Номер провадження: 22-ц/785/1562/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про тлумачення змісту заповіту, встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцеві та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила: 1) здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка народилася 22.06.1932 р., складеного 06.07.2004 р. та посвідченого нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968, як про вираження волі ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка народилася 22.06.1932 р., заповісти їй, ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, майно, яке складається з:

- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., розташованої на території Монашівської сільської ради, масив № 1а, ділянка № 10, масив № 1, ділянка № 61, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ОД № 008691, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14;

- житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, який належав спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 р., посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради, право власності на який зареєстровано за спадкодавцем 24.03.2004 р. Білгород-Дністровським МБТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3156066 від 24.03.2004 р., реєстраційний номер обєкта 5207501;

- земельної ділянки (кадастровий № :02:001:0020) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901246, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11;

- земельної ділянки (кадастровий № :02:001:0021) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га., розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901245, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12,

- інше рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом мала право і що належало їй на момент смерті;

2) встановити нікчемність заповіту, складеного ОСОБА_6 на імя ОСОБА_5 та нотаріально посвідченого секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., розташованої на території Монашівської сільської ради, масив № 1а, ділянка № 10, масив № 1, ділянка № 61, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 008691, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14;

3) встановити факт належності ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу від 12.12.1986 року, укладеного між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець), посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28;

4) визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., розташовану на території Монашівської сільської ради, масив № 1а, ділянка № 10, масив № 1, ділянка № 61, яка належала ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 008691, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14, як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968;

5) визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на житловий будинок, розташований за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, який належав ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 р., посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6, померлою 21.07.2014 р., Білгород-Дністровським МБТІ 24.03.2004 р. (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3156066 від 24.03.204 р., реєстраційний номер обєкта 5207501), як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968;

6) визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0020) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., розташовану за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901246, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968;

7) визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0021) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га., яка розташована за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901245, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12, як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що 21.07.2014 р. померла ОСОБА_6, яка залишила заповіт від 06.07.2004 р. на її імя. ОСОБА_6 заповіла їй все належне спадкодавцю майно де б воно не знаходилося, з чого воно б не складалося, і взагалі все те, на що спадкодавець за законом матиме право, і що буде належати спадкодавцю на момент смерті. Інших заповітів у спадковому реєстрі не зареєстровано.

У звязку із смертю ОСОБА_6 відкрилася спадщина на вищевказане нерухоме майно. 23.01.2015 р. вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, який постановою відмовив їй в оформлені спадщини у звязку з тим, що: 1) відсутні документи, що вона є онукою померлої; 2) наявний інший заповіт на частину спадкового майна, складеного після заповіту на її імя; 3) відсутні документи, що підтверджують належність житлового будинку спадкодавцеві, оскільки у договорі купівлі-продажу вказано прізвище покупця ОСОБА_9.

Воля заповідача була направлена на залишення спадкового майна саме їй, про що свідчить її прізвище, імя та по батькові, дата її народження. Померла ОСОБА_6 завжди називала її своєю онукою.

Інформація відносно другого заповіту, складеного у червні 2014 р., не внесена до спадкового реєстру. Тобто, він складений з порушенням вимог щодо його посвідчення. Заповіт було вчинено без паспорту. Тому вказаний спірний заповіт є нікчемним.

В договорі купівлі-продажу житлового будинку від 12.12.1986 р. вказано дошлюбне прізвище померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_9.

10.11.2006 р. вона розірвала шлюб з ОСОБА_10. Прізвище «Панова» вона змінила на «Волкова» після укладення другого шлюбу.

У звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом її права можуть бути захищені судом.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити його за вказаних у ньому підстав.

Відповідач - ОСОБА_5 та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Посилались на те, що ОСОБА_4 є внучатою племінницею ОСОБА_6, а не внучкою, на імя якої було складено заповіт від 06.07.2004 р.. За три місяці до смерті ОСОБА_6 розірвала стосунки з ОСОБА_4 та її матірю, які привезли її у с. Монаші та залишити доживати одну. Після цього ОСОБА_6 доглядала ОСОБА_5, яка є падчеркою померлої. ОСОБА_6 вирішила заповісти земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5. Заповіт було складено та посвідчено секретарем Монашівської сільської ради без оригіналу паспорту ОСОБА_6, за наявності його копії, оскільки паспорт залишився у ОСОБА_4, ОСОБА_6 просила секретаря засвідчити її останню волю. До того ж секретар особисто знала ОСОБА_6.

