Номер провадження 2/229/1799/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 грудня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Пантелєєва Є.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та призначення опіки над дитиною,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просила позбавити останню батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначила, що її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір'ю її онука ОСОБА_4, проте відповідач наразі сином не цікавиться, з 2009 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті в зв'язку з вживанням наркотичних засобів, веде аморальний спосіб життя, неодноразово відповідачка викрадала з квартири належне майно позивачки, здавала його до ломбарду, а отриманні гроші витрачала на придбання наркотиків. За час перебування малолітнього онука у позивачки ОСОБА_3 ніколи не цікавилась його долею, життям та здоров'ям, матеріальної та моральної підтримки не надавала. Відповідно самоусунулась від виховання свого малолітнього сина. Своїм способом життя ОСОБА_3 може нанести шкоду фізичному та психічному розвитку дитини, його моральному ставленню. Додатково заявила клопотання про стягнення аліментів на утримання дитини.

В судове засідання позивача з'явилася, надала пояснення, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання була належним чином повідомлена, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Дружківської міської ради у судове засідання з'явилась, позов підтримала, надала пояснення по справі, додатково надала до справи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, у відповідності до положень ЦПК України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13). ОСОБА_3 є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14). Відповідно ОСОБА_1, є бабцею малолітнього ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач надала пояснення, що її донька вже більше двох років з ними не проживає, вживає наркотичні засоби, веде аморальний спосіб життя, дитиною не цікавиться. Зазначила, що попереджала телефоном доньку, що позбавить батьківських прав, на що отримала відповідь, що відповідачці байдуже до цього і до дитини. Відмітила, що вихованням малолітнього ОСОБА_4 займається самостійно, він перебуває на її утриманні та вихованні.

Органом опіки та піклування Дружківської міської ради зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, від 05.12.2017року № 16-3258-01 яким встановлено наступне (а.с. 55-56).

Дитина проживає, разом з бабусею ОСОБА_1, за адресою:АДРЕСА_1. Мати дитини ОСОБА_3 з дитиною не проживає, постійного місця проживання не має, веде бродяжницький спосіб життя. За інформацією, якою володіє служба, відповідачка вживає наркотичні речовини. Також ОСОБА_3 покинула свою доньку ОСОБА_5, яку народила ІНФОРМАЦІЯ_5 року, інколи її навідує. ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням онука.

Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї, від 15 серпня 2017 року, складеного головою територіального комітету, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання хлопчика. Мати дитини з ним не проживає (а.с. 19). Також згідно довідки складеної тією ж посадовою особою вихованням дитини займається виключно бабуся ОСОБА_1, ОСОБА_3 вихованням дитини не займається, характеризується негативно, вживає наркотичні речовини (а.с. 17).

За інформацією Дружківського дошкільного навчального закладу ясла-садок «Дзвіночок», від 15.08.2017 року, за час перебування ОСОБА_4 у навчальному закладі, його мати вже два роки як не з'являється, протягом 2015-2017 року вихованням дитини займається ОСОБА_1 (а.с. 18).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.п.15.16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейного зв'язку означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Додатково позивачка заявила клопотання щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи те, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини, тобто, має обов'язок утримувати її до досягнення нею повноліття, є працездатною, суд дійшов до висновку, що аліменти слід стягнути з відповідача у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду (25.10.2017р.) і до досягнення дитиною повноліття щомісячно.

Розмір аліментів, при цьому, за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Що стосується вимоги щодо встановлення опіки над ОСОБА_4, суд вважає, що позивач не надала необхідні документи, які, відповідно до п. 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, повинна надати особа, яка виявила бажання взяти на виховання дитину, позбавленого батьківського піклування. Відповідно, дитина залишається на вихованні і утриманні ОСОБА_1, питання про призначення опіки слід вирішити згідно ст. 243 СК України звернувшись з необхідними документами до органу опіки та піклування.

Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а тому за таких виняткових обставин та з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись принципом верховенства права та ст.ст. 8, 10, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, треті особи: орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо сторони не приймали участь у справі, то протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров