Справа № 648/3988/16-ц
Провадження № 2/648/49/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року с.м.т. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

секретаря - Когут Є.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Сапфір-Агро», про розірвання договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником земельної ділянки площею 10,98 га., кадастровий номер: НОМЕР_1. Вказану земельну ділянку вона успадкувала після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За життя, остання, на підставі договору оренди від 4 липня 2012 року, передала вказану ділянку в оренду відповідачу. Разом з цим, після смерті ОСОБА_4, відповідачем не було запропоновано їй, як новому власнику земельної ділянки, переукласти вказаний договір. В грудня місяці 2013 року вона звернулася до відповідача з приводу розірвання договору оренди. В усному порядку між ними було досягнуто згоди з даного приводу, у зв'язку з чим, з 2014 року та по теперішній час вона самостійно обробляє земельну ділянку, сплачує за неї земельний податок, орендну плату у відповідача не отримує. Письмовий договір про розірвання договору оренди землі не укладався з вини відповідача. В серпні місяці 2016 року відповідач переорав спірну земельну ділянку, чим заподіяв їй збитки. 19 вересня 2016 року вона знову звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору оренди, але відповіді не отримала. Вважає, що відповідачем не виконуються належним чином умови договору оренди землі щодо обробки, утримання земельної ділянки, здійснення орендної плати за землю, сплати податку за землю, у зв'язку з чим, посилаючись на ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.141, 158 Земельного кодексу України, просила розірвати договір оренди землі укладений 4 липня 2012 року між відповідачем та ОСОБА_4, зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та її представник позов уточнили, просили розірвати договір оренди землі у зв'язку з тим, що відповідач не використовував земельну ділянку за призначенням та не сплачував за неї земельний податок.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що доводи позивача безпідставними та голослівними, фермерським господарством не допущено істотного порушення договору оренди, що могло бути б підставою для його розірвання. Просив відмовити у позові.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання, що в 2015 році, за вказівкою позивача, він обробляв земельну ділянку площею близько 3 га., а саме засіював люцерною, місце знаходження та межі ділянки вказувала позивач.

Аналогічні показання, щодо обробки земельної ділянки площею близько 3га. в 2014-2016 р., дали свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Вказані свідки також дали показання, що місце знаходження та межі ділянки вказувала позивач.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що 4 липня 2012 року між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «Сапфір-Агро» укладено договір оренди землі, який зареєстровано 5 жовтня 2012 року у відділі Держкомзему у Білозерському районі за №01363. Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_4 передала ФГ «Сапфір-Агро» строком на двадцять п'ять років належну їй, на підставі державного акту серії ХС №073686, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, площею 10,98 га., кадастровий номер: НОМЕР_1. Зазначене підтверджується вказаним договором оренди.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 10 січня 2014 року Музиківською сільською радою Білозерського району Херсонської області, свідоцтва про право на спадщину серії НОМЕР_3, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №60900158 від 8 червня 2016 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадщину, до складу якої увійшла і спірна земельна ділянка, прийняла позивач.

19 вересня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору оренди землі від 4 липня 2012 року. Відповідач відмовляється від розірвання договору оренди. Зазначене представником відповідача не заперечується.

Зі змісту ч.ч3, 4 ст. 30 Закону України «Про оренду землі» (далі Закону ) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статті 24, 25 Закону визначають права та обов'язки орендодавця та орендаря, зокрема ст.24 Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Згідно до п.п. г), д) ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є зокрема використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та систематична несплата земельного податку.

Враховуючи викладене та вказану позивачем підставу позову, в судовому засіданні підлягає доведенню факт використання спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до ч.1 ст.3, ч.ч.1, 2, 4 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В супереч вказаних вимог закону, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідач, як орендар земельної ділянки, використовує її не за цільовим призначенням.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків не можуть прийняті судом в якості належного доказу, оскільки вказані показання не містять інформації щодо предмету доказування. Зазначені особи не могли ідентифікувати земельну ділянку яку обробляли, сам фат оброблення земельної ділянки за вказівкою позивача не вказує на те, що земельна ділянка, яка передана в оренду відповідачу використовується не за цільовим призначенням.

Посилання позивача, як підставу позову, систематичну несплату відповідачем земельного податку, на увагу не заслуговує.

Відповідно до положень п.п. 14.1.72., 14.1.73. Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу). Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Враховуючи встановлені обставини справи, відповідач не є платником земельного податку, у зв'язку з чим, положення п. д) ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, в частині систематичної несплати земельного податку, до спірних правовідносин не застосовуються.

Частиною третьою статті 32 Закону передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування) не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналогічні положення містяться в п.40 договору оренди.

Доводи позивача про те, що при укладенні спірного договору оренди земельна ділянка не була сформована не відповідає дійсності та спростовується державним актом на право власності на земельну ділянку, із зазначенням кадастрового номеру.

За таких обставин, твердження позивача, щодо необхідності переукладення договору оренди, після набуття нею права власності на земельну ділянку, не ґрунтуються на вимогах закону та положеннях договору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову не вбачається.

Керуючись ст.ст.3, 7, 10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 792 ЦК України, ст.ст.13, 31, 33 Закону "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року, ст.141 Земельного кодексу України, п.п. 14.1.72., 14.1.73. Податкового кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко