Справа № 398/4089/17
У Х В А Л А
іменем України
"06" грудня 2017 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Соколова Р.І. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Кіровоградський об`єднаний військовий комісаріат про встановлення факту, що має юридичне значення,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою якій просить встановити факт, що він в період з 5 по 12 квітня та з 26 по 29 квітня 1978 року у складі груп розмінування 106 окремого гвардійського учбового інженерно саперного батальйону(військова частина НОМЕР_1 , м.Миколаїв) залучався до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення , знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України (полігон «Широкий Лан», Миколаївської області).

Свої вимоги мотивує тим, що 13 квітня 2017 року йому виповнилось 60 років і він звернувся до Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії. Йому було порекомендованого надати підтвердження факту його участі у проведенні розмінувань з метою переходу на інший вид пенсії як учаснику бойових дій. Заявник звернувся з листом до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, однак отримав відповідь, що в зв`язку з тим, що пройшов значний проміжок часу (40 років) накази та акти про залучення його до розмінування територій не збереглися.

2 листопада 2017 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої він звернувся 27 жовтня 2017 року з заявою при визнання його учасником бойових дій, йому було відмовлено в наданні такого статусу, у зв`язку з тим, що ним не було надано акту про виконання робіт з розмінування місцевості(територіальних і нейтральних вод) від вибухонебезпечних речовин(бойових мін) а також витягу з наказу командира військової частини про виїзд у складі групи на розмінування (тралення бойових мін)

За таких обставин заявник вважає, що він не може захистити свої права іншим способом, крім звернення до суду, в порядку окремого провадження, з метою встановлення факту його безпосередньої участі у виконанні бойових завдань.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 2 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема, пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено та роз`яснено судам, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 11 ст. 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.
Згідно з п.1 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.05.2015 № 200, в Міністерстві оборони України, військовій частині НОМЕР_2 , військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних та Київському міському військових комісаріатах створюються Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.
Відповідно до п. 10 зазначеного Положення Комісії зобов`язані: приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; реєструвати заяви в спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії; розглядати внесені на розгляд заяви та інші документи в місячний строк з дня їх отримання; робити запити до відповідних архівних установ (за потреби), про що повідомляти заявника; заслуховувати пояснення осіб, які подали заяви, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів, досліджувати інші докази особистої участі заявника в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (сил) або розмінуванні (траленні бойових мін); доводити рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок його оскарження; розглядати документи стосовно надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертати їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання; засідання Комісії проводити не рідше одного разу на місяць (за наявності документів).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно із п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття17).

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, законодавством України надання статусу учасника бойових дій, і відповідно, встановлення відповідного факту віднесено до компетенції відповідних комісій, не передбачено процедури встановлення факту, про який просить заявник, судовим рішенням, а отже вказане питання не може бути вирішено судом в порядку окремого провадження шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а захист своїх прав заявник має здійснювати в адміністративно-правовому порядку, шляхом оскарження дій чи бездіяльності комісії (міжвідомчої комісії) з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.

Відповідно до ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 122, 210, 256, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Кіровоградський об`єднаний військовий комісаріат про встановлення факту, що має юридичне значення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі протягом п`яти днів з дня її винесення апеляційної скарги.
У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя Р.І.Соколова