АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7805/13-ц 22-ц/774/87/К/17
Справа № 210/7805/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/87/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 27 (VI) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем: Євтодій К.С.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

представника позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_2, третя особа - Приватне підприємство «Ксенія», про стягнення заборгованості за договором поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство „Перший Український міжнародний банк (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулось з позовом ОСОБА_2, третя особа - Приватне підприємство «Ксенія» (далі ПП «Ксенія»), про стягнення заборгованості за договором поруки.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що внаслідок порушення третьою особою ПП «Ксенія» зобовязань за кредитним договором KRR-22-1338/11 від 08 листопада 2011 року утворилась заборгованість в розмірі 2529826,17 грн.

За вище вказаним кредитним договором позивачем ПАТ «ПУМБ» надав третій особі - ПП «Ксенія» кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000,00 грн., а позичальник зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені графіком, але не пізніше 08.05.2013 року.

Також у цей же день між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № KRR-22-1342/11, згідно з умовами якого останній поручився перед Банком за виконання ПП «Ксенія» взятих на себе кредитних зобовязань у повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Впродовж дії кредитного договору KRR-22-1338/11 від 08 листопада 2011 року між Банком та ПП «Ксенія» укладено численні додаткові угоди до нього - № 1 від 24.05.2012 р., № 2 від 20.07.2012р., № 3 від 03.08.2012 р.,

Крім того, між Банком та ОСОБА_2 укладено 24.05.2012 р. додаткову угоду № 1 до договору поруки № KRR-22-1342/11 від 08.11.2011 р.

У звязку із неналежним виконанням третьою особою - ПП «Ксенія» взятих на себе зобовязань за кредитним договором, станом на 07.08.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 2529826,17 грн., яка й підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача разом із понесеними судовими витратами в сумі 3441,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2014 року, в якому ухвалою цього ж суду від 08 квітня 2016 року виправлено описку, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 529 826,17 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 075 928,17 гривень; заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 269 984,41 гривні та пеня за порушення строків повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом - 183 913,59 гривень.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд зазначеного заочного рішення суду.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що основний боржник за кредитним договором ПП «Ксенія» було ліквідовано рішенням Господарського суду Дніпропетровської області та внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення зазначеної юридичної особи.

Проте, на думку апелянта, судом не враховано те, що у звязку з ліквідацією боржника за кредитним договором, договір поруки також повинен бути припиненим, що позбавляє позивача права вимоги до відповідача як до поручителя за кредитним договором зобовязання, по якому припинені.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 2529826,17 грн, яка утворилась у звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за договором поруки, укладеним з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та третьою особою по справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2011 року між ПАТ «ПУМБ» та ПП «Ксенія» було укладено Кредитний договір № KRR-22-1338/11, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000,00 грн., а позичальник зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені графіком, але не пізніше 08.05.2013 року (а.с 9-17).

Разом з тим, 08 листопада 2011 року між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № KRR-22-1342/11, згідно з умовами якого останній поручився перед Банком за виконання ПП «Ксенія» взятих на себе кредитних зобовязань у повному обсязі. (а.с.38-40, 41).

Відповідно до п. 3.2. Договору поруки, відповідач, як поручитель, зобовязаний був виконати предявлену йому позивачем вимогу в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Впродовж дії кредитного договору KRR-22-1338/11 від 08 листопада 2011 року між Банком та ПП «Ксенія» укладено численні додаткові угоди до нього - № 1 від 24.05.2012 р., № 2 від 20.07.2012р., № 3 від 03.08.2012 р. (а.с.9-17, 18-21, 22-23, 24).

Крім того, між Банком та ОСОБА_2 укладено 24.05.2012 р. додаткову угоду № 1 до договору поруки № KRR-22-1342/11 від 08.11.2011 р.

У звязку із неналежним виконанням як боржником - ПП «Ксенія» взятих на себе зобовязань за кредитним договором, станом на 07.08.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 2529826,17 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 075 928,17 гривень; заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 269 984,41 гривні та пеня за порушення строків повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом - 183 913,59 гривень (а.с. 5-6).

15.01.201 року Банком за вих. DNI-61/31 на адресу поручителя - відповідача ОСОБА_2 направлено вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 42).

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором Банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.2.3 кредитного договору, використав право достроково стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, предявивши у 15.01.2013 року вимогу щодо виконання зобовязань за договором поруки.

Верховним Судом України у постанові № 6-190цс14 від 25.01.2015 року зроблено правовий висновок про те, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Крім того, Верховним Судом України у постанові № 6-263цс15 від 07.10.2015 року зроблено правовий висновок про те, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непредявлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обовязки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

З матеріалів справи вбачається (а.с.42), що у звязку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право на повернення кредиту достроково шляхом вчинення надсилання вимоги 15.01.2013 року поручителю ОСОБА_2Є - відповідачу по справі.

На думку колегії суддів, письмова вимога про погашення заборгованості та пені, яка обрахована у такий спосіб, свідчить про те, що банк, поряд із простроченими платежами, вимагав дострокового повернення частини кредиту що залишився, тобто змінив строк виконання зобовязання.

З огляду на викладене, слід виходити з того, що передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк предявлення кредитором вимог до поручителів повинен обчислюватись з часу надсилання вимоги про виконання зобовязань за договором поруки.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ «ПУМБ», вона була подана до суду у жовтні 2013 року (а.с. 1), тобто з пропуском шестимісячного строку.

Оскільки в матеріалах відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений, то в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинила свою дію.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку із пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до поручителя із вимогами за основним зобовязанням.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3,4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2014 рокускасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_2, третя особа - Приватне підприємство «Ксенія», про стягнення заборгованості за договором поруки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: