АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 688/722/14-ц
Провадження № 22-ц/792/669/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М., Гринчука Р.С.

секретар Гриньова А.М.

з участю : представника позивача, відповідача, її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/722/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка подана її представником ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 30 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3 та Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності, виселення з предмету іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, відповідача, її представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ПАТ «Дельта банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, свої вимоги позивач обґрунтовував наступним. 25.04.2008 між АКІБ УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 24 800 доларів США, строком до 24.04.2018 або достроково зі сплатою 14% річних. З метою забезпечення виконання грошового зобовязання ОСОБА_1 передала у іпотеку свою квартиру № 70, по вул. К.Маркса, 31 в м. Шепетівка, відповідно до договору іпотеки № 84334 від 25.04.2008.

Через неналежне виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 49090, 80 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 392 382, 76грн.

В грудні 2011 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами відбулася заміна позикодавця на ПАТ «Дельта Банк».

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/669/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 19, 27

В рахунок виконання основного зобовязання щодо повернення заборгованості за кредитом, позивач просив, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно. Визнати за банком право власності на зазначену квартиру та припинити право власності Іпотекодавця ОСОБА_1, виселити її та усіх мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2014 року позов задоволено частково, в рахунок виконання основного зобовязання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 в сумі 49 090,80 доларів США, що еквівалентно 392 382,76грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру № 70 загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., яка розташована у м. Шепетівка по вул. К.Маркса, 31, Хмельницької області та належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Шепетівською районною державною нотаріальною конторою 05 жовтня 2001 року, реєстр № 1551, шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно.

Виселено ОСОБА_1 з квартири № 70, загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 24.7 кв.м., яка розташована у м. Шепетівка по вул. К. Маркса, 31, Хмельницької області.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала через свого представника ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом норм матеріального права в частині виселення її з квартири. На думку апелянта, судом не прийнято до уваги вимоги ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР, з якої вбачається, що неможливо виселити особу без надання іншого житлового приміщення, як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Висновок суду є помилковим про підставність виселення осіб, які проживають у квартирі придбаній не за кредитні кошти, чим порушено житлове право ОСОБА_1

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку не оскаржується.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним іноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0 за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 24800 доларів США на споживчі цілі із сплатою відсотків за користування ним у розмірі 14 % річних з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2018 року.

В цей же день між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору №№ 0 від 25 квітня 2008 року. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

8 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу права за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до боржників, які уклали договора з ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк»), в тому числі і по кредитному та іпотечних договорах, які є предметом даної справи.

В звязку з невиконанням позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення кредиту станом на 22 листопада 2013 року в позичальника виникла заборгованість перед банком в загальній сумі 49090,80 доларів США,

Оскаржуваним рішенням суду в рахунок виконання основного зобовязання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 в сумі 49 090,80 доларів США, що еквівалентно 392 382,76грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру № 70 загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., яка розташована у м. Шепетівка по вул. К.Маркса, 31, Хмельницької області та належить ОСОБА_1 на праві особистої власності шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно.

Виселено ОСОБА_1 з даної квартири.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст. 40 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Порядок виселення із займаного житлового приміщення встановлено ст. 109 Житлового кодексу, відповідно до ч. 2 якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 Житлового кодексу встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1449цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2830цс15, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права, особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 Житлового кодексу постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Отже, за змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Як вбачається з даної справи в іпотеку передано квартиру, придбану не за рахунок отриманих кредитних коштів, а в ОСОБА_1 відсутнє інше постійно житло, тому колегія суддів вважає, що відсутні законні підстави для виселення ОСОБА_1 із зазначеної квартири без надання їй іншого постійного житла.

Однак суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги чинного законодавства увагу не звернув та без достатніх на те підстав виселив ОСОБА_1 з квартири при зверненні стягнення на предмет іпотеки, а тому рішення суду в частині виселення ОСОБА_1 з предмету іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 30 квітня 2014 року в частині виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення:

В позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про виселення з квартири АДРЕСА_3 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Суддя (підпис) Л.М. Грох

Суддя (підпис) Р.С. Гринчук

Згідно з оригіналом ОСОБА_6