Номер провадження: 22-ц/785/2369/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної шкоди посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.10.2015 року з вини відповідача ОСОБА_2, його автомобіль було пошкоджено. В березні 2016 року МТСБУ перерахувало йому суму страхового відшкодування в розмірі 12223,52 грн.. Однак в у грудні 2015 року позивач за особисті кошти відремонтував свій автомобіль і загальна сума понесених витрат склала 29504,81 грн., тому відповідач повиннен сплатити йому різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та фактичним розміром збитків.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у розмірі 17281,29 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн., та судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 02.10.2015 року о 09.30 год ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.От.Головатого у м.Одесі у середній смузі, не витримала безпечної дистанції до попереду зупинившогося автомобілю «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого допустила з ним зіткнення, тим самим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2015 року ОСОБА_2 визнано винною в порушенні п.13.1 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ОСОБА_3 є власником автомобіля «Mitsubishi» модель «Pajero sport», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 12223,52 грн., визначеному звітом по незалежній оцінці №27-10/1 ТОВ «Делфі Групп», як матеріальна шкода завдана власнику автомобіля «Mitsubishi» модель «Pajero sport», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно з актом виконаних робіт №3вк-О02044 складеним ФОП «ОСОБА_4 Едуардоваич» від 25.11.2015 року вартість ремонту автомобіля складає 29504,81 грн., які були сплачені позивачем за квитанціями до прибуткового касового ордеру від 01 грудня, 02 грудня та 03 грудня 2015 року.

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, приймаючи до уваги сплачену МТСБУ суму, та виходячи із розміру фактичних збитків отриманих в результаті проведення ремонту автомобіля, суд дійшов правильного висновку, що з відповідача необхідно стягнути збитки у розмірі 17281,29 грн. ( 29504,81 грн. 12223,52 грн.).

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на недоведеність судом збитків, заявлених у позові та невідповідність їх фактичним збиткам, підтвердженим актом виконаних робіт № 3 вк-002044 від 25 листопада 2015 року та сумніви у достовірності квитанцій до прибуткових касових ордерів від 1,2,3 грудня 2015 року про оплату вартості ремонту, відсутність письмової форми договору на квиконання ремонтних робіт, розбіжності в акті виконаних робіт та квитанціях про оплату за них у визначенні особи, що здійснила оплату грошових коштів, а саме позивача, відсутність доказів передачі автомобіля позивачем виконавцю робіт, відсутність переліку документів, що підтверджують оплату необхідних послуг, недоведеність належними доказами заявлених та задоволених позовних вимог, необґрунтований вибір виконавця ремонтних робіт з сумнівною репутацією, який надав докази про проведення ремонтних робіт сумнівної якості що викликають сумнів в належності та допустимості доказів, які судом визнано достатніми для задоволення позову, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є безпідставними, оскільки спростовані дослідженими обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_5