Справа № 683/1629/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

при секретарі Борикіній Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року позивачі звернулись в суд з позовом до Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області і просять визнати за ними в рівних частках в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 26 червня 2006 року, право власності на 1/4 частину квартири №8 по вул. Прокоп»юка,5 в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що 26 червня 2006 року помер їх син ОСОБА_3 Вони прийняли спадщину у встановленому законом порядку. До складу спадщини увійшла 1/4 частина квартири №8 по вул. Прокоп»юка,5 в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 лютого 2001 року відділом приватизації Хмельницького НВО «Еліта». Однак, нотаріус відмовив їм в оформленні спадкових прав на вказану частину квартиру, посилаючись на те, що правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру не відповідають вимогам закону, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру видано не уповноваженим на те органом.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задоволити.

Відповідач Самчиківська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 червня 2006 року помер ОСОБА_3 На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: вул. Прокоп»юка,5, кв.8 в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області разом із матір»ю ОСОБА_1, батьком ОСОБА_2 та братом ОСОБА_5 26 травня 2015 року за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №369/2015 до майна померлого 26 червня 2006 року ОСОБА_3

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3; довідкою виконкому Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №268 від 08 квітня 2015 року про склад сім"ї ОСОБА_3 на день його смерті; матеріалами спадкової справи №369/2015, заведеної 26 травня 2015 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 26 червня 2006 року ОСОБА_3

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшла 1/4 частина квартири №8 по вул. Прокоп»юка,5 в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області. Право власності на зазначену частину квартири ОСОБА_3 набув на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано 22 лютого 2001 року відділом приватизації Хмельницького НВО «Еліта» на підставі розпорядження №130 від 11 грудня 2000 року. Право власності на зазначену частину квартири на підставі цього свідоцтва було зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ у реєстрову книгу під реєстровим №405, що підтверджується довідкою Старокостянтинівського БТІ №217 від 20 квітня 2015 року, а також технічним паспортом на спірну квартиру від 22 лютого 2002 року.

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановами державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 20 квітня 2016 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину спірної квартири у зв"язку із тим, що правовстановлюючий документ на квартиру виданий відділом приватизації Хмельницького НВО «Еліта», що суперечить ч.1 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Разом з тим, відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, свідоцтво про право власності на житло квартиру №8 по вул. Прокоп»юка,5 в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області було видано на підставі розпорядження №130 від 11 грудня 2000 року й право власності на цю квартиру зареєстровано в Старокостянтинівському БТІ за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках, про що було внесено відповідний запис до реєстраційної книги за реєстраційним №405.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, яка діяла на час виникнення прав на нерухоме майно) приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п.5 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир у власність громадян оформлялася свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалося в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.п. 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 (яке було чинним на момент виникнення права власності на квартиру) приватизація державного житлового фонду здійснювалася уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходився державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалася на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Вищезазначеним Положенням також визначався порядок державної реєстрації права власності на квартиру, зокрема п.28 Положення передбачалася обов'язкова реєстрація в органах технічної інвентаризації свідоцтва про право власності на квартиру.

Таким чином, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, право власності на 1/4 частину квартири №8 по вул. Прокоп»юка,5 в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області виникло у спадкодавця з моменту видачі розпорядження про передачу квартири у власність, тобто з 11 грудня 2000 року.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, але не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, тому за кожним із них слід визнати право власності на 1/8 частину (1/4 : 2 = 1/8) квартири №8 по вул. Прокоп»юка,5 в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1261, 1268, 1298 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3, який помер 26 червня 2006 року, право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1юка в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3, який помер 26 червня 2006 року, право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1юка в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя