Справа № 404/6545/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору банківського обслуговування від 05.04.2011 року № ВLaЖГА00024558 відповідачу було надано кредит в сумі 9 000, 00 грн. строком до 05.04.2013 року зі сплатою 15, 00 процентів річних за користування кредитними коштами.

Розділом 2 кредитного договору передбачений порядок виконання грошових зобовязань позичальника. Зокрема, відповідно до п.п. 2.5.2. кредитного договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок, вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Пунктом 2 спеціальної частини кредитного договору передбачено термін користування кредитом до 05.04.2013 року, проте, в порушення умов кредитного та діючого законодавства, ОСОБА_1 не виконала належним чином взяті на себе зобовязання, що в свою чергу відповідно до умов договору та діючого законодавства стало підставою для предявлення позивачем вимоги про виконання кредитних зобовязань.

У звязку з порушенням відповідачкою зобовязань за кредитним договором, з 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, таким чином, станом на 19.08.2015 року вона має заборгованість перед позивачем у розмірі 18 198, 85 грн., з яких: 3 226, 69 грн. заборгованість за кредитом; 626, 68 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 14 345, 48 грн. сплата штрафних санкцій.

Просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором № ВLaЖГА00024558 від 05.04.2011 року у розмірі 18 198, 85 грн., а також понесені судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, представником відповідачки надано заперечення на позовну заяву, яким він вказав, що сторона відповідача частково визнає позовні вимоги.

Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності сторін, за наявними матеріалами справи, про що в адресованому на адресу суду клопотанні представник позивача не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 05.04.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 9 000, 00 грн. строком до 05.04.2013 року зі сплатою 15, 00 процентів річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до п.п. 2.5.2. кредитного договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок, вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Пунктом 2 спеціальної частини кредитного договору передбачено термін користування кредитом до 05.04.2013 року

Відповідно до п.4 спеціальної частини кредитного договору встановлюється комісія за управління кредитом в розмірі 1, 75 відсотків від суми кредиту.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору № ВLaЖГА00024558 від 05.04.2011 року вбачається, що станом на 19.08.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 18 198, 85 грн., з яких: 3 226, 69 грн. заборгованість за кредитом; 626, 68 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 14 345, 48 грн. сплата штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктами 4.2, 4.3 розділу 4 передбачено право банку вимагати сплати штрафу та пені, в разі прострочення виконання зобовязань.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що вказана сума 14 345, 48 грн. це плата за пропуск платежів, що не відповідає умовам договору, а саме розділу 4, яким передбачено відповідальність сторін, оскільки таке формулювання відсутнє в умовах договору і не підтверджується матеріалами справи. Згідно того ж розрахунку вбачається, що сума 626, 68 грн. це заборгованість по сплаті відсотків. Позивачем не надано розрахунків з посиланням на пункти кредитного договору про правомірність і підставу нарахування вищевказаних сум, як прострочених відсотків і плати за пропуск платежів відповідно.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі за №6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Вищевикладене свідчить про безпідставне намагання кредитора застосувати до боржника ( відповідача) подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне і те ж саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, суд вважає, що позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 226, 69 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 626, 68 грн., а всього 3 853, 37 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню, та враховуючи те, що як і пеня, так і штраф застосовується за одне і те ж саме порушення - строків виконання грошового зобовязання, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за пропуск платежів у розмірі 14 345, 48 грн. слід відмовити, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності.

Таким чином позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

Вирішив :

Позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором № ВLaЖГА00024558 від 05.04.2011 року у розмірі 3 853, 37 грн.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко