АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1294/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Тесля О.П.
Провадження № 22-ц/789/159/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника Фонду гарантування вкладів - Москаль І.В.; позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Унікомбанк" Кононець В.В. на заочне рішення Чортківського районного суду від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Унікомбанк" Кононець В.В. про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ПАТ "Унікомбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Унікомбанк" Кононець В.В. про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона ОСОБА_2, перебувала у трудових відносинах з ПАТ "Унікомбанк" обіймаючи посаду заступника головного бухгалтера у період з 17.01.2012 року по 17.11.2015 року та була звільнена з посади за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), що стверджується записами вкладки до трудової книжки