реєстровий № 443 від 28.07.2016р., виписаним на ім'я ОСОБА_2, який розташований на земельній ділянці відповідача, кадаст- ровий номер № НОМЕР_5;

- котедж для відпочинку А-2 загальною площею приміщень 25.7 кв. м, що підтверджується технічним паспортом, реєстровий № 444 від 28.07.2016р., виписаним на ім'я ОСОБА_3, який розташований на земельній ділянці позивача, кадастровий номер № НОМЕР_3;

- котедж для відпочинку Б-3 загальною площею приміщень 204.5 кв. м, що підтверджується технічним паспортом, реєстровий № 444 віл 28.07.2016р., виписаним на ім'я ОСОБА_3, який розташований на земельній ділянці позивача, кадастровий номер № НОМЕР_4.

Відповідач ОСОБА_2 згодна та не заперечує, що позивач ОСОБА_3 має право на визнання за собою права власності на об'єкти:

- котедж для відпочинку А-2 загальною площею приміщень 25.7 кв. м, що підтверджується технічним паспортом, реєстровий № 444 від 28.07.2016р., виписаним на ім'я ОСОБА_3, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці позивача, кадастровий номер № НОМЕР_3;

- котедж для відпочинку Б-3 загальною площею приміщень 204.5 кв. м, що підтверджується технічним паспортом, реєстровий № 444 від 28.07.2016р., виписаним на ім'я ОСОБА_3, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці позивача, кадастровий номер № НОМЕР_4.

Позивач ОСОБА_3 згодний та не заперечує, що відповідач ОСОБА_2 має право на визнання за собою права власності на об'єкт:

- котедж для відпочинку А-1 загальною площею приміщень 75.7 кв. м, що підтверджується технічним паспортом, реєстровий № 443 від 28.07.2016р., виписаним на ім'я ОСОБА_2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці відповідача, кадастровий номер № НОМЕР_5.

Сторони зобов'язуються після визнання судом мирової угоди, отримати в Державних установах Витяги про право власності на вказані об'єкти, та використовувати їх за призначенням, витрати на документальне оформлення розподіляються рівними частками між сторонами.

Вказана мирова угода була підписана від імені сторін їх представниками: з боку ОСОБА_3 - представником ОСОБА_4, з боку ОСОБА_2 - адвокатом Скворцовою О.В. ( а.с. 62-63).

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2016 року було визнано Мирову угоду, укладену 06 грудня 2016 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, по цивільній справі № 330/2139/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за умовами якої:

Визнано з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на :

- котедж для відпочинку А-2 загальною площею приміщень 25.7 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці позивача, кадастровий номер № НОМЕР_3;

- котедж для відпочинку Б-3 загальною площею приміщень 204.5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці позивача, кадастровий номер № НОМЕР_4.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, право власності на котедж для відпочинку А-1 загальною площею приміщень 75.7 м. кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці відповідача, кадастровий номер № НОМЕР_5.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ракицької І.М., вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Зазмістом статті 175 ЦПК у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Згідно положень ч.1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав і обов'язків сторін і предмету спору.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін щодо предмету спору. Мирова угода може стосуватися лише сторін та їх спірних правовідносин. Не підлягає визнанню судом мирова угода, яка порушує вимоги ст. 11 ЦПК України щодо обмеження судового розгляду межами заявлених позовних вимог.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, мирову угоду від 06.12.2016р. було укладено між представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності, та представником відповідача ОСОБА_2 - Скворцовою О.В., яка діяла на підставі угоди про надання правової допомоги та про представництво інтересів ( а.с. 34, 35).

Представники позивача та відповідача були уповноважені сторонами на вчинення таких дій.

Частиною 6 ст. 175 ЦПК України передбачено, що суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що про розгляд справи про поділ майна подружжя повідомлена не була, судових викликів не отримувала, договору про надання правової допомоги та про представництво інтересів зі Скворцовою О.В. не укладала.

Так, колегією суддів апеляційного суду було встановлено, що при затвердженні мирової угоди судом першої інстанції не було враховано того факту, що відповідач ОСОБА_2 жодного разу не була присутня на судових засіданнях, проживає в Луганській області, приїзд з якої є утрудненим у зв»язку з проходженням шляху через територію проведення АТО, данні про будь-яке повідомлення відповідача про розгляд справи та направлення їй копії позовної заяви та копій судових рішень в матеріалах справи відсутні.

Мирова угода укладена та підписана представниками сторін по справі, а не позивачем і відповідачем особисто.

