Справа № 683/1736/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування документів з чужого незаконного володіння, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

встановив:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування документів з чужого незаконного володіння, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 липня 2008 року між нею та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі - продажу права на майнові частки (паї), підтверджених свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» с. Капустин Старокостянтинівського району серії НОМЕР_1, виданого 09 липня 2001 року Капустинською сільською радою Старокостянтинівського району, відповідно до якого остання передала (продала), а вона купила право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» с. Капустин Старокостянтинівського району на загальну суму 924 грн., що становить 0,22 відсотків від загальної вартості розпайованого майна вищевказаного підприємства. В день підписання договору вона оплатила визначену сторонами плату за придбані майнові частки (паї). Сторонами договору було визначено, що право власності на майнові частки (паї) переходить до покупця з моменту підписання договору. Оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай ОСОБА_7 та оригінал укладеного договору купівлі - продажу вона передала адвокату Залевському В.В., який надавав їй правову допомогу. Натомість останній, з невідомих для неї причин, віддав їх до міліції, працівники якої в свою чергу повернули ОСОБА_7, спадкоємцями якої являються треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В липні 2014 року під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до неї про витребування майна з чужого незаконного володіння вона дізналась, що ОСОБА_7 повторно продала свою майнову частку (пай) останньому.

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. ст. 202-204, 207-209, 215 ч. 3, 236, 316, 317, 319, 328, 334, 346, 392 ЦК України вважає себе власником даної майнової частки та недійсним договір купівлі - продажу майнової частки (паю), укладеного з ОСОБА_4

Представник позивачки підтримав позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування.

Представник - адвокат відповідача заперечив проти задоволення позову за безпідставністю, мотивуючи тим, що судовими рішеннями двох судових інстанцій позивачці відмовлено у визнанні права власності на заявлений майновий пай та у визнанні недійсним договору купівлі-продажу щодо даного майнового паю, укладеного між відповідачем та ОСОБА_7

Треті особи в судове засідання не з'явились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 24 травня 2017 року встановлено, що 07 серпня 2008 року позивачка та ОСОБА_7 уклали договір купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП «Перше Травня» с.Капустин Старокостянинівського району в розмірі 924 грн. або 0,22% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, посвідчену свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_1.

Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 24 січня 2017 року замінено відповідача ОСОБА_7 в зв'язку зі смертю останньої, на її спадкоємців - ОСОБА_5, ОСОБА_6

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» затверджено «Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих» та «Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення».

Згідно норм вищевказаного Порядку позивачка для оформлення свого права власності, на куплений у ОСОБА_7 майновий пай (частку), повинна була звернутися до Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району, для вирішення питання про видачу нового свідоцтва про право власності на пай.

Судом було встановлено, що Капустинською сільською радою Старокостянтинівського району після укладення 07 серпня 2008 року договору купівлі-продажу майнової частки (паю) покупцю (позивачці) відповідне Свідоцтво про право власності на куплену у ОСОБА_7 майнову частку (пай) - не видавалось.

З цих підстав вищевказаним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позову позивачки про визнання права власності на майнову частку (пай) у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» с.Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області в розмірі 924 грн. або 0,22% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, посвідчену свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_1 та визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового паю від 07 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо відчуження права на майнову частку (пай) у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» с.Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області в розмірі 924 грн. або 0,22% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, посвідчену свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_1.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2017 року рішення Старокостянтинівського районного суду від 24 травня 2017 року залишено без змін.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК).

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У п. 23 постанови пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Власник майна, який звернувся до суду з вимогою про витребування майна, крім свого права на витребування цього майна, має довести що його майно знаходиться у відповідача.

Судовими рішеннями встановлено, що позивачка не набула права власності на майнову частку (пай), що належала ОСОБА_7, тому відсутні підстави для визнання за нею права власності на вказану майнову частку (пай).

З цих же підстав, так як позивачка не довела суду наявність у неї права на майновий пай ОСОБА_7, у неї відсутнє право оскаржувати договір купівлі-продажу майнового паю від 07 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4

З огляду на вищевказане в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 53, 59, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 13, 16, 202-204, 207-209, 215 ч. 3, 236, 316, 317, 319, 328, 334, 346, 387, 392, ч. 2 ст. 656 ЦК України, п. 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177,

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування та повернення позивачці свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» села Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області серії НОМЕР_1, видане 09 липня 2001 року Капустинською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ________________