У Х В А Л А

05.01.2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А.Ю. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

29.11.2016 року представник позивача ОСОБА_3 поштою звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом другої групи.

Приписами ч. 2 ст. 119 ЦПК України визначено критерії щодо змісту позовної заяви.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч. 5 ст. 119 ЦПК України) та якщо позовна заява подається представником позивача довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження (ч. 8 ст. 119 ЦПК України).

Від сплати судового збору, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

З аналізу вказаних норм вбачається, що позивач має надати суду докази щодо сплати судового збору, а в разі наявності у нього права на звільнення від судового збору, як інваліда першої або другої групи, до позовної заяви має додаватися документ, що підтверджує наявність права на зазначену пільгу.

Відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Згідно ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені, зокрема, довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Позовна заява підписана представником позивача, однак в порушення вищевказаних вимог до матеріалів справи додана лише ксерокопія довіреності.

Згідно ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Представник позивача в позовній заяві стверджує, що позивач звільнений від сплати судового збору та в якості доказу надав копію довідки серії МСЭ-2007 № 3542856, згідно якої позивач є інвалідом другої групи.

З копії цієї довідки вбачається, що оригінал виданий в м. Москва, Російська Федерація.

Таким чином, відповідно до ст. 13 Конвенції, документи видані на території Російської Федерації приймаються судами та іншими державними органами, лише за умови, якщо вони подані або в оригіналі, або у вигляді належно засвідчених копій. При цьому, належно засвідченими вважаються копії, що засвідчені уповноваженими на те органами або особами, як на території України, так і на території Російської Федерації, тому вважаю, що копія вищевказаної довідки, що не засвідчена належним чином, є недопустимим доказом в силу вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України на підтвердження пільг по сплаті судового збору.

У відповідності до розяснень п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 5 ст. 121 ЦПК України).

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4