Справа № 363/1278/15-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л. Ф.
Провадження № 22-ц/780/559/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 38 21.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Кулішенка Ю.М., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, виділ його в натурі та встановлення порядку користування спадковим майном, зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про розподіл спадкового майна,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, виділ його в натурі та встановлення порядку користування спадковим майном. Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_6, після її смерті залишилося спадкове майно, в тому числі незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, придбаний нею на підставі договору купівлі-продажу у 2004 році. На час смерті матері будинок був добудований і придатний до проживання, але не введений в експлуатацію, залишився в користуванні відповідача, який проживає в ньому і використовує у власних цілях, позбавляючи її в такий спосіб на належну за законом 1/6 частину незавершеного будівництвом житлового будинку. Також вона має право на спадкування за законом 1/3 частини земельної ділянки пл. 0,2014 га., яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації. Уточнивши позовні вимоги у вересні 2016 року, просила визнати за собою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право забудовника на 1/6 частину конструктивних елементів, з яких складається недобудований будинок АДРЕСА_2 з правом здачі відповідної частини будинку в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності; визнати за собою в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину земельної ділянки пл. 0,2014 га. за цією ж адресою; виділити відповідно до варіанту № 1 експерта судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в натурі 1/6 частину житлового будинку з конкретними приміщеннями та земельну ділянку пл. 618 кв. м. у конкретній конфігурації, стягнувши з неї на користь ОСОБА_3 47492 грн. компенсації перевищення вартості часток.

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, вказуючи, що після смерті ОСОБА_6 спадщину було прийнято ним як подружжям, їх спільним сином ОСОБА_5 та дочкою дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_4 Недобудований житловий будинок в с. Новосілки був придбаний ним у 2004 році під час шлюбу з ОСОБА_6 за 92000 грн. та оформлений на ім'я дружини згідно договору купівлі-продажу як незавершене будівництво. Відразу після придбання цього майна дружина захворіла, і вони були змушені відкласти завершення будівництва, яке продовжено лише після її смерті. Всього в період з травня 2006 року по листопад 2011 року ним витрачено більше 1000000 грн. на будівництво, будинок практично закінчено, але не зареєстровано відповідно до вимог законодавства. Таким чином він вважає, що ОСОБА_4 не має ніякого права на частину будівельних матеріалів з визнанням прав забудовника, а тільки на отримання вартості 1/6 коштів, витрачених спадкодавцем на придбання незавершеного будівництвом житлового будинку. Раніше між сторонами була домовленість про добровільний розподіл спадкового майна таким чином, щоб йому та ОСОБА_5 належала спірна земельна ділянка, а ОСОБА_4 буде належати житловий будинок в смт. Вендичани, право на який в порядку спадкування мають вони всі як спадкоємці, однак згодом ОСОБА_4 відмовилась від цієї домовленості. Вважає, що хоча спільний спадковий житловий будинок у встановленому порядку не зареєстрований, однак належав спадкодавцю на підставі правовстановлюючого документу, то суд вправі визнати за ним та сином право власності на 2/3 його частини. Також вважає за необхідне припинити право власності ОСОБА_4 на частку в спадковому майні, оскільки вона має право на 1/3 частину спадкового житлового будинку житловою площею 46,4 кв.м., при якому існує велика земельна ділянка, та якій їй пропонується отримати у власність в цілому. Просив визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частин земельної ділянки, припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину земельної ділянки, визнавши за ОСОБА_5 право власності на дану 1/3 частину, з виплатою грошової компенсації її вартості; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності на 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_3 житловою площею 46,7 кв.м., вартістю 84360,35 грн., та виділити цю частину житлового будинку ОСОБА_4; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з врахуванням коефіцієнту індексу зміни вартості будівництва 49469,94 грн. в рахунок компенсації за 1/6 частину коштів, витрачених ОСОБА_6 на придбання незавершеного будівництвом житлового будинку, зарахувавши суми, які належать їм за будинок у смт. Вендичан; в іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 частково задоволено, визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право забудовника на 1/6 частину недобудованого будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_4 з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на ім'я ОСОБА_2 документів, що посвідчують право власності; визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину земельної ділянки пл. 0,2014 га. та виділено 618 кв.м., що має форму багатокутника із зазначеними параметрами, в задоволенні інших вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 частково задоволено, визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на 2/3 частини земельної ділянки пл. 0,2014 га., в задоволенні інших зустрічних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що виділяючи позивачу 1/6 частину спадкового будинку, суд безпідставно не вказав, на яку саме частину будинку у позивача виникає право забудовника з правом введення в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів на своє ім'я. Таким чином, рішення суду про часткове задоволення позову не вирішує спору і фактично робить неможливим без виділення в натурі введення 1/6 частини в експлуатацію та подальше використання цієї частини будинку.

Відповідач ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що в основу рішення суду покладено висновок експертизи, який не відповідає вимогам закону, оскільки зроблений без фактичних обмірів та детального огляду тільки на підставі технічного паспорту станом на 2012 рік, який не відповідає стану об'єкта оцінки на час проведення експертизи, що призвело до ряду розбіжностей та помилок. Позивачем не надано належним чином завірених документів стосовно права власності на земельну ділянку, не визначено, яка вартість будівельних матеріалів та конструкцій належала спадкодавцю на момент відкриття спадщини, не визначено процент готовності недобудованого будинку, що унеможливило правильне вирішення спору. Також підлягає скасуванню рішення суду в частині відмови в задоволенні його позову про визнання за ним та сином права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_5, оскільки ним надано належні та допустимі докази приналежності спадкодавцю документи, в тому числі нотаріально завірений договір купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повному обсязі не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_6 за життя на підставі договору дарування від 21 травня 2001 року була зареєстрованим власником жилого будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_6

ОСОБА_6 також за життя належав незакінчений будівництвом житловий будинок 78 % готовності за адресою АДРЕСА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 11 серпня 2004 року, із переходом всіх обов'язків щодо забудови незакінченого будівництвом житлового будинку до покупця (а. с. 9 т. 1).

01 серпня 2005 року ОСОБА_6 одержала дозвіл на виконання будівельних робіт з завершення будівництва двоповерхового житлового будинку в АДРЕСА_8 відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої за № 109/05 04 червня 2005 року, будівельний паспорт, виданий ГАПБ при відділі містобудування та архітектури. Строк дії дозволу - липень 2007 року (а. с. 10 т. 1).

Також ОСОБА_6 за життя була власником земельної ділянки пл. 0,2014 га. кадастровий номер НОМЕР_1 згідно рішення Новосілківської сільської ради 13 сесії ХХІV скликання від 24 вересня 2004 року № 66 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 20 травня 2005 року (а. с. 12, 16 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла.

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися її чоловік ОСОБА_3, також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, та дочка ОСОБА_4, одержавши свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках на гараж, квартиру та нежитлові будівлі (а. с. 50 т. 1).

Згідно листа КП КОР «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» при проведенні технічної інвентаризації станом на 16 грудня 2010 року виявлено, що житловий будинок завершено будівництвом у 2008 році (підлягає здачі в експлуатацію). Будівництво завершено самочинно, строк дії дозволу на виконання будівельних робіт - липень 2007 року (а. с. 137 т. 1).

04 серпня 2015 року державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_9 в зв'язку із відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на зазначене майно (а. с. 135, 142 т. 1).

04 лютого 2016 року складено висновок експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 14085/15-43, згідно якого по даним технічного паспорту на будинок за 2012 рік визначено два можливі варіанти розподілу та виділу в натурі 1/6 частини будинку з надвірними спорудами та облаштуванням окремого входу в будинок, а також варіанти виділу в натурі 1/3 частини земельної ділянки пл. 0,2014 га. (а. с. 104 - 121 т. 1).

ОСОБА_3 надано документи на підтвердження здійснення ним будівельних робіт у будинку за адресою АДРЕСА_7, зокрема договір підряду від 03 березня 2009 року, акт виконаних робіт на будівельно-монтажні та інші роботи від 07 вересня 2009 року, договір-рахунок на газифікацію від 28 травня 2008 року, акт виконаних робіт по газифікації, квитанції та накладні про придбання будівельних матеріалів за 2011 рік, договір на улаштування покрівлі житлового будинку від 17 серпня 2006 року, акт приймання будівельних робіт за червень, липень, жовтень 2006 року, акт приймання будівельних робіт за квітень 2007 року, договір на улаштування огорожі житлового будинку (а. с. 146 - 201 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ч. 1 ст. 1217 ЦК України зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо будівництво здійснювалося згідно з законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Із доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що спірний будинок готовністю 78 % придбано спадкодавцем під час шлюбу із ОСОБА_7 і таким чином він є спільною сумісною власністю подружжя.

В 2005 році ОСОБА_6 одержала дозвіл на виконання будівельних робіт з завершення будівництва двоповерхового житлового будинку в АДРЕСА_8 відповідно до проектної документації, однак документи щодо проведення будівництва за даною адресою надані лише відповідачем за період із 2006 року після смерті дружини, а докази здійснення будівництва самою ОСОБА_6 сторонами не надані і відповідач у зустрічному позові ці обставини заперечував.

Разом із тим, ОСОБА_6 правомірно одержала статус забудовника шляхом одержання дозволу на виконання будівельних робіт, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як її спадкоємцями права власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом та за ОСОБА_2 права забудовника на 1/6 частину незавершеного будівництвом житлового будинку із врахуванням права на ? частку в майні подружжя ОСОБА_7 та рівності часток інших спадкоємців.

Однак, при цьому колегія суддів враховує, що при частковому задоволенні позовів, яким визнано за ОСОБА_2 право забудовника і визнано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_5, суд першої інстанції припустився помилки у повній адресі спірних об'єктів нерухомості, не зазначивши населеного пункту с. Новосілки.

Крім цього, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виділив в натурі ОСОБА_2 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2014 га., що становить 618 кв.м., має форму багатокутника, проклавши межі по визначеним лініям, із чим колегія суддів не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Визначення порядку користування земельною ділянкою без врахування даних обставин не ґрунтується на законі та є неможливим.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що поділ незавершеного будівництвом житлового будинку в натурі не проведено, конкретних приміщень сторонам не виділено, а тому визначення конкретного порядку користування земельною ділянкою до введення будинку в експлуатацію та його поділу в натурі є передчасним, позовні вимоги в даній частині задоволені судом безпідставно і рішення суду в даній частині не може вважатися законним та обґрунтованим.

Відмовляючи ОСОБА_3 в зустрічному позові про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності на 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_3 суд першої інстанції, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, взагалі своїх висновків в цій частині не мотивував.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення по суті заявлених позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_5 позовних вимог.

Так, знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення вимоги позивача ОСОБА_4 про визнання за нею права забудовника на 1/6 частину незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою АДРЕСА_10 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки до ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 до завершення будівництва перейшли права та обов'язки забудовника, що входять до складу спадщини.

Вимоги щодо виділу в натурі 1/6 частини будинку із конкретними приміщеннями не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підлягають до задоволення.

Також підлягають до задоволення вимоги позивачів про визнання за ними за кожним права власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2014 га. за адресою АДРЕСА_10 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні зустрічного позову про припинення права ОСОБА_2 на частку в праві власності на спадковий будинок, колегія суддів виходить із положень ст. 365 ЦК України, відповідно до якої право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Так, оскільки право власності позивачем та відповідачем на незавершений будівництвом житловий будинок за адресою АДРЕСА_7 на час розгляду справи не набуто, позовні вимоги про припинення права на частку в спільному майні заявлені ОСОБА_3 передчасно і задоволенню не підлягають.

Позов ОСОБА_3 в частині стягнення грошових коштів в розмірі 49469,94 грн. на користь ОСОБА_4 також не ґрунтується на вимогах закону та є недоведеним. В матеріалах справи наявні квитанції про внесення ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду 70760,12 грн. знецінення 1/6 грошових коштів, витрачених спадкодавцем на придбання будинку, розрахованих ним самостійно, без врахування ринкової вартості самого будинку, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 365 ЦК України (а. с. 16 - 17 т. 2).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині відмови в позові про визнання за ним та ОСОБА_5 права власності на будинок АДРЕСА_5 Могилів-Подільського району Вінницької області, колегія суддів приймає до уваги, що житловий будинок за вказаною адресою також входить до складу спадкового майна, оскільки із матеріалів справи вбачається, що право власності на даний будинок було зареєстровано за ОСОБА_6 21 травня 2001 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_6 і належним чином прийняли спадщину після її смерті, а отже на підставі ст. 1218 ЦК України вони отримують у спадщину також і зазначений будинок у відповідних частках, а тому за ними має бути визнане право власності на 1/3 частину будинку за кожним.

Заявляючи вимоги про розподіл спадкового майна, одночасно ОСОБА_3 просив виділити ОСОБА_4 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_3 на які ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мають право в порядку спадкування за законом.

Разом із тим порядок припинення права на частку заявлений у спосіб, не передбачений законом, вартість цієї частини спадкового майна не доведена, відтак позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Колегія суддів звертає увагу, що сама ОСОБА_2 не заявляла вимог про визнання за собою права власності на будь-яку частину зазначеного будинку, і що визнання права власності за особою на майно проти її волі не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, ОСОБА_3 заявлялися вимоги про припинення права власності ОСОБА_2 на частку в праві власності на земельну ділянку пл. 0,2014 га. з виплатою грошової компенсації її вартості та з виділенням їй у власність, разом із тим, на депозитний рахунок суду вартість 1/3 частини земельної ділянки не вносилась, і позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано жодної із підстав припинення права власності, зокрема, що частка ОСОБА_2 є незначною і не може бути виділена в натурі; що річ є неподільною; що спільне володіння і користування майном є неможливим; що припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, відтак в задоволенні даних вимог також необхідно відмовити.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в матеріалах справи доказів вартості земельної ділянки, вартості будівельних матеріалів та конструкцій на момент відкриття спадщини, процента готовності недобудованого будинку на час відкриття спадщини і на час розгляду справи, оскільки на обставини, пов'язані із вартістю даного майна, посилається сам ОСОБА_3 у своєму позові, бажаючи припинити право ОСОБА_2 на частку в спільному майні, а не ОСОБА_2, яка лише просила здійснити поділ майна в натурі.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 в силу вимог ст. 60 ЦПК України повинен був сам довести ці обставини, в тому числі шляхом звернення до суду із клопотанням про призначення експертизи, однак цього ним зроблено не було.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 364 ЦК України щодо права співвласника на поділ частки в натурі, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність зазначення конкретних приміщень в будинку, оскільки вона є не власником, а лише забудовником до введення будинку в експлуатацію.

Із наведених вище обґрунтувань колегія суддів відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_4 про виділ земельної ділянки площею 618 кв.м.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог із ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в розмірі 2597,17 грн. із кожного, та із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_5 в розмірі 354,71 грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, виділ його в натурі та встановлення порядку користування спадковим майном та зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про розподіл спадкового майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право забудовника на 1/6 частину незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою АДРЕСА_10 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2014 га. за адресою АДРЕСА_10 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_5 право власності за кожним на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2014 га. за адресою АДРЕСА_10 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_5 право власності за кожним на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_5 Могилів-Подільського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині позови ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_5 із кожного на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2597,17 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 354,71 грн. кожному.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Кулішенко Ю.М.

Яворський М.А.