При цьому, з угоди про надання правової допомоги та про представництво інтересів від 10.08.2016 року, укладеної між ОСОБА_2 та Скворцовою О.В., яка була додана саме позивачем ОСОБА_3 до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_2 уповноважує Скворцову О.В. представляти інтереси у судах загальної юрисдикції та першої інстанції зі всіма правами, наданими законом відповідачу, зокрема, з укладанням мирової угоди з її чоловіком або його представником на тих же самих умовах, які зазначені позивачем у прохальній частині позовної заяви.

Отже, ще до подання 11.11.2016р. позову ОСОБА_3 до суду про поділ майна подружжя шляхом виділення йому котеджів А-2 та Б-3 ОСОБА_2 вже 10.08.2016р., тобто за 3 місяця до цього, начебто вже визнала його та просила укласти мирову угоду, поділивши майно саме таким чином, як просив позивач в позові.

Відповідно до умов мирової угоди відповідач повністю визнає позовні вимоги позивача, про що зазначила в договорі від 10.08.2016р., а тому станом на час подання позову 11.11.2016р. фактично спору взагалі між сторонами не малось. В такому разі сторони не були позбавлені можливості розділити майно шляхом укладення нотаріально посвідченого договору.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на суперечність позиції адвоката Скворцової О.В., яка одразу маючи повноваження на укладення мирової угоди на умовах, викладених в позові, заперечувала проти його задоволення з підстав відступлення позивачем від рівності часток у майні подружжя, надавши відповідну заяву до суду 06.12.2016р. ( а.с. 52-53).

Між тим, одночасно з такою заявою, 06.12.2016р. нею же долучається мирова угода від 06.12.2016р. ( а.с. 60, 62-63), в якій фактично позов визнається та майно поділяється саме у спосіб, в якій прохав його поділити позивач, тобто без урахування рівності часток подружжя.

Зазначені обставини вказують на штучність створеного позивачем спору, що судом перевірено не було.

Зважаючи на вказане, суд дійшов передчасного висновку про можливість визнання

мирової угоди та закриття провадження по справі, не перевіривши, чи не суперечить зміст мирової угоди інтересам відповідача та чи не порушує її права.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову, а також затвердженої мирової угоди є нерухоме майно.

Нерухоме майно є однією з основ функціонування економічної системи держави і саме тому оптимальна організація цивільного обороту об'єктів нерухомого майна є однією з головних завдань держави в галузі економічної політики. Керівну роль в організації такого обігу відіграє правове регулювання відносин, пов'язаних з нерухомим майном. Об'єкти нерухомого майна мають особливий правовий режим, який полягає, зокрема, у тому, що дані об'єкти, а також права на них підлягають спеціальній державній реєстрації відповідним органом, що встановлено ст. 182 ЦК України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

За правилами ч. 5 ст.175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнаючи умови мирової угоди, укладеної між позивачем і відповідачем, такими, що не суперечать закону, суд цих обставин також не перевірив.

Проте вбачається, що предметом спору та мирової угоди є новозбудовані:

- котедж для відпочинку А-2, загальною площею приміщень 25.7 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 жовтня 2015 року, кадастровий номер № НОМЕР_3;

- котедж для відпочинку Б-3, загальною площею приміщень 204.5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 жовтня 2014 року, кадастровий номер № НОМЕР_4.

- котедж для відпочинку А-1, загальною площею приміщень 75.7 м. кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 червня 2014 року, кадастровий номер № НОМЕР_5.

Право власності на земельні ділянки, на яких збудовані вищезазначені котеджі, підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11, 15,19).

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Суд на зазначене уваги не звернув та не з'ясував, чи прийнято спірні об'єкти до експлуатації у встановленому порядку та чи здійснено їх державну реєстрацію.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що спірні котеджі А-2 та Б-3 зареєстровані лише 21.11.2017р., з чого слідує, що станом на день укладення мирової угоди вони ще не набули статусу об»єкта нерухомого майна.

Таким чином, визнаючи мирову угоду, суд взагалі не пересвідчився в тому, чи відповідає дана мирова угода вимогам закону.

У зв'язку з вищезазначеним, судом першої інстанції було помилково зроблено висновок про наявність правових підстав для визнання мирової угоди.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про визнання мирової угоди та закриття провадження у цій справі відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312, п.п. 1, 3-4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2016 року про визнання мирової угоди та закриття провадження у цій справі скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.

Дата документу Справа №