Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03лютого 2006 року між ним та банкомукладений кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит у розмірі 4 200 грн зі сплатою 48 % річних. У січні 2014 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 678 грн 42 коп, у задоволенні якого відмовлено рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року. Разом з тим, 06 серпня 2015 року за заявою банку нотаріусом Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього вказаного боргу за період із03 лютого 2006 року по 26 липня 2015 року.

Зазначав, що виконавчий напис вчинено з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки стягувач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з підстав, які вже 02 листопада 2015 року розглянуті Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська. Крім того, нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення боргу за період, який перевищує три роки з дня виникнення права вимоги.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вчинений 06 серпня 2015 року та зареєстрований в реєстрі під № 4150, про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 17 582 грн 21 коп., таким, що не підлягає виконанню. Стягнутоз ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 1 тис.грн.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення в частині стягнення із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 витрат, пов'язанихз оплатою правової допомоги.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються та в силу ст. 335 ЦПК України колегією суддів не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належатьвитрати на правову допомогу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2016 року становив 1330 грн, від яких 40 % становить 532 грн.

Витрати на правову допомогу у розмірі 1 тис. грн позивач підтверджував витягом з договору про надання послуг консультування та правової допомоги адвоката від 15 травня 2016 року, свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю № 2198 від 25 жовтня 2010 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 20/16 від 15 травня 2016 року та актом виконаних робіт від 15 травня 2016 року.

За змістом вказаного акта виконаних робіт адвокат Куценко В.А. надав ОСОБА_4 такі послуги: консультація з роз'ясненням прав сторони виконавчого провадження щодо питання вчинення виконавчий дій - 250 грн; вивчення документів - 250 грн, підготовка процесуальних документів для подання до суду - 500 грн.

Таким чином, понесені позивачем витрати на правову допомогу стягнуто судом у відповідності до ст. 84 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вартість кожної окремої послуги адвоката не перевищує 532 грн.

Доводи касаційної скарги про те, що адвокат Куценко В.А. не залучався до участі у справі як особа, що надає правову допомогу, є необґрунтованими, на законність судових рішень не впливають, оскільки стаття 56 ЦПК України передбачає необхідність залучення до участі у справі на підставі ухвали суду фахівця в галузі права, щодо адвоката такої вимоги не встановлено, а на підставі ст. 84 ЦПК України відшкодовуються витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, наданої як фахівцем в галузі права, так і адвокатом.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332, 335 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року в частині стягнення з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта