Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1923/16-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 63 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Шевчук А.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - орган опіки та піклування Малинської міської ради, про визнання особи недієздатною

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати недієздатним громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її опікуном останнього. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що ОСОБА_2, уродженець с. В»юнище Малинського району Житомирської області є її рідним братом. Останні роки він почав хворіти психічним захворюванням внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу. Вказала, що ОСОБА_2 не взмозі працювати, проживає в антисанітарних умовах, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що проявилося у порушенні громадського порядку, приведенні житла у непридатний для проживання стан. Під час візиту до нього лікаря-психіатра та працівника міліції, які хотіли його доставити в лікарню для перевірки психічного стану, останній почав неадекватно себе поводити та застосовувати до них фізичну силу. Після огляду ОСОБА_2 лікарем-психіатром було визначено його психічний стан як незадовільний. З урахуванням вказаних обставин просила суд задовольнити її заяву.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема зазначає, що висновки суду суперечать встановленим ним обставинам справи, оскільки суд у рішенні безпідставно відхилив та критично оцінив усі докази, не сприяв повному та всебічному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що висновок експертів сам по собі та в сукупності з іншими доказами свідчить про те, що ОСОБА_2 здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрою і братом (а.с. 3, 4, 11).

Зі змісту характеристики, виданої 05.08.2016 року Малинською міською радою, вбачається, що ОСОБА_2 зарекомендував себе негативно, із сусідами стосунки не підтримує, конфліктний, зловживає алкогольними напоями, був помічений в порушені громадському порядку, стягує до свого дому різний мотлох (а.с. 8).

Суд вказав, що не враховує цю характеристику, як достовірну, оскільки у ній зазначено, що вона складена зі слів сусідів ОСОБА_2, які в судовому засіданні як свідки не допитувались та не попереджались про кримінальну відповідальність.

Проте, з таким висновком не можна погодитись, оскільки вказана характеристика належним чином завірена, підписана секретарем та депутатом міської ради із зазначенням, що характеристика складена зі слів сусідів та перевірена особисто.

Суд також не взяв до уваги лист сусідів ОСОБА_2 від 16.10.2016 року, адресований Малинському районному суду, в якому йдеться про те, що останні 2-3 роки ОСОБА_2 веде себе неадекватно: розібрав в квартирі перегородки на дошки, позбивав штукатурку, вибив з фундаменту каміння, зносить додому різне сміття, розпалює біля будинку вогнище, приносить котів та собак (а.с.22). При цьому суд також зіслався на те, що зазначені в листі особи не були допитані в судовому засіданні як свідки та не попереджались про кримінальну відповідальність за неправдиві показання.

Водночас, суд першої інстанції, на порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не попередив заявницю про наслідки вчинення або не вчинення нею процесуальних дій, не роз'яснив її право заявити клопотання про допит свідків у судовому засіданні.

Проте, зазначені у вище названому листі обставини підтверджуються листом Малинського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Житомирській області №419 від 03.07.2015 року, в якому зазначено, що станом на 02.07.2015 року ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_1 вдома не було, а тому неможливо було оцінити санітарний стан його житлового приміщення зсередини. Загальний стан території будинку незадовільний: територія не прибрана, захаращена дошками, стіни обдерті, сходи поламані. Зі слів сусідів в квартирі відсутнє електропостачання, водопостачання, відсутнє опалення, відсутня підлога, унітаз (а.с.9).

Відтак, вказаний лист міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Житомирській області свідчить про те, що ще у липні 2015 року сусіди ОСОБА_2 звертались у відповідні органи з приводу, як вони зазначали, неадекватної поведінки останнього та необхідності вжиття певних заходів.

Судом першої інстанції досліджувалась амбулаторна картка ОСОБА_2 та встановлено, що перший запис датовано 10.08.2016 року, в якому значиться, що ОСОБА_2 госпіталізований у Житомирську обласну психіатричну лікарню №1 у зв'язку з вкрай агресивною поведінкою до близьких та сусідів. Злобний, конфліктний, агресивний до оточуючих, включає газ в квартирі, розпалює багаття в кімнаті.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року, яким ОСОБА_2 госпіталізовано в примусовому порядку до психіатричного стаціонару Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1, встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 11.08.2016 року № 5628 останній знаходиться в стані тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, його безпорадність та неможливість самостійно задовольнити свої основні життєві потреби та суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо психіатрична допомога не буде надана (а.с. 29).

Відповідно до ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Обов'язкова судово-психіатрична експертиза психічного стану особи призначається незалежно від клопотання заявника у справах про визнання особи недієздатною, як того вимагають положення ст.239 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

По справі було проведено комісійну судово-психіатричну експертизу 31.01.2017 року № 35-2017, згідно висновку якої ОСОБА_2 страждає на виражену деменцію внаслідок змішаного органічного (посттравматичного, інтоксикаційного, судинного) ураження головного мозку з психопатизацією особистості, розладами психіки у вигляді маячного синдрому. Ступінь наявних змін зі сторони психіки ОСОБА_2 на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 58-60).

Відтак, комісійною експертизою встановлено, що ОСОБА_2 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

Зазначений висновок експертизи не ґрунтується на припущеннях, він є обґрунтованим, має конкретний характер, що відповідає п.35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 жовтня 2001 року №397.

Отже, оцінюючи усі докази в сукупності можна дійти висновку, що ОСОБА_2 страждає стійким психічним розладом внаслідок чого у нього виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Частиною 1 ст. 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визначення фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Згідно ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. (ст.1184 ЦК)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою згодою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Орган опіки та піклування - опікунська рада при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради направила до суду подання, в якому на підставі свого рішення від 08.09.2017 року, протокол №6, рекомендувала призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, опікуном брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у разі визнання останнього недієздатним (а.с.92).

Своє рішення орган опіки та піклування підтвердив ще раз, звернувшись до апеляційного суду із відповідним листом від 05.12.2017 №01-20/3337.

З огляду на наведене є законні підстави призначити заявника опікуном над своїм недієздатним братом.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої та ухвалення нового рішення по справі про задоволення заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатним задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - недієздатним.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 опікуном над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді