Справа № 359/7073/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/2057/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 31 04.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» про стягнення суми індексації розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення суми індексації розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом. Заявлений позов мотивував тим, що йому в 1968 році у віці 6 років було завдано тяжких тілесних ушкоджень в трансформаторному пункті № 1298, що належить відповідачу, внаслідок чого він став непрацездатним інвалідом 2 групи з дитинства довічно. Згідно рішення Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіянні шкоди було визнано відповідача, і за ним було визнано право на відшкодування шкоди в звязку з каліцтвом згідно ст. 462 ЦК УРСР. Рішенням Залізничного районного суду від 09 липня 2001 року визнано за ним право на відшкодування витрат на побутовий та звичайний догляд довічно і зобовязано відповідача сплачувати необхідні платежі. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року було стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_2 за період з 01 березня 2015 року по 01 липня 2016 року витрати на побутовий догляд та витрати на звичайний догляд в загальному розмірі 15900 грн. Оскільки за період з 01 березня 2015 року по 01 липня 2015 року, протягом якого відповідач був зобовязаний відшкодувати шкоду, останній рішення суду не виконував, відбувалося підвищення вартості життя, визначений судовим рішенням розмір відшкодування шкоди на побутовий та звичайний догляд за цей період відповідно до ст. 1208 ЦК України підлягає індексації. Просив проіндексувати розмір відшкодування шкоди на звичайний та побутовий догляд, визначений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року, у звязку із збільшенням вартості життя, та стягнути із відповідача на його користь 6172 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2017 рокупозов ОСОБА_2 частково задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача суму індексації розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, в розмірі 6127,86 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Відповідач ПАТ «Київенерго», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судом при постановленні оскаржуваного рішення не враховано, що Порядок № 1078 визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення та поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують найману працю найманих працівників. Відповідно до переліку обєктом індексації є особа, яка перебуває у трудових відносинах з підприємством, установою чи організацією, якою позивач не є. Крім того, за правилами ст. 1208 ЦК України підлягає індексації у разі підвищення вартості життя лише розмір виплат у відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, які не мають разового характеру та стягуються щомісячними платежами на протязі тривалого часу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає даним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення суми індексації розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач ухилявся від сплати відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, стягнутої за рішенням суду, дана сума підлягає індексації на підставі ч. 1 ст. 1208 ЦК України та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 23 червня 1968 року ОСОБА_2 зайшов у відкритий трансформаторний пункт №1298 та зазнав тяжких тілесних ушкоджень. Рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року відповідач був визнаний винним у заподіянні ОСОБА_2 каліцтва. Іншим рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 9 липня 2001 року за позивачем було визнано право на побутовий та звичайний догляд довічно (а. с. 6 - 9).

В період часу з 01 березня 2015 року до 01 липня 2016 року АЕК «Київенерго» ухилялось від забезпечення позивача цими видами догляду. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 червня 2016 року з відповідача на користь ОСОБА_2 були стягнуті витрати на побутовий та звичайний догляд в розмірі 15924 грн. (а. с. 10 - 11).

З листа заступника начальника Головного управління статистики у м. Києві № 07.2-04/401 від 08 лютого 2017 року та роздруківок з офіційного сайту газети «Урядовий курєр» вбачається, що протягом березня 2015 року червня 2016 року індекс споживчих цін (індекс інфляції) збільшився на 38,54% (1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,020 х 1,007 х 1,009 х 0,996 х 1,010 х 1,035 х 1,001 х 0,998 х 100 100) (а. с. 33 63).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Таким чином, законом передбачене право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоровя.

У контексті зазначеної норми наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

За змістом ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі поданих доказів, які належним чином оцінені, правильно застосувавши положення цивільного закону, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення індексації по відшкодуванню шкоди на звичайний та побутовий догляд, оскільки відповідним рішенням суду відповідача зобовязано відшкодувати позивачу вказані суми, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на день ухвалення рішення, проте за період з 01 березня 2015 року по 01 липня 2016 року вартість життя підвищилися, однак не враховувалася при обчисленні розміру відшкодування, тому стягненню підлягає різниця між сумою, яка мала бути виплачена позивачу та сумою, яка фактично стягується.

Судом першої інстанції встановлено, що за період з 01 березня 2015 року по 01 липня 2016 року індекс інфляції зріс на 38,54 %. Даний розмір відповідає даним Державного комітету статистики України та перевірений шляхом множення помісячних індексів в процентному вимірі між собою (11,108 х 1,140 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,020 х 1,007 х 1,009 х 0,996 х 1,010 х 1,035 х 1,001 х 0,998 х 100 100).

Зважаючи на вказаний розрахунок приросту індексу споживчих цін, розмір відшкодування шкоди на звичайний та побутовий догляд у звязку зі збільшенням вартості життя, що підлягає стягненню з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_2, становитиме 6127,86 грн. (15900 грн. х 38,54 % : 100 %).

Розмір стягнутого судом першої інстанції відшкодування ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи та доводами апеляційної скарги не спростований.

Оцінюючи правильність висновків суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує положення Конвенції про права осіб з інвалідністю, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права осіб з інвалідністю і Факультативного протоколу до неї» № 1767-VI від 16 грудня 2009 року, зокрема, в п. 28 якої передбачено, що держава має забезпечувати достатній життєвий рівень та соціальний захист осіб з інвалідністю. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на соціальний захист і на користування цим правом без дискримінації за ознакою інвалідності й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права, в тому числі шляхом забезпечення особам з інвалідністю та їхнім сімям, доступу до допомоги з боку держави з метою покриття витрат, повязаних з інвалідністю, зокрема належного навчання, консультування, фінансової допомоги та тимчасового патронажного догляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що за вимогами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 відсутні підстави для індексації розміру відшкодування шкоди, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що заявлений спір вирішено відповідно до положень ст. 1208 ЦК України.

Крім того, відповідач посилається на те, що Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, проте відповідач залишив поза увагою той факт, що відповідними рішеннями судів було встановлено право позивача на відшкодування шкоди у звязку з втратою працездатності та його зобовязання довічно відшкодовувати витрати на побутовий та звичайний догляд, а рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року лише встановлено такий розмір шкоди та стягнуто її в примусовому порядку, оскільки ПАТ «Київенерго» не виконувало покладених на нього зобовязань.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_3