Виконавчий комітет Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області представника у судове засіданні не направив. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2016 р. позовна заява ОСОБА_4 задоволена.

Здійснено тлумачення заповіту ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка народилася 22.06.1932 р., складеного 06.07.2004 р. та посвідченого нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968, як про вираження волі ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка народилася 22.06.1932 р., заповісти ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, майно, яке складається з:

- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., розташованої на території Монашівської сільської ради, масив № 1а, ділянка № 10, масив № 1, ділянка № 61, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 008691, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14;

- житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, який належав спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 р., посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради, право власності на який зареєстровано за спадкодавцем 24.03.2004 р. Білгород-Дністровським МБТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3156066 від 24.03.2004 р., реєстраційний номер обєкта 5207501;

- земельної ділянки (кадастровий № :02:001:0020) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901246, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11;

- земельної ділянки (кадастровий № :02:001:0021) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га., розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901245, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12,

а також заповісти інше рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом мала право і що належало їй на момент смерті.

Встановлено нікчемність заповіту, складеного ОСОБА_6 на імя ОСОБА_5 та нотаріально посвідченого секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., розташованої на території Монашівської сільської ради, масив № 1а, ділянка № 10, масив № 1, ділянка № 61, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 008691, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14.

Встановлено факт належності ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу від 12.12.1986 року, укладеного між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець), посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28.

Визнано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., розташовану на території Монашівської сільської ради, масив № 1а, ділянка № 10, масив № 1, ділянка № 61, яка належала ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 008691, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14, як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968.

Визнано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на житловий будинок, розташований за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, який належав ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 р., посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6, померлою 21.07.2014 р., Білгород-Дністровським МБТІ 24.03.2004 р. (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3156066 від 24.03.204 р., реєстраційний номер обєкта 5207501), як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968.

Визнано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0020) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., розташовану за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901246, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968.

Визнано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0021) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га., яка розташована за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901245, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12, як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково надала документи, які підтверджують, що вона перед смертю доглядала ОСОБА_6, хоронила її. Виготовила та встановила памятник померлій ОСОБА_6.

Інші особи, які беруть участь у розгляді справи у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

ОСОБА_4 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалися на те, що вона є внучатою племінницею ОСОБА_6, яка завжди вважала її своєю онукою. Тому, так повідомила нотаріусу і вказала у заповіті від 06.07.2004 р.. Воля спадкодавця була направлена на призначення саме її спадкоємцем всього майна на час відкриття спадщини. 10.11.2006 р. вона розірвала шлюб з ОСОБА_10. Прізвище «Панова» вона змінила на «Волкова» після укладення другого шлюбу. Заповіт на імя ОСОБА_5 складено та посвідчено з порушенням діючого законодавства. Інформація про цей заповіт не внесена до Спадкового реєстру. Складався він без паспорту заповідача. Отже другий заповіт ОСОБА_6 є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. До спадкової маси крім земельних ділянок увійшов житловий будинок, який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу, в якому прізвище останньої вказано як ОСОБА_9. 27.10.1990 р. ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_11 і взяла прізвище «Непомяща». Причини неявки у судове засідання ОСОБА_4 не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Виконавчий комітет Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу не надав. Надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам законодавства рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими (Т. 1, а. с. 222 - 237).

Колегія суддів вважає, що погодитися повністю з вищевказаними висновками не можна. Цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 213, 1216, 1217, 1220, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1247, 1251, 1254, 1256, 1257, 1268 1270, 1296, 1297 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Встановлено, що ОСОБА_9 народилася 22.06.1932 р. (Т. 1, а. с. 25).

За договором купівлі-продажу від 12.12.1986 р. ОСОБА_9 придбала у ОСОБА_8 житловий будинок, площею 40 кв. м., розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77 (далі Житловий будинок). Договір нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28 (Т. 1, а. с. 19 - 19 зворотня сторона).

27.10.1990 р. ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_11. Її прізвище після укладення шлюбу «Непомяща» (Т. 1, а. с. 26).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.03.2004 р. № 3156066 право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_6 (Т. 1, а. с. 20).

Вищевказане підтверджує факт належності ОСОБА_6 житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 р..

06.07.2004 р. ОСОБА_6 склала заповіт, в якому вказала, що на випадок своєї смерті заповіла внучці ОСОБА_12 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті (Т. 1, а. с. 14, 113).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.01.2015 р. № 39351306 заповіт від 06.07.2004 р. зареєстрований у вказаному спадковому реєстрі 08.07.2004 р. (Т. 1, а. с. 15 - 16).

Відповідно до Свідоцтва про шлюб від 24.01.2009 р. ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, 24.01.2009 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_13. ЇЇ прізвище після укладення шлюбу «Волкова» (Т. 1, а. с. 13, 116). Вказане відповідає паспорту останньої (Т. 1, а. с. 8, 114). Вказане підтверджує той факт, що заповіт від 06.07.2004 р. було складено на ОСОБА_12.

04.07.2014 р. ОСОБА_6 склала заповіт (Т. 1, а. с. 37, 125), яким заповіла ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 6,419 га., що знаходиться на території Монашівської сільської ради, масив № 1а ділянка № 10, масив № 1 ділянка № 61, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з державним актом серії ІІ-ОД № 008691 на право приватної власності на землю, виданого 04.08.2003 р. Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14. Заповіт посвідчено секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_14.

Відомості про вчинення нотаріальної дії внесено до відповідного журналу за порядковим № 15 (Т. 1, а. с. 39).

Обставини щодо складення та посвідчення заповіту ОСОБА_6 від 04.07.2014 р. підтвердила допитана у судовому засіданні в якості свідка секретар Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_14 (Т. 1, а. с. 97, 104 105) та у наданих суду нею письмових поясненнях (Т. 1, а. с. 35 36).

Відповідно до ОСОБА_13 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.02.2015 р. № 39588110 заповіт від 04.07.2014 р. зареєстрований у вказаному спадковому реєстрі 10.02.2015 р. (Т. 1, а. с. 38, 130), що спростовує доводи позивача про те, що у спадковому реєстрі відсутні відомості щодо спірного заповіту від 04.07.2014 р..

Вищевказане підтверджує вираження волі ОСОБА_6 заповісти земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., ОСОБА_5.

21.07.2014 р. ОСОБА_6 померла (Т. 1, а. с. 111, 122 - 123). До спадкової маси після її смерті ввійшли: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 008691 (Т. 1, а. с. 17); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га., яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901245 (Т. 1, а. с. 22); - житловий будинок, розташований за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, який належав ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 р.; - земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901246 (Т. 1, а. с. 21).

29.10.2014 р. до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на підставі заповіту від 06.07.2004 р. (Т. 1, а. с. 110).

17.12.2014 р. до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на підставі заповіту від 04.07.2014 р. (Т. 1, а. с. 121).

03.02.2015 р. ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (Т. 1, а. с. 132).

Постановою державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 05.02.2015 р. ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки: 1) у заповіті вказано, що майно заповідається онучці, а документи про родинні стосунки із спадкодавцем відсутні; 2) існує другий, складений пізніше, заповіт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., на імя іншої особи, який частково відміняє перший заповіт; 3) відсутні документи щодо зміни прізвища спадкодавця з - «Романенко» на - «Непомяща» (Т. 1, а. с. 133 134 зворотня сторона).

Між сторонами по справі склалися спадкові правовідносини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1247, 1251, 1254, 1256, 1257, 1268 1270, 1296, 1297 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усіє спадщини або її частини.

Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеним у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Тлумачення заповіту може бути здійснено після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 213 ЦК України передбачено, що зміст правочину можу бути витлумачено стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Пунктами 1.3, 1.7, Положення про спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 р. за № 831/19569, реєстраторами Спадкового реєструє, зокрема посадові особи органу місцевого самоврядування.

Відомості про заповіти, у тому числі посвідчені посадовими і службовими особами, зазначеними у статтях 1251 та 1252 ЦК України, підлягають обовязковому внесенню до Спадкового реєстру.

Виходячи з встановлених по справі обставин, вищевказаних положень діючого законодавства, колегія суддів вважає необхідним витлумачити заповіт ОСОБА_6 від 06.07.2004 р. як вираження волі заповідача заповісти ОСОБА_4 рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що спадкодавець за законом мав право і що належало їй на момент смерті.

Однак, вважає, що у задоволенні вимог ОСОБА_4 про тлумачення заповіту ОСОБА_6 від 06.07.2004 р. як вираження волі останньої відносно конкретного нерухомого майна необхідно відмовити, оскільки заповідач у заповіті посилалася на все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті (Т. 1, а. с. 14, 113), без посилань на конкретне нерухоме майно.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення нікчемності заповіту від 04.07.2014 р., колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки встановлено, що заповіт ОСОБА_6 від 04.07.2014 р. (Т. 1, а. с. 37, 125), яким остання заповіла ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 6,419 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, складено у письмовій формі, посвідчено секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_14, відомості про вчинення нотаріальної дії внесено до відповідного журналу за порядковим № 15 (Т. 1, а. с. 39), заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 10.02.2015 р. (Т. 1, а. с. 38, 130), колегія суддів вважає, що відбулося вираження волі ОСОБА_6 заповісти вищевказану земельну ділянку ОСОБА_5.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивачки щодо нікчемності вказаного спірного заповіту, оскільки її доводи про порушення посвідчення заповіту, відсутність відомостей про спірний заповіт у Спадковому реєстрі, спростовуються вищевказаними дослідженими судом матеріалами справи. Відсутність паспорту при складені заповіту не спростовує факт складення спірного заповіту ОСОБА_6, що не заперечує і сама позивачка. Не заперечувала позивачка в суді першої інстанції відносно повноважень секретаря Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_14 з посвідчення спірного заповіту. Внесення відомостей про спірний заповіт до Спадкового реєстру через проміжок часу після його складення також не спростовує волевиявлення ОСОБА_6, належне оформлення та посвідчення спірного заповіту, а тому не може слугувати підставою для визнання спірного заповіту нікчемним. У задоволенні вимоги позивачки про встановлення нікчемності заповіту, складеного ОСОБА_6 04.07.2014 р. на імя ОСОБА_5, необхідно відмовити.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, на земельну ділянку, площею 6,419 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про встановлення нікчемності спірного заповіту від 04.07.2014 р., яким ОСОБА_6 заповіла названу вище земельну ділянку ОСОБА_5.

Виходячи з встановлених по справі обставин, колегія суддів вважає можливим задовольнити вимоги позивачки про встановлення факту належності померлій ОСОБА_6 правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу від 12.12.1986 року, визнання за ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 на житловий будинок, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га..

Таким чином, доводи апелянта про відсутність підстав для визнання заповіту від 04.07.2014 р. нікчемним, вираження волі спадкодавця відносно спадкування земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що воля спадкодавця була спрямована на те, щоб її спадкоємцем була онука, а не просто громадянка ОСОБА_4, не встановлення судом факту належності житлового будинку померлій, відсутність підстав для визнання права власності за рішенням суду, оскільки вони суперечать встановленим по справі обставинам складення заповіту від 06.07.2004 р., укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.12.1986 р., наявності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, доводи апелянта є частково обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду є порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки порушення судом вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, враховуючи, що частина вимог позивачки підлягає задоволенню, а в частині позовних вимог необхідно відмовити, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов ОСОБА_4.

Здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, складеного 06.07.2004 року та посвідченого нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968, як вираження волі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, заповісти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2, все належне ОСОБА_6 майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті.

Встановити факт належності ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 року, правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу від 12.12.1986 року, укладеного між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець), посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28.

Визнати за ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2) право власності, в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 року, посвідченим державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968, на:

- житловий будинок, розташований за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, житловою площею 40 кв. м., який належав ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 року, на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 року, посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28, зареєстрованого Білгород-Дністровським МБТІ 24.03.2004 року;

- земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0020) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., розташовану за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала померлій 21.07.2014 року ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901246, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11;

- земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0021) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га., яка розташована за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала померлій 21 липня 2014 року ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901245, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,419 га., розташовану на території Монашівської сільської ради, масив № 1а, ділянка № 10, масив № 1, ділянка № 61, яка належала ОСОБА_6, померлій 21.07.2014 р., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 008691, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121/14, як за спадкодавцем за заповітом ОСОБА_6 від 06.07.2004 р., посвідченим нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2016

скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про тлумачення змісту заповіту, встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцеві та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, складеного 06 липня 2004 року та посвідченого нотаріально державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968, як вираження волі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, заповісти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2, все належне ОСОБА_6 майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті.

Встановити факт належності ОСОБА_6, померлій 21 липня 2014 року, правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу від 12 грудня 1986 року, укладеного між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець), посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28.

Визнати за ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2) право власності, в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6 від 06 липня 2004 року, посвідченим державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2714, бланк ВВЕ 931968, на:

- житловий будинок, розташований за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, житловою площею 40 кв. м., який належав ОСОБА_6, померлій 21 липня 2014 року, на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1986 року, посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстровий № 28, зареєстрованого Білгород-Дністровським МБТІ 24 березня 2004 року;

- земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0020) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., розташовану за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала померлій 21 липня 2014 року ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901246, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11;

- земельну ділянку (кадастровий № :02:001:0021) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0221 га., яка розташована за адресою - Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Калініна, 77, яка належала померлій 21 липня 2014 року ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 901245, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 21.03.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3