1Справа № 335/3076/16-ц 2/335/79/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, про визнання права власності, який в процесі судового розгляду уточнювала.

В обґрунтування позову (з урахуванням уточнення) зазначала, що 6 грудня 2013 р. помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя, з яких ? частина квартири належала його сину ОСОБА_7, який помер 10 вересня 2013 р., а ? частина матері ОСОБА_7 ОСОБА_8, яка померла 18 жовтня 2007 р. ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, але не встиг за життя оформити свої спадкові права. Через не оформлення спадкових прав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 позивачеві державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок чого позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_6

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, а також шляхом розміщення оголошення у засобах масової інформації. Причини неявки до суду відповідач не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи у судовому засіданні, яке відбулось 15.12.2016, позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що відсутні оригінали документів, які є доказами по справі, а також тому, що не було залучено орган опіки та піклування до участі у справі, який мав би надати висновок щодо огляду квартири, оскільки зачіпаються права неповнолітньої дитини ОСОБА_5 Також вказав, що позивачем не доведено підстав, за яких право власності не було зареєстровано за життя померлих спадкоємців. У судове засідання 11 січня 2017 р. представник, третя особа не зявились, від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через його хворобу, яке було визнано судом необґрунтованим через відсутність доказів вказаних представником обставин. Також у судове засідання не прибув ОСОБА_4, який є батьком неповнолітньої ОСОБА_5, та повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_10 (ч. 5 ст. 76 ЦПК України), причин неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності третьої особи та його представника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 291 від 6 лютого 2002 р. та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 (нині пр. Соборний)/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя та технічного паспорту від 18 липня 2008 р., квартира належить на праві власності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 по ? частині кожному (арк. справи 1315).

Згідно з довідкою про вартість майна, складеною субєктом оціночної діяльності ОСОБА_11, вартість вказаної квартири станом на 12.01.2016 складає 294 746 грн. (арк. справи 32).

18 жовтня 2007 р. померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 21 жовтня 2007 р., актовий запис № 9574 від 21 жовтня 2007 р. (арк. справи 74).

Після її смерті була заведена спадкова справа № 74/2008. З матеріалів спадкової справи випливає, що 31.01.2008 до приватного нотаріуса ОСОБА_12 звернулись ОСОБА_13 та 01.04.2008 ОСОБА_7 із заявами про прийняття спадщини (арк. справи 91). 06.09.2008 вказані особи звернулись до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом.

ОСОБА_7 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 18 серпня 1978 року, актовий запис № 3234 від 19 листопада 1968 р. (арк. справи 12).

06.09.2008 державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_13 та ОСОБА_7, згідно з якими кожен з них успадкував по ? частині спадкового майна, яке складалось з ? частини вищезазначеної квартири. Таким чином, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 успадкували по ? частині квартири (арк. справи 9798).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2013 р. у цивільній справі № 335/3573/13-ц за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_7, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, яке набрало законної сили 22.07.2013, встановлено, що 10.06.2012 померла ОСОБА_13, яка доводилась дружиною ОСОБА_14 Спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_14 та донька ОСОБА_3 Однак, через те, що ОСОБА_13 за життя не зареєструвала своє право власності, у тому числі, на ? частину квартири АДРЕСА_2 (нині пр. Соборний)/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус відмовив ОСОБА_14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказаним рішенням суду за ОСОБА_14 визнано право власності на ? частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_13, померлої 10.06.2012 (арк. справи 153154).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ? частина квартири АДРЕСА_2 (нині пр. Соборний)/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя належить ОСОБА_14 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/3573/13-ц від 12.07.2013 (арк. справи 47). Дані про право власності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 містяться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який діяв до утворення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк. справи 48).

27.08.2016 державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори видано ОСОБА_5, третій особі у даній справі, свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя після смерті її діда ОСОБА_14 (арк. справи 149).

Таким чином, з урахуванням наданих суду документів суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 належала ? частина квартири АДРЕСА_2 (нині пр. Соборний)/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя на підставі свідоцтва про право власності на житло № 291 від 6 лютого 2002 р., та ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.09.2008 державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори.

Та обставина, що ОСОБА_7 не зареєстрував своє право власності на ? частину квартири не спростовує відсутність в нього відповідного права на цю частину квартири. З цього приводу суд зазначає, що у разі, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

10 вересня 2013 р. помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 17 вересня 2013 р., актовий запис № 4944 від 12 вересня 2013 р. (арк. справи 9).

Після смерті ОСОБА_7 залишилася спадщина у вигляді ? частин квартири АДРЕСА_2 (нині пр. Соборний)/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя, які належали померлому на підставі вищезазначених документів.

Після смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_15 була заведена спадкова справа № 33/2013 (арк. справи 10).

З матеріалів спадкової справи № 33/2013 випливає, що 18.09.2013 ОСОБА_6, батько померлого, звернувся із заявою про прийняття спадщини (арк. справи 67).

Згідно з довідкою МКП «Основаніє» ОСОБА_7 проживав та був зареєстрований з січня 1985 р. по день смерті 10 вересня 2013 р. у квартирі АДРЕСА_2 (нині пр. Соборний)/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя (арк. справи 74).

14.10.2013 ОСОБА_3, відповідач у справі, звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_15 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який доводився їй дядьком (арк. справи 75).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Проте, ОСОБА_6, який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_7, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто прийнявши спадщину на підставі вищезазначених положень ЦК України, свідоцтво про право на спадщину за законом за життя не отримав.

Відповідач ОСОБА_3 хоча і подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, проте, вона не є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки відповідно до матеріалів спадкової справи № 33/2013 ОСОБА_7 доводився їй дядьком.

Так, за вимогами ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За вимогами ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Оскільки у даному випадку ОСОБА_3 є спадкоємцем пятої черги, обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК України, під час судового розгляду справи не встановлені, тому права на спадкування ОСОБА_3 щодо майна ОСОБА_7 не одержала.

6 грудня 2013 р. помер ОСОБА_6, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть останнього, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 10 грудня 2013 р., актовий запис № 461 від 10 грудня 2013 р. (арк. справи 8).

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 4 березня 2014 р., актовий запис № 641 від 30 листопада 1985 р. (арк. справи 7). Тобто, позивач є спадкоємицею першої черги за законом щодо майна ОСОБА_6

Позивач з метою отримання свідоцтва про право на спадщину 06.03.2014 звернулась до Жмеринської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 52/2014 (арк. справи 5863).

Таким чином, позивач прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6

Проте, постановою державного нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори від 16.11.2015 № 1142/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не оформили та не зареєстрували свої спадкові права на спадкове майно, внаслідок чого відсутні правовстановлюючі документи (арк. справи 11).

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Разом із тим, судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом з тих підстав, що за життя ОСОБА_7 не було зареєстровано належним чином право власності на ? частину квартири, та ОСОБА_6, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, але не оформив спадкових прав на ? частини квартири, що також позбавляє права позивача зареєструвати належним чином своє право власності на ? частини квартири в порядку спадкування. З вказаних підстав нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи дані обставини, суд доходить висновку, що у позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права, на захист якого, зокрема, і спрямовано цивільне судочинство.

В цей же час, суд вважає необґрунтованими заперечення представника третьої особи проти позову ОСОБА_2 з таких підстав.

Щодо відсутності оригіналів документів, які є доказами по справі, суд зазначає, що оригінали документів були надані представником позивача у судовому засіданні, а документи, наявні у матеріалах спадкових справ, були надані суду державними та приватними нотаріусами та засвідчені нотаріально.

Стосовно не залучення до участі у справі органу опіки та піклування до участі, який мав би надати висновок щодо огляду квартири, оскільки зачіпаються права неповнолітньої дитини ОСОБА_5, то з цього приводу судом було прийнято ухвалу від 15 грудня 2016 р., у якій, зокрема, зазначено, відповідні висновки та мотиви, за яких участь у даній справі органу опіки та піклування є недоцільною. Крім того, у даній справі не вирішувалося питання розподілу квартири у натурі між її співвласниками. ОСОБА_5 є власницею ? частини квартири, у той час як позивач ОСОБА_2 є спадкоємицею ? частин вказаної квартири. Отже, право власності неповнолітньої ОСОБА_5 на ? частину квартири ніким не оспорюється.

Щодо посилання представника третьої особи на недоведеність підстав позову в частині не реєстрації права власності померлими спадкодавцями, то оцінка даним обставинам надана судом вище. Крім того, суд наголошує, що у даному випадку позивачеві ОСОБА_2 було відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що прийнято відповідну постанову. Наявність даної постанови державного нотаріуса обумовило наявність підстав звернення ОСОБА_2 до суду із даним позовом.

Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на ? частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 211,21 грн. (арк. справи 1, 22а).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1/вул. Сталеварів у місті Запоріжжя в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 6 грудня 2013 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 211 (дві тисячі двісті одинадцять) гривень 21 копійка.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11 січня 2017 р.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2017 р.

Суддя А.В. Шалагінова