Справа № 461/8422/17
Провадження № 6/461/268/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2017 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р

секретар Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові подання Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в :

державний виконавець Личаківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про надання дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що на виконанні відділу ДВС перебуває виконавче провадження № 54674117 з примусового виконання постанови № 2105/20900/17 від 26.06.2017 року, виданої Львівської митницею ДФС України про стягнення 8500,00 грн. штрафу.

В обґрунтування заявленого подання, покликається на те, що боржником вказану заборгованість згідно постанови № 2105/20900/17 від 26.06.2017 року, виданої Львівської митницею ДФС України не сплачено, що є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Перевіривши матеріали подання, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобовязання за рішенням.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Однак в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязання, а також доказів, що боржником вказану заборгованість в добровільному чи примусовому порядку не сплачено.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та , у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах раціональної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі І України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у / випадках, встановлених законом.

Перевіривши матеріали подання, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця Личаківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки суду не надано доказів невиконання боржником своїх зобовязань, покладених на нього постановою Львівської митниці ДФС № 2105/20900/17 від 26.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження, ст.33 Конституції України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні подання Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Р.Волоско.