Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_6, на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 У 2011 році вона дозволила проживати у своєму будинку ОСОБА_5, який в свою чергу зобов'язався допомагати їй підтримувати порядок у будинку та вирішувати необхідні побутові проблеми. Згодом сторони домовились, що позивач заповідає відповідачу будинок, а останній повинен доглядати її до смерті. В жовтні 2016 року ОСОБА_4 дізналася про те, що 24 грудня 2012 року між сторонами укладено договір дарування належного їй будинку. Вказувала, що такий правочин є недійсним, оскільки вона не мала наміру дарувати житловий будинок відповідачу та помилялася щодо обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати недійсним договір дарування від 24 грудня 2012 року, укладений між сторонами.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2

У 2011 році ОСОБА_4 вселила у зазначений будинок ОСОБА_5 разом з дружиною ОСОБА_7, з умовою, що останні будуть допомагати їй підтримувати порядок у будинку та вирішувати необхідні побутові проблеми.

12 грудня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новотроїцького районного нотаріального округу Херсонської області Єпур Н.В., за умовами якого заповіла все належне їй майно ОСОБА_5

24 грудня 2012 року між сторонами укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Новотроїцького районного нотаріального округу Херсонської області Єпур Н.В., відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2

Пунктом 15 договору дарування сторонами встановлений сервітут, який полягає в особистому праві дарувальника - ОСОБА_4 безоплатно та безстроково користуватися дарунком відповідно до його цільового призначення, так як вона проживає та зареєстрована в відчужуваному будинку. Встановлений сервітут відчуженню не підлягає, не позбавляє обдарованого - ОСОБА_5, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження дарунком. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на дарунок, щодо якого він встановлений.

У той же день, 24 грудня 2012 року, між сторонами укладені договори дарування земельних ділянок, а саме: земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої по вул. АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельної ділянки, площею 0,0643 га, розташованої по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивач не довела наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич