Справа № 444/703/17
Провадження № 6/444/20/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

з участю секретаря Витвицька В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква подання державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника,

ВСТАНОВИВ :

27 березня 2017 року державний виконавець Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 за погодженнм з начальником відділення звернувся до суду із поданням, у якому просить з метою подальшого виконання рішення суду визначити частку майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності за адресою: м. Дубляни, вул. Шевченка, 25/2, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду даного питання повідомленні належним чином.

Державний виконавець Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 в подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутності. Подання підтримує в повному обсязі, просить таке задоволити.

Стягувач ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд подання у її відсутності. Просить подання задоволити.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з жодним клопотанням до суду не звертався, а тому суд, відповідно до вимог ст. 379 ч. 2 ЦПК України вважає за можливе вирішити дане подання у відсутності сторін, які не прибули в судове засідання, так як таке питання суд вирішує у десятиденний строк у судовому засіданні з повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб і їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши фактичні обставини справи суд вважає, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 52 ч. 6 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

При цьому, виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, відповідно до зазначених норм, означає отримання власником, що виділяється, своєї частки в натурі в приватну власність або при неможливості поділу майна відповідно до часток на отримання грошової або іншої компенсації за свою частку від інших співвласників, до яких переходить право власності на цю частку.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2016 року державним виконавцем скеровано запит в ОКП ЛОР БТІ та ЕО з метою виявлення нерухомого майна боржника, в тому числі квартири чи частки квартири належної боржнику за адресою м. Дубляни по вул. Шевченка, 25/2. Згідно відповіді на даний запит встановлено, що боржник являється одним із чотирьох співвласників вказаної квартири, яка зареєстрована за ними на праві спільної сумісної власності.

З копії відповіді від 12.12.2016 року, яка надійшла від ОКП «БТІ та ЕО» вбачається, що згідно архівних даних станом на 29.12.2012 року АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16.06.2000 року.

Відповідно до статті 366 ЦК України, у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з. обов'язковим викликом у судове засідання державного виконавця, боржника, стягувана (у випадках здійснення останнім представництва інтересів громадянина або держави в суді), а й учасників спільної власності на майно.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що подання слід задовольнити та визначити частку майна за ОСОБА_2, яке перебуває у спільній сумісній власності за адресою: м. Дубляни, вул. Шевченка, 25/2, яке належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Керуючись ст. 379 ЦПК України, ч. 3 ст. 5, ст. 55, 57, 58, 61, 62 Закону України «Про виконавче провадження» суд,-

УХВАЛИВ :

Подання задовольнити.

Визначити частку майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності за адресою: м. Дубляни, вул. Шевченка, 25/2, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мікула В. Є.