Справа № 141/5/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисака О.І.

при секретарі Кулик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Оратівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, за участю старшого державного виконавця Тимчука В.П.,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Оратівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, згідно із яким у провадженні Оратівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист № 141/689/14-ц від 24 липня 2014 року, виданий Оратівським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 25.06.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Приймаючи до уваги те, що рішення суду боржником добровільно не виконується, та враховуючи значний термін невиконання боржником зобовязань та законних вимог державного виконавця, державний виконавець Тимчук В.П. просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 25.06.2014 року і до досягнення старшою дитиною

На підставі вищезазначеного рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року, 24 липня 2014 року судом було видано виконавчий документ.

30 липня 2014 року з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв»язання спорів у цій сфері. (далі - Закон N 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

1. якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

2. якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5);

3. якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII передбачено можливість тимчасового обмеження у виїзді з України, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші неврегульовані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом цього пункту можливість обмеження у виїзді не пов'язується з розглядом цивільних справ, а передбачається така можливість для громадян суб'єктів цивільних відносин, які мають неврегульовані відносини до судового розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 8 Закону N 3857-XII дії з відмови у виїзді з України через підстави, передбачені пунктами 1, 2, 6 - 8 ч. 1 ст. 6 цього Закону, можуть бути оскаржені громадянами у судовому порядку.

Це свідчить про те, що дії відповідних органів щодо обмеження виїзду ґрунтуються не на судовому рішенні, а на нормах ст. 6 зазначеного Закону й дії органу (посадової особи) такого обмеження можуть перевірятися в судовому порядку за скаргою особи, яка зазнала обмеження, в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що вирішення судом питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону N 606-XIV «Про виконавче провадження» (з наступними змінами) у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII).

Відповідно до викладеного, однією з підстав для обмеження у виїзді за межі України є встановлення ухилення боржника від виконання судового рішення, в цьому конкретному випадку рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року.

Вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тобто під ухиленням в цій конкретній ситуації варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

З надісланого подання державного виконавця та доданих до нього матеріалів не вбачається посилання на будь-які діяння боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є реальні можливості, а також відсутні обєктивні причини невиконання конкретного обовязку, окрім як формальне посилання на ухилення боржника від виконання рішення суду.

За вищезазначених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість подання державного виконавця та про відмову в його задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 10, 293, 377-1 ЦПК України, ст. 5, 6, 11 Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Оратівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області.

СУДДЯ О.І. Лисак