АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 614/67/17-ц Головуючий І інстанції Федченко В.М
Провадження: 22-ц/790/2426/17 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Довгаль А.П., Сащенка І.С.

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановила:

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживає у власному будинку, розташованому за адресою: Харківська область, Борівський район, с.Черннещина, вул. Т. Шевченка, б. 12. В 2010 р. позивачка придбала собаку невеликого розміру, назвала її Рексом. Пес в основному проживав у неї в будинку. 13.01.2016 р. близько 11 год. 00 хв. чоловік позивачки випустив собаку на прогулянку. Приблизно о 11 год. 50 хв. їй зателефонувала сусідка ОСОБА_3 і повідомила, що її собаку з рушниці підстрелив ОСОБА_1 Позивачка знайшла свого собаку біля двору відповідача в крові. Відповідач позивачці пояснив, що не знав чия це собака, відвіз її до ветлікаря в с. Дружелюбівка Борівського району Харківської області, потім привіз та повідомив, що лікар кулі не знайшов. При цьому пообіцяв заплатити за лікування собаки. 17.01.2016 р. син позивачки - ОСОБА_4, який мешкає в м. Харкові, разом з дружиною - ОСОБА_5 відвезли собаку до ветеринарної клініки «Дружочек», розташованої за адресою: будинок № 4-Г по вул. Комбайнівська, у м. Харкові, де її прооперували. Лікування собаки здійснювалося за кошти позивачки. З довідки лікаря ветеринарної медицини ветеринарної клініки вбачається, що згідно рентгенограми у собаки між 11 та 12 грудними хребцями знаходився металевий предмет, що нагадує кулю, собака прооперована, з хребта була вилучена свинцева куля, проведена декомпресуюча ламінектомія. Від отриманої травми хребта собака не може бігати і до теперішнього часу його доводиться лікувати. За проведену операцію та придбання необхідних медикаментів для операції нею було витрачено 4 052 грн. 69 коп. Відповідач у добровільному порядку відмовився відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду, посилаючись на відсутність коштів. СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за заявою позивачки було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 299 КК України відносно ОСОБА_1, яке постановою слідчого від 26.12.2016 р. було закрите за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України. Одночасно слідчим встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 89 КУпАП. Постановою Борівського районного суду Харківської області від 10.01.2017 р. ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 89 КУпАП та призначено адміністративне стягнення. 20.01.2017 р. вказана постанова набрала законної сили.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь заподіяну їй матеріальну шкоду в сумі 4 052, 69 грн. та судові витрати.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, заподіяну їй матеріальну шкоду в сумі 4 052,69 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 700 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував положення Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачений певний порядок щодо утримання домашніх тварин. Матеріали справи не містять докази, за якими можливо було б ідентифікувати собаку, як собаку ОСОБА_2 Позивачем не доведено необхідність проведення саме такої медичної маніпуляції як декомпенсуюча ламінектомія для того, щоб врятувати життя собаці. Не надано обґрунтування звернення позивача саме до приватної ветеринарної клініки замість державного ветеринарного закладу. Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не застосував до спірних правовідносин вимоги ч.2 ст.1193 ЦК України, що є підставою для зменшення ступені вини відповідача та прямо впливає на розмір відшкодування матеріальної шкоди. Суд першої інстанції на вказані факти уваги не звернув, у звязку з чим апелянт вважає, що при розгляді справи судом не в повному обсязі були зясовані усі обставини необхідні для повного та всебічного розгляду справи. При задоволені вимоги позивача про стягнення витрат на оплату правової допомоги суд першої інстанції не врахував положення ст. 84 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому рішенні вказано, що 13.01.2016 року близько 11 год.00 хв. ОСОБА_1 по вул. Центральній, 34 у с.Чернещина, борівського району, Харківської області здійснив постріл із пневматичної рушниці по собаці, чим спричинив їй тілесні ушкодження та фізичний біль.

З довідки лікаря ветеринарної медицини ветеринарної клініки «Дружочек» вбачається, що згідно рентгенограми у собаки між 11 та 12 грудними хребцями знаходився металевий предмет, що нагадує кулю, собака прооперована, з хребта була вилучена свинцева куля, проведена декомпресуюча ламінектомія.

СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області з було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 299 КК України відносно ОСОБА_1, яке постановою слідчого від 26.12.2016 р. було закрите за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України. Одночасно слідчим вказано, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 89 КУпАП.

Постановою Борівського районного суду Харківської області від 10.01.2017 р. ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 89 КУпАП та призначено адміністративне стягнення. 20.01.2017 р. вказана постанова набрала законної сили.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1, поранивши з рушниці собаку позивачки, заподіяв ОСОБА_2 матеріальну шкоду. Неправомірність його дій та вина встановлені постановою суду, матеріалами справи. Суд вважав встановленим безпосередній звязок між неправомірними діями відповідача та матеріальною шкодою, завданою позивачці тому прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивачки матеріальну шкода в сумі 4 052, 69 грн. - витрачених нею на лікуванням собаки. Враховуючи задоволення позову суд стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 заподіяну їй матеріальну шкоду у сумі 4 052,69 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн., та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 700 грн.

Колегія суддів з такими висновками рішення суду не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених спільним наказом Міністерства охорони здоров'я УРСР та Міністерство житлово-комунального господарства УРСР від 17.06.1980 громадяни - власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей. При додержанні вимог, вказаних у пункті 2 цих Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив'язі або без неї. Без повідків і намордників дозволяється тримати: собак при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово - дресирувальних площадках. Власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані щороку реєструвати (перереєстровувати) собак, котів і хижих тварин віком від двох місяців і старше. При первинній реєстрації собак, котів і хижих тварин їх власникам видаються реєстраційні посвідчення і правила їх тримання, а на собак, крім того, і номерні знаки. Номерний знак собаки прикріплюється до її ошийника. Новопридбані собаки, коти і хижі тварини повинні бути зареєстровані в 5-денний строк, у випадках падежу собак, котів чи хижих тварин негайно повідомляти ветеринарну установу і здавати трупи тварин, реєстраційні посвідчення, а на собак - і номерні знаки за вказівкою установи. Власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов'язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку. Забороняється викидати трупи собак, котів і хижих тварин або закопувати їх у землю.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у розумінні положень ст.57,60 ЦПК України, якими підтверджено факт того, що собака, яка постраждала від дій відповідача ОСОБА_1 13.01.2016 року належить саме позивачу ОСОБА_2 Остання не надала ветеринарного паспорту або реєстраційного посвідчення на вказану собаку, не надано документів щодо походження собаки та її реєстрацію у відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В тексту постанови Борівського районного суду Харківської області від 10.01.2017 року не вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за спричинення тілесних ушкоджень собаці, яка має відношення до позивача ОСОБА_2

Крім того, судова колегія не може прийняти до уваги в обґрунтування розміру заподіяної шкоди позивачу надані рахунки від 17.01.2016 року № 70622, від 23.01.2016 року № 70902, від 30.01.2016 року № 71494 та № 71377 з ветеринарної клініки «Дружок», оскільки вони оформлені на ім»я ОСОБА_6, а не на ім»я позивача.

Відповідно до ст.ст.9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобовязана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Дозволяється утримувати собак без повідків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально - дресирувальних майданчиках.

Відповідно до п.п. «Г» пункту 6 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР власник собак, котів та хижих тварин зобовязаний тримати сторожових собак на привязі і спускати їх з привязі лише у закритих дворах, що виключаються можливість втечі; про наявність собак застерігати написом.

Факт того, що поранена собака опинилася поза межами огородженої території двору вказує на неналежне виконання останньою своїх обов'язків визначених у

вищезазначених Правилах

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не в повному обсязі дослідив матеріали справи, не зясував питання дотримання позивачем вимог Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, чи були допущені порушення цих Правил позивачем та чи не призвели такі порушення до заподіяння ушкоджень собаці.

У той же час матеріали справи не містять доказів належності тварини саме позивачці, дотримання останньою Правил, сплату коштів за лікування собаки саме позивачкою.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді