441/1558/16-ц 2/441/119/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

при секретарі - Цап І.М.,

позивача- ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Яворівської районної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В:

08.11.2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Яворівської районної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що до 03.03.2014р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 (а.с.8).У шлюбі в них народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Вказала, що сімейні відносини у них не склалися, тому розірвали шлюб, з 2013 року відповідач жодного зв'язку з сім'єю не підтримує та участі у вихованні дочки не приймає, матеріальної допомоги крім аліментів на її утримання в розмірі 400 грн. не надає.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, викладені в позовній заяві.

Відповідач просить не позбавляти його батьківських прав, мотивуючи тим, що любить свою дочку, з 17 жовтня 2013 року кожен місяць своєчасно сплачує аліменти, не допускає заборгованості. Стверджує, що позивачка чинить йому перешкоди у побаченні та спілкуванні з дитиною.

Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, як орган опіки та піклування письмово висловилась на підтримку висновку комісії з питань захисту прав дитини при Яворівській РДА Львівської обл. від 08.12.2016 р., вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32-33), просить позов задоволити.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються матір»ю та батьком позивачки, а отже бабусею і відповідно дідусем для ОСОБА_3 Вони пояснили, що відповідач чотири роки не бачив дитини, жодним чином не піклувався про свою дочку, самоусунувся від її виховання, за весь час не проявляв заінтересованості в її подальшій долі.

Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

- батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- батьки зобов'язані поважати дитину;

- передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї;

- забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини;

- забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Судом встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 24.01.2014р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста)грн. 00коп. щомісячно, починаючи з 17.10.2013р. (а.с.9-11).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини.

Так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.02.2012 р. убачається, що батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1, мати - ОСОБА_6, шлюб між ними розірвано 03.03.2014 р. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці було присвоєно прізвище - «Жміковська» (а.с. 8).

З висновку органу опіки та піклування Яворівської РДА Львівської області видно, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 зараз проживає разом з матір'ю - ОСОБА_2, відповідач протягом чотирьох років не виконує батьківських обов'язків по догляду, вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, не цікавиться її життям, навчанням, здоров'ям, тому його слід позбавити батьківських прав. Дочка ОСОБА_7 перебуває на повному утриманні своєї матері (а.с.32-33).

Однак, суд при прийнятті рішення приймає до уваги як покази позивача так і відповідача, та враховує при цьому інтереси малолітньої дитини.

В судовому засіданні відповідач спростував свою поведінку, пояснив, що колишня дружина постійно провокувала скандали в присутності дитини, не дозволяла бачити дитину та займатися її вихованням. Для того, щоб не травмувати психіку дочки, змушений був піти з сім'ї. Однак з 17 жовтня 2013 року він регулярно сплачує аліменти на утримання дочки, заборгованості по оплаті аліментів немає, що підтвердила сама позивачка.

Із акту обстеження матеріально - побутових умов проживання позивачки від 19 жовтня 2016 року (а.с.12) убачається, що ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_7 проживають у батьківському будинку, кімната для дитини світла і затишна, тобто житлово-побутові умови позивачки є цілком придатними для виховання там малолітньої дочки.

Згідно довідки про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб №643 від 15.08.2016р. малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає і зареєстрована в с. Кам»янобрід Яворівського району Львівської області разом з матір»ю.

Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, а саме:

ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку д самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками;

жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо;

хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками;

як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування;

якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Згідно з ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти із обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Враховуючи такі вимоги та зважаючи:

на покликання відповідача, що він любить свою дочку, скучає за нею, усвідомив неправильність своєї поведінки, хоче піклуватися і дбати про неї;

що обставин, які б вказували на непоправну нездатність відповідача спілкуватись з дочкою та забезпечити їй належне виховання, або ж, які б становили реальну небезпеку для життя і здоров'я дитини не має, а спроба відповідача спілкуватись з дочкою може бути підтримана відповідним виконанням своїх службових обов'язків службою у справах дітей.

В матеріалах справи відсутні переконливі докази умисної та винної поведінки ОСОБА_1 щодо ухилення від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини, як підтвердила позивачка вона не готова давати дитину відповідачеві.

Свідчення батьків позивачки суд приймає до уваги, проте не покладає їх в основу рішення, оскільки вони не є належним доказом про ухилення ОСОБА_1 від виховання дитини, та не свідчать про негідну поведінку відповідача.

З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні позову та попереджає відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Яворівської районної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав у відношенні до дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу через Городоцький районний суд до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяН. І. Яворська