Справа №485/1620/16-ц 29.03.2017 29.03.2017
Справа № 485/1620/16-ц
Провадження №22-ц/784/758/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду-Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої : Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання -Андрієнко Л.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 1 лютого 2017 року по справі за позовом

ОСОБА_4, ОСОБА_5

до

Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, третя особа - Снігурівська районна державна адміністрація

про визнання в порядку спадкування права на земельну частку(пай),-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку(пай).

Позивачі зазначали, що їхній матері ОСОБА_6 померлій 27 лютого 1997 року, на підставі сертифікату серії МК №0212962, що виданий 7 листопада 2000 року Снігурівською райдержадміністрацією, належало право на земельну частку (пай) розміром 8,12 умовних кадастрових гектарів у КСП «Широке». За життя мати склала заповіт, яким заповіла все належне їй на момент смерті майно позивачам у рівних частках. Спадщину вони прийняли вчасно, однак в оформленні спадкових прав нотаріус їм відмовила, оскільки сертифікат про право на пай був виданий матері після її смерті. Позивачі вказували, що до списку членів КСП "Широкий" до державного акту на право колективної власності від 24 квітня 1997 року мати не була включена помилково, оскільки тривалий час працювала у радгоспі "Широкий" та з радгоспу вийшла на пенсію.

Посилаючись на вказане позивачі просили визнати за ними у рівних частках право на земельну частку (пай) розміром 8,12 умовних кадастрових гектарів у КСП «Широке», що належала їх матері, в порядку спадкування.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 1 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує на порушення судом матеріального та процесуального права, а також на те, що суд не врахував, виділення земельної ділянки в натурі на підставі сертифікату та, що сертифікат ніким не оспорено, в звязку з чим, просив вказане рішення суду скасувати та постановити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які зявились в судове засідання дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із спадкової справи ОСОБА_6 померла 27 лютого 1997 року (а.с. 58).

Спадщину після її смерті прийняли її діти: сини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі заповіту ( а.с. 56, 62).

На підставі сертифікату, який також міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Широкий» (а.с. 60).

Постановою від 26 жовтня 2016 року державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 відмовив позивачам у справі, як спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельний пай розміром 8,12 га за заповітом, після смерті матері ОСОБА_6 з тих підстав, що правовстановлюючий документ на вказане майно виданий на імя спадкодавиці після її смерті (а.с. 5).

На обґрунтування позовних вимог, позивачі надали докази того, що їх мати ОСОБА_6 була членом КСП «Широкий» та не включення її в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) було помилковим.

Так, спадкодавиця ОСОБА_6 працювала в радгоспі "Широкий" та звільнена з виходом на пенсію 01.02.1991 року, як зазначено в довідці ТОВ СП "Нібулон" № 216 від 29 листопада 2016 року (а.с.12). Таким чином, спадкодавиця відноситься до осіб, які мали право на участь в паюванні землі.

Відповідно до довідки ТОВ СП «Нібулон» від 17 січня 2017 року за № 5 вбачається, що радгосп «Широкий» 10 січня 1997 році було реорганізовано в КСП «Широкий», державну реєстрацію якого припинено 20 квітня 2000 року, в звязку з приєднанням до ССГП «Нібулон» (а.с. 11, 74).

На загальних зборах членів КСП «Широкий» 27 лютого 1997 року протоколом № 2 були затверджені списки членів КСП та колишніх членів КСП "Широкий", які досягли пенсійного віку і мають право на земельний пай (а.с. 21-26). Прізвище спадкодавиці ОСОБА_6 в даних списках відсутнє.

На підставі вказаних затверджених списків 24 квітня 1997 року КСП "Широкий" отримало Державний акт на право колективної власності на землю (а.с.17-20).

Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, відповідно до змісту наведеної норми, право на земельний пай виникає у члена підприємства, кооперативу, товариства, з дня отримання державного акту на право колективної власності на землю. А відповідно і право на земельну частку (пай) та на її виділ, згідно з встановленими загальними правилами ст. 364 ЦК України, виникає в осіб, які набули право колективної власності, тобто, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства.

Підстави виникнення цивільних прав та обовязків осіб визначені статтею 11 ЦК України, серед яких значиться і безпосередньо акти органів державної влади.

У даній справі актом органу державної влади, який є підставою для виникнення права колективної власності на землю, є відповідний Державний акт на право колективної власності на землю, виданий 24 квітня 1997 року.

Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 25 ЦК України всі фізичні особи мають цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність), цивільна правоздатність припиняється у момент її смерті.

Враховуючи, що спадкодавиця ОСОБА_6 на час отримання КСП «Широкий» Державного акту на право колективної власності на землю померла та її цивільна правоздатність, а саме здатність набувати цивільні права та обовязки припинилася, тому вона не набула відповідного права на колективну власність на землю. Відсутність такого права унеможливлює і виділ частки з колективної власності.

Нормами ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Оскільки спадкодавиця ОСОБА_6 за життя не набула права колективної власності на землю та, відповідно, права виділу земельної частки (паю), то відсутні підстави і для спадкування вказаних прав.

Враховуючи наведене, районний суд, повно та всебічно дослідив обставини справи, доказам, які надали сторони надав належну оцінку та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Також районний суд надав належну оцінку тим обставинам, що хоча рішенням Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15 лютого 2000 року затверджено списки громадян, які мають право на земельну частку (пай), в яких під № 13 зазначено прізвище ОСОБА_6, та вирішено передати у колективну власність КСП "Широкий" додатково 105,56 га умовних кадастрових гектарів із резервного фонду, з подальшою видачею Сертифікату на право на земельну частку (пай) при розпаюванні КСП "Широке" серія МК №0212962 від 7 листопада 2000 р. на імя ОСОБА_6, однак таке не вплинуло на спадкові права позивачів (а.с.87-89).

Вірну оцінку також районний суд надав показам свідків допитаних в судовому засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, зазначивши, що такі докази у спірних правовідносинах не є допустимими відповідно до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України.

Оскільки апеляційна скарга фактично відтворює зміст позовної заяви та не містить обґрунтованих доводів на оспорення висновків суду, вона підлягає відхиленню.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія дійшла висновку про відсутність підстав передбачених ст. 309 ЦПК України для його зміни чи скасування, а тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказане рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_11

ОСОБА_12