справа 237/5045/16-ц
провадження 2-з/237/2/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25.01.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі суду:

головуючого судді Ліпчанського С.М.

при секретарі Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Марїнського районного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 16.11.2015 року у звязку з істотним порушенням договору орендодавцем.

Ухвалою суду від 09.12.2016 року відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання.

28.12.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 Геннадіївни про забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачу ОСОБА_2 надавати нежитлове приміщення, збудоване на сходах торгівельно-розважального комплексу (с. Єлизаветівка, вул. Радянська, 36-в) в оренду або здійснювати будь-яку експлуатацію до прийняття судом рішення по справі.

З матеріалів справи вбачається, що договором оренди від 16.11.2015 року Торгівельно розважальним комплексом в особі директора ОСОБА_2 (орендодавця) передано ОСОБА_1 нежитлове приміщення для торгівельної діяльності.

Вказане нежитлове приміщення належить відповідачу на праві власності, та збудоване за його рахунок.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Предметом позовної заяви є розірвання договору оренди, стягнення з відповідача грошових коштів на користь позивача, а саме 29 957 грн. відшкодування капітального ремонту орендованого приміщення, 4121,53 грн. відшкодування зіпсованих продуктів харчування, 571,80 грн. відшкодування придбаних лікарських засобів.

Таким чином, прийняття рішення по суті позовних вимог не впливає на питання права власності та не ставить питання з правомірності використання вказаною нерухомістю, а отже заборона розпоряджатись власником своїм майном порушує його конституційні права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення суду може бути ухвалене тільки у відповідності до заявлених позовних вимог і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст. 152 ЦПК України).

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання майбутнього рішення по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 25.01.2017