Справа № 283/2512/16-ц
Провадження №2/283/47/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Даниленко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про визнання права спільної сумісної власності на квартиру,-

встановив:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що сторони під час перебування у шлюбі придбали квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За таких обставин просить позов задовольнити.

Відповідач і його представник позов не визнали та пояснили, що квартира АДРЕСА_1 придбана відповідачем за 189904 гривні. 90000 гривень на придбання квартири відповідач отримав в кредит. 70000 гривень він позичив у своїх знайомих, а решту коштів йому надали батьки. Таким чином відповідач придбав квартиру хоч і під час шлюбу з позивачем, але за свої особисті кошти, а тому вона є його особистою власністю.

Представник третьої особи до суду не з?явився. Від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшло пояснення в якому воно вказало, що дійсно між банком та відповідачем укладений кредитний договір за яким банк надав відповідачу кредит для придбання квартири в розмірі 90000 гривень. Поручителем за вказаним кредитним договором виступає позивач, яка поручилась в повному обсязі відповідати за виконання відповідачем своїх зобов?язань за кредитним договором. За період з 13 серпня 2014 року по 11 січня 2017 року погашено основної суми боргу 11331 гривня 47 копійок та відсотки в розмірі 43084 гривні 40 копійок.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Статтею 60 СК України визначен о, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим обєктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобовязань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобовязання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2012 року (а.с. 7), який рішенням Малинського районного суду від 18 серпня 2016 року був розірваний (а.с. 8). За час перебування у шлюбі, а саме 13 серпня 2014 року, відповідач на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 28-31). Дана квартира була придбана відповідачем за нотаріально засвідченою згодою позивача № 1030 від 13 серпня 2014 року, про що зазначено в самому договорі (а.с. 28). Дана квартира придбана за 189904 гривні (а.с. 29).

13 серпня 2013 року відповідач уклав з Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» договір про іпотечний кредит № 14928305 (а.с. 9-14). Відповідно до цього договору банк надав відповідачу кредит для придбання вищевказаної квартири в розмірі 90000 гривень. Даний договір укладений відповідачем за згодою позивача (а.с. 11 зворот), яка також є поручителем і на підставі договору поруки № 14928305/1 від 13 серпня 2014 року поручилась в повному обсязі відповідати за невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором про іпотечний кредит (а.с. 15-19).

Крім того 13 серпня 2014 року відповідач уклав з Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» іпотечний договір № 14928305/1 за яким для забезпечення виконання умов договору про іпотечний кредит № 14928305 надав в іпотеку придбану ним квартиру (а.с. 20-27). Іпотечний договір також укладений відповідачем за згодою позивача (а.с. 44).

12 грудня 2014 року позивач зареєструвалась у придбаній відповідачем квартирі, що вбачається з паспорту позивача (а.с. 6).

Також для придбання квартири відповідач позичив кошти в розмірі 70000 гривень, що підтверджується розписками (а.с. 61-62).

Решту коштів в розмірі 29904 гривні, як пояснив відповідач та свідок ОСОБА_5, відповідачу позичили його батьки. Однак дана обставина не підтверджується жодними доказами, а тому суд вважає, що ці кошти є спільною сумісною власністю сторін.

Крім того з вищевказаних доказів вбачається, що відповідач використав кошти, отримані за договорами позики (а.с. 61-62) та договором про іпотечний кредит (а.с. 9-14) в інтересах сім?ї, придбавши для неї вищевказану квартиру. Про це свідчить порука позивача, її реєстрація в цій квартирі, сплата спільних сумісних коштів в розмірі 29904 гривні та повернення частини кредиту в період шлюбу за спільні сумісні кошти (а.с. 13-14, 43).

Оскільки відповідач уклав договори позики, договір про іпотечний кредит та договір купівлі-продажу квартири в інтересах сім?ї, то і отримана ним квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісної власністю сторін.

Про це також вказав Верховний Суд України в своїй постанові № 6-539 цс16 від 14 вересня 2016 року.

За таких обставин суд задовольняє позов в повному обсязі.

Вирішуючи питання про сплату судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 174, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 60, 61, 65 СК України,-

вирішив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 1899 гривень 04 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6