Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/456/16-ц Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія 59 Доповідач Косигіна Л. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа - Державне казначейство України, про відшкодування збитків

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2016 року

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з державного бюджету на його користь шкоду (втрачену вигоду) в сумі 1064061 грн. 30 коп., завдану неправомірними діями Брусилівської райдержадміністрації.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.01.2015 року він звернувся до Брусилівської райдержадміністрації із заявою про надання в оренду 28 невитребуваних земельних часток (паїв), що розташовані на території Водотиївської сільської ради (реформованого КСП «Зоря полісся») Брусилівського району, для ведення фермерського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва). Однак, відповідач його заяву не розглянув, відповіді не надав, у зв'язку з чим постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року дії райдержадміністрації визнані протиправними. При цьому, суд зобов'язав Брусилівську райдержадміністрацію розглянути його заяви.

Розпорядженням Брусилівської райдержадміністрації № 334 від 16.11.2015 року йому відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що розташовані за межами Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок (невитребуваних часток паїв) на території даної сільської ради. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року дане розпорядження визнано протиправним та скасовано.

Позивач вважає, що неналежний розгляд заяви від 20.01.2015 року позбавив його можливості отримати земельні ділянки в оренду, використати їх для вирощування пшениці та отримання прибутку від її продажу, а відтак, на підставі ст. 56 Конституції України, ст.ст. 22, 1166, 1173 ЦК України просив позов задовольнити.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати, ухвалити нове, згідно чинного законодавства. Зазначив, що в рішенні суду не зазначено жодних юридичних підстав з посиланням на статтю Закону, на підставі якої відмовлено у задоволенні його позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Судом встановлено, що 20.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Брусилівської райдержадміністрації із заявою про надання йому в оренду для ведення фермерського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва) 28 невитребуваних земельних часток (паїв) на території Водотиївської сільської ради, орієнтовною площею 181,3439 га.

Рішенням комісії з розгляду звернень підприємств, організацій, установ і громадян щодо надання земельних ділянок від 19.02.2015 року було рекомендовано райдержадміністрації відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вищевказаної заяви. У зв'язку з цим, листом від 23.02.2015 року голова райдержадміністрації повідомив позивача про прийняте рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року визнано протиправним не розгляд Брусилівською райдержадміністрацією заяви ОСОБА_1 від 20.01.2015 року та зобов'язано розглянути вказані заяви (а.с. 10-12). Суд виходив з того, що лист від 23.02.2015 року та протокол від 19.02.2015 року носять рекомендаційний характер, та не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАСУ.

На підставі рішення комісії з розгляду звернень підприємств, організацій, установ і громадян щодо надання земельних ділянок від 11.11.2015 року, розпорядженням голови Брусилівської райдержадміністрації № 334 від 16.11.2015 року відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в оренду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року вищевказане розпорядження визнано протиправним та скасовано, зобов'язано райдержадміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2015 року щодо надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) на території Водотиївської сільської ради. (а.с. 6-9). Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не звертався із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а також, у зв'язку з відсутністю належних доказів того, що на момент звернення позивача земельні ділянки на території Водотиївської сільської ради перебували в користуванні у іншого суб'єкта господарювання.

Розпорядженням голови Брусилівської райдержадміністрації від 26.02.2016 року № 53, на підставі рішення комісії з розгляду звернень підприємств, організацій, установ і громадян щодо надання земельних ділянок від 25.02.2016 року, позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви про надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 року відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні вказаного розпорядження (а.с. 75-76). Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 року вищевказана постанова скасована, провадження у справі закрито, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 73-74).

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 13.07.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 29.08.2016 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування розпорядження голови Брусилівської райдержадміністрації від 26.02.2016 року № 53, оскільки на час звернення ОСОБА_1 із заявою про надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району, тобто на 20.01.2015 року, дані ділянки перебували в оренді іншого суб'єкта господарювання (а.с. 69-72).

Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що неналежний розгляд відповідачем заяви від 20.01.2015 року позбавив його можливості отримати земельні ділянки в оренду, використати їх для вирощування пшениці та отримання прибутку від її продажу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди у розмірі 1064061 грн. 30 коп. базуються на розрахунку можливого прибутку, є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях, не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Отже, позивачем не доведено реальність намірів та можливість реального отримання заявленої в позові суми як прибутку. Крім того, рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 13.07.2016 року встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району дані ділянки перебували в оренді іншого суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді