Справа № 417/3535/16-ц
Провадження № 2/417/60/17
РІШЕННЯ

Іменем україни

"24" березня 2017 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.

при секретарі судового засідання Лисенко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом за відсутності правовстановлюючих документів,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2016 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом:

- право власності на земельну частку (пай) розміром 1,56 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективногосільськогосподарського підприємства «Старобільське2, с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області належну померлій ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ №0053462, виданого на підставі рішення Марківської районної державної адміністрації №466 від 02.12.1996, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №460;

- право власності на земельну ділянку площею 6,55 гектарів, у межах згідно з планом, яка розташована на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ №029798, виданого 26 червня 2001 року згідно рішення Ліснополянської сільської ради №39 від 25 квітня 2001 року, зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №445.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 24.10.2013 померла її мати ОСОБА_3, яка на момент смерті була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час свого життя спадкодавиця оформила заповіт на її користь, за яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті. Заповіт був посвідчений виконкомом Ліснополянської сільської ради 26.01.2004 року, зареєстровано в реєстрі за №3. На день смерті заповіт не змінено і не відмінено.

Після її смерті відкрилась спадщина на:

- земельну частку (пай) розміром 1,56 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективногосільськогосподарського підприємства «Старобільське2, с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області належну померлій ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ №0053462, виданого на підставі рішення Марківської районної державної адміністрації №466 від 02.12.1996, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №460;

- земельну ділянку площею 6,55 гектарів, у межах згідно з планом, яка розташована на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ №029798, виданого 26 червня 2001 року згідно рішення Ліснополянської сільської ради №39 від 25 квітня 2001 року, зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №445.

01 березня 2016 року вона звернулася до державного нотаріуса Марківської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Вказаний документ був знищений в результаті пожежі, яка сталася 03.07.2010 в житловому будинку, де мешкала її сім'я разом із спадкодавцем по вул. Молодіжній, 1/1 в с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про день час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вуручення поштового відправлення (а.с.47) надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не з'явилася, про день час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.44).

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. 1, що підтверджується копією паспорта ЕМ №241000/а.с.7/, виданим Марківським РВ УМВС України в Луганській області 14.10.1999р. /а.с.4-5/.

24.10.2013 померла її мати ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №204125, виданим виконавчим комітетом Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області 25.10.2013./а.с.9/.

Позивач та відповідач є доньками померлої, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження /а.с.13/.

Згідно заповіту, який посвідчений Ліснополянською сільською радою 26.01.2004, зареєстрованого в реєстрі за №3 спадкодавець ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті. /а.с.10/.

Згідно довідки виданої виконкомом Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області 13.12.2016 №02-19/458, заповіт від 26.01.2004р. зареєстрований в реєстрі за №3 від імені ОСОБА_3, яка померла 24.10.2013, не був змінений і не був відмінений на момент смерті. /а.с.11/.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0053462, що зареєстрований 25.02.201997р. у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №460 ОСОБА_3 мала право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Старобільське" Марківського району Луганської області, розміром 8,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. /а.с.15/.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Марківському районі Луганської області від 23.06.2016 за № 01-16/152 за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0053462 станом на 20.06.2016 розмір земельної частки (паю) складає 1,56 умовних кадастрових гектарів /а.с.16/

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛГ № 029798 виданого на підставі рішення Ліснополянської сільської Ради народних депутатів від 21.04.2001 №39 ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею6,55 га /а.с.17/.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Марківському районі Луганської області від 23.06.2016 за № 01-16/152 за Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ №029798 станом на 20.06.2016 площа земельної ділянки складає 6,55 га. /а.с.18/.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.51)

Постановою державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 01.03.2016 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючих документів на землю (а.с.12)

Згідно довідки Марківського міськрайонного відділу Головного управління ДСНС України в Луганській області №36-819 від 09.06.2016 у будинку по вул. Молодіжна 1/1 с. Лісна Поляна, Марківського району сталася пожежа, серед знищеного пожежежою вказано і документи на земельні паї та подвіря (а.с.19)

Таким чином судом встановлено, що склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами книги шостої Цивільного кодексу України "Спадкове право" та .

Суд вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зіст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом позивач є спадкоємцем за заповітом, а відповідач, як повнолітняя непрацездатна дитина спадкодавиці, згідно ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки на момент смерті матері ОСОБА_3 ОСОБА_2 був 61 повний рік.

Згідно з іст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Проте відповідач ОСОБА_2 до натаріуса відповідну заяву не подавала, оскільки відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.51)

Позивач же вважається таким, що спадщину прийняв в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки згідно відміток в паспорті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були зареєстровані та пролживали за однією адресою: вул. Молодіжна 1/1 с. Лісна Поляна, Марківського району Луганської області (а.с.5,8), а відповідач зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6)

У відповідності до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріусу за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.03.2016 року /а.с.12/.

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при наявності умов для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У випадку відмови нотаріуса у оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно дост. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України).

Згідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно положень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець була власником вищевказаної земельної частки (паю), розміром 1,56 умовних кадастрових гектарів, оскільки за життя отримала сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0053462 та земельної ділянки, розміром 6,55 га згідно Державного акту на право приватної власності на на землю серії ІІІ-ЛГ №029798.

Проте надати оригінали правовстановлючих документів на землю, як зазначає позивач неможливо, оскільки вони знищені пожежою, яка сталася 03.07.2010р. в житловому будинку, де мешкала сім'я разом зі спадкодавцем по вул. Молодіжній,1/1 в с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області.

Дане підтверджується довідкою виданої Марківським МРС ГУ ДСНС України у Луганській області, пожежею, яка сталася 03.07.2010 в житловому будинку приватного домоволодіння гр. ОСОБА_5 за адресою: Марківський район, с. Лісна Поляна, вул. Молодіжна,1/1 знищено зокрема документи на земельні паї. /а.с.19/.

Іншим шляхом, як через звернення до суду, встановити своє право спадкоємець позбавлений можливості, оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Згіднодо ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 2089,00 грн., що підтверджується квитанцією № 82 від 19.12.2016 у зв'язку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судових витрат

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1220, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст.ст. 125, 126, 131 Земельного кодексу України, ст.ст. 3,10,11,57-60,209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом за відсутності правовстановлюючих документів задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1:

- право власності на земельну частку (пай) розміром 1,56 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективногосільськогосподарського підприємства «Старобільське2, с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області належну померлій ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ №0053462, виданого на підставі рішення Марківської районної державної адміністрації №466 від 02.12.1996, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №460;

- право власності на земельну ділянку площею 6,55 гектарів, у межах згідно з планом, яка розташована на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ №029798, виданого 26 червня 2001 року згідно рішення Ліснополянської сільської ради №39 від 25 квітня 2001 року, зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №445.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марківського районного суду В. М. Шкиря