Справа № 128/370/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигаровій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 09 березня 2014 року помер його батько ОСОБА_3 в с. Сосонка Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: житловий будинок з прибудовами, з господарськими будівлями та спорудами № 38 по вулиці Шевченка в с. Сосонка Вінницького району, що належав померлому згідно даних Сосонської сільської ради. Однак, свідоцтво про право власності на спадковий житловий будинок батько за життя не отримав, а тому позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. 24 травня 2001 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений ОСОБА_4, секретарем виконавчого комітету Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 52, згідно якого заповідав ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті 09 березня 2014 року батька ОСОБА_3. Спадщину після його смерті позивач прийняв. Особою, яка має право на обовязкову частку у спадщині після смерті 09 березня 2014 року батька ОСОБА_3 є мати позивача ОСОБА_2, яка у встановлений законом строк подала заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині. Згідно погосподарських книг Сосонської сільської ради, станом на 15.04.1991 року головою робочого двору будинковолодіння № 38 по вулиці Шевченкав с. СосонкаВінницького району, був: ОСОБА_3.

Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги свого довірителя підтримує повністю, змін та доповнень немає, просить вимоги позову задоволити.

Відповідач по справі, представник Сосонської сільської ради, в особі голови - не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

09 березня 2014 року помер спадкодавець ОСОБА_3 в с. Сосонка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 279390 від 11.03.2014 року (а.с.4).

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: житловий будинок з прибудовами, з господарськими будівлями та спорудами № 38 по вулиці Шевченка в с. Сосонка Вінницького району, що належав померлому згідно даних Сосонської сільської ради (а.с.14-17), однак, свідоцтво про право власності на спадковий житловий будинок батько за життя не отримав.

За життя 24 травня 2001 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений ОСОБА_4, секретарем виконавчого комітету Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 52, згідно якого заповідав ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право (а.с. 5).

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 як між батьком та сином підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, де в графі «батько» вказано «Романенко Іван Миколайович» (а.с.7).

Як вбачається з витягу з земельно-кадастрової книги Сосонської сільської ради, що згідно земельно-кадастрової документації за будинком № 38 по вул. Т.Шевченка рахується земельна ділянка загальною площею 0,51 га в т.ч.: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства, а також дві земельні ділянки площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка не приватизована, надані в користування до 2002року (а.с.18).

Відповідно до довідки № 881 від 30.11.2016 року виданої виконавчим комітетом Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що ОСОБА_3 дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті 09.03.2014 року (а.с.26).

Житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Сосонка, вул. Шевченка, 38, Вінницького району Вінницької області під забороною та заставою не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.28).

За життя ОСОБА_3, володів, користувався та розпоряджався будинковолодінням, що знаходиться за адресою: с. Сосонка, вул. Шевченка, 38, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується довідкою № 879 від 30.11.2016 року виданою виконавчим комітетом Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.29).

Рішення Сосонської сільської ради про визнання права власності за ОСОБА_3 на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: с. Сосонка, вул. Шевченка, 38, Вінницького району Вінницької області не приймалося, що підтверджується довідкою № 893 від 01.12.2016 року виданою виконавчим комітетом Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.30).

Однак оформити свої спадкові права по заповіту позивач не має можливості оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок померлий ОСОБА_3 не отримав, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 08.02.2017 року за вих. № 261/02-31 (а.с.36).

Інших спадкоємців немає. Заповіт не оспорювався та не скасовувався.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо.

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 317,328, 1216,1218, 1223, 1225, 1233,1247,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 130, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 24.05.2001 року ОСОБА_4, секретарем виконавчого комітету Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 52 після смерті 09 березня 2014 року батька ОСОБА_3, на :

- житловий будинок з прибудовами, з господарськими будівлями та спорудами № 38 по вулиці Шевченка в с. Сосонка Вінницького району Вінницької області до складу якого згідно технічного паспорту виготовленого ФОП ОСОБА_6 від 16.01.2017 року входить: житловий будинок під літерою "А", прибудова під літерою «а»; ганок; літня кухня, сарай, гараж під літерою «Б»; сарай під літерою «В»; погріб під літерою "п/В"; сарай під літерою «Г»; хвіртка № 1; ворота № 2; ворота № 3; огорожа № 4; огорожа № 5; криниця № 6.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна