АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 761/2892/17 Головуючий в 1 інстанції - Притула Н.Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4953/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Заришняк Г.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року про відмову у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Генеральна прокуратура України, -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України, із заявою, відповідно до якої просив встановити факт, що починаючи з 18.11.2012 року по день подання заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей з використанням реквізиту «кримінальні правопорушення, які на день набрання чинності КПК перебувають у провадженні» стосовно кримінальної справи, що була порушена постановою слідчого в особливо важливих справах Головного управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції Захарова Артема Вячеславовича від 19.07.2012 року «Про перекваліфікацію злочину та порушення кримінальної справи» щодо невстановлених слідством осіб за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 3 ст.358 КК України, з фабулою обвинувачення «про заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах; підроблення документа, який видається підприємством, і який надає права або звільняє від обов'язків, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; використання завідомо підробленого документа».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Генеральна прокуратура України.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилався на порушення норм процесуального права. З поданої заяви не вбачався спір про право, а тому суд не мав права відмовляти у відкритті провадження.

До апеляційного суду заявник не з'явився, про розгляд апеляційної скарги повідомлений.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

родинних відносин між фізичними особами;

перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції виходив з того, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Так, згідно з п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник фактично просив підтвердити невнесення слідчим у встановленому законом порядку відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги, згідно ст. 15 ЦПК України не підлягають розгляду судом в порядку цивільного судочинства, а фактично є оскарженням дій (бездіяльності) слідчого, які можуть бути розглянуті в порядку глави 26 КПК України

Таким чином, висновок суду першої інстанції , про те, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні є правильним.

Доводи апеляційної скарги вищенаведеного висновку не спростовують.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: