Провадження № 2/359/207/2017
Справа № 359/5354/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

05.07.2016 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою з вимогою: звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1, яка перебуває під арештом на підставі постанови ВП №12367939 від 10.12.2009 року ВДВС Бориспільського МУЮ Київської області, та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь судовий збір в сумі 1378 гривень (а.с.2-4, 44-45).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 13.05.2008 року ОСОБА_1 уклала з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір №2619/0508/71-026, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором був укладений Іпотечний договір №2619/0508/71-026-Z-1 від 13.05.2008 року, за умовами якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 2619/0508/71-026 від 13.05.2008 року нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_1. Позивач також зазначає, що 28.11.2012 року ВАТ «Сведбанк» відступило позивачу відповідно до Договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по Кредитному договору, а також стверджує, що обтяження згідно Іпотечного договору відступлено позивачу та зареєстрованому у Державному реєстрі іпотек. 14 червня 2016 року позивачу при звернені до нотаріуса стало відомо, що на спірне нерухоме майно, що є предметом іпотеки, накладено арешт на підставі постанови ВП №12367939 від 10.12.2009 року Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (після реорганізації - Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області). Позивач зазначає, що станом на 31.05.2016 року за боржником рахується заборгованість в сумі 2028162,17грн. та що, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2012 року було стягнуто дану заборгованість, однак рішення не виконується, тому, керуючись положеннями Закону України «Про іпотеку» позивач вимушений скористатися правом задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, однак реалізації даного права заважає арешт, який був накладений на підставі постанови ВП №12367939 від 10.12.2009 року ВДВС Бориспільського МУЮ Київської області. В заяві про уточнення позовних вимог, позивач також зазначив, що даний арешт був накладений в рамках виконавчого провадження ВП №12367939, за яким стягувачем є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Так як дане провадження було завершене у зв'язку з направленням виконавчого документа стягувачеві, такий арешт не може бути знятий Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів, накладений в рамках виконавчого провадження, може бути знятий за рішенням суду.

В судовому засіданні представник позивача позов, а також викладені в позовній заяві обставини повністю підтримала.

Відповідач ОСОБА_1, а також її представник в судовому засіданні повністю підтримали подані до суду письмові заперечення проти позову (а.с.92-97), відповідно до яких вважають, що позовна заява не підлягає задоволенню. Відповідач звертає увагу, що предмет іпотеки, зазначена в позовній заяві квартира є єдиним житлом іпотекодателя, а також її рідних, серед яких двоє малолітніх дітей, а також, зважаючи на те, що воно було передано в забезпечення зобов'язань по кредитному договору в іноземній валюті, на звернення стягнення на даний предмет іпотеки розповсюджується дія мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вона також звертає увагу, що в постанові від 12 листопада 2014 року у справі №6-161цс14 Верховний Суд України встановив, що суди правомірно відмовили у задоволенні вимог ПАТ «Приватбанк»дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації, оскільки недотримання сторонами під час укладення іпотечного договору вимог законодавства щодо погодження у встановленому законом порядку з органом опіки та піклування передачі в іпотеку будинку, право користування яким на час укладення договору іпотеки мали діти, має наслідком нікчемність даного правочину. А також звертає увагу, що зважаючи, що метою позову є подальше звернення позивача із заявою про перереєстрацію на нього як іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок задоволення кредитних вимог, без залучення органу опіки та піклування, задоволення позовної заяви про зняття арешту призведе до порушення прав малолітніх дітей та інваліда з дитинства.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений, пояснень по суті спору не подав.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 13 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2619/0508/1-026, відповідно до якого банк зобов'язався надати позивальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 109400,00 доларів США з 13 травня 2008 року по 13 травня 2037 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних, з цільовим призначенням - для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу між позичальником та ОСОБА_2 з метою придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-8).

Крім того, 13 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений та нотаріально посвідчений. Реєстровий №3046, Іпотечний договір №2619/0508/1-026-Z-1, відповідно до умов якого цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя , що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору №2619/0508/1-026, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також усіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, і предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1

Як вбачається з долучених до матеріалів справи Договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та позивачем ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с.11-17), Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим №6970 (а.с.18-20), Витягу з реєстру заборгованостей боржників 1-Б від 28 листопада 2012 року (а.с.23), витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року (а.с.24),а також Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №61396258 від 14.06.2016 року (а.с.21-23) право вимоги за вищевказаними Кредитним договором №2619/0508/1-026 та Іпотечним договором №2619/0508/1-026-Z-1 від 13 травня 2008 року перейшло до позивача.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №61396258 від 14.06.2016 року також вбачається, що на спірне майно -належну відповідачу ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 - було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції ВП №12367939 від 10.12.2009 року (а.с. 21-23).

З долучених до матеріалів справи копії постанов державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, виконавче провадження ВП №12367939 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №726, виданого 06.04.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» боргу 115600,75 доларів США та 48977,78 грн. вбачається, що 20.03.2014 року у вказаному виконавчому провадження було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме ПАТ «Сведбанк» замінено правонаступником ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а згідно з постановою від 30.12.2015 року на підставі заяви стягувача від 27.11.2015 року виконавчий документ - виконавчий напис №726, виданий 06.04.2009 року повернуто стягувачу (а.с.39,125).

Таким чином, на підставі наданих позивачем документів встановлено, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» була стороною у виконавчому провадженні з примусового стягнення з відповідача суми заборгованості, як визнано сторонами, за вищевказаним Кредитним договором №2619/0508/1-026 від 13 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, новим кредитором у якому є позивач.

З пояснень представника позивача також встановлено, що позивач не оскаржував бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна боржника, а також позивачем не надано доказів, що відповідно до вимог ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану, була відсутня заборгованість з виконавчого збору та витрат, за наявності яких в ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній до 06.10.2016 року редакції, арешт, накладений на майно боржника не знімається, а також, що така заборгованість, якщо вона існувала, боржником, ОСОБА_1 погашена.

Крім того, в судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не ухвалювалось.

Також встановлено, що у відповідача відсутнє інше житло, зареєстроване за нею на праві власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №73264213 від 17.11.2016 року (а.с.102-105), а також предмет іпотеки позивач використовує як місце свого постійного проживання та постійного проживання членів її родини, в тому числі неповнолітніх, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №2266 від 20.12.2016 року, копіями свідоцтв про народження, даними паспорта позивача та її повнолітньої дочки ОСОБА_4 (а.с.106,107-108, 110-111), в зв'язку з чим на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в тому числі відповідно до п.1. ст.1 Закону вказане спірне нерухоме майно не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника), що відповідає вимогам ст.58 Конституції України, оскільки пом'якшує відповідальність відповідача як іпотекодавця.

Відповідач заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, зазначений позивачем на підставі застереження в Іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі права власності на предмет іпотеки (п.12.3.1 Іпотечного договору).

Крім того, суд враховує, що законодавством, на яке посилається позивач, зокрема ст.ст. 572-597 ЦК України, ст.ст.33,37 Закону України «Про іпотеку», а також Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», врегульований порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Водночас ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакцій чинній на момент завершення виконавчого провадження, а також на момент звернення позивача з даним позовом до суду, передбачало, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» судам роз'яснено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Проте позивач ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не є власником чи володільцем спірного майна, а є лише іпотекодержателем.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність зазначених позивачем підстав, передбачених ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог про звільнення майна з-під арешту, оскільки на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та, що відсутнє рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також, що позивач не набув права власності чи права володіння на спірне майно, а отже не довів, що накладеним арештом на спірне майно порушено його права.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в зв'язку з відмовою у позові відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 74, 88,169, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Муранова-Лесів І.В.