Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за собою право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. АДРЕСА_2 з тих підстав, що вона з 01 серпня 2001 року по 19 жовтня 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6, під час якого було придбано вказаний будинок. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що відповідач ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, не визнає її права власності як другого подружжя на Ѕ частини вказаного нерухомого майна, тому за захистом свого права звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 травня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що з 01 серпня 2001 року по 19 жовтня 2004 року ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

Під час шлюбу, а саме 20 червня 2002 року, чоловіком позивача придбано житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно одноособовим зареєстрованим власником вказаного вище житлового будинку є ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті за заявою дочки померлого ОСОБА_5 від 05 листопада 2015 року була заведена спадкова справа. 12 січня 2016 року до нотаріальної контори у відповідності до ст. 60 СК України із заявою про прийняття спадщини звернулась позивач.

03 березня 2016 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А. роз'яснено ОСОБА_4 право звернення до суду для вирішення питання визнання її права власності на Ѕ частину спільного майна як подружжя з тих підстав, що на момент смерті ОСОБА_6 вона перебувала в розірваному з ним шлюбі, отже, підстави для видачі їй свідоцтва на частку в спільному майні подружжя відсутні.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року встановлено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, спірні відносини, що виникли та існують між сторонами, регулюються нормами КпШС, СК України та ЦК України.

За змістом ст. 22 КпШС в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Залишаючи рішення суду першої інстанції про задоволенні позову без змін, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що спірне майно є спільним майном подружжя, на Ѕ частину якого має право позивач.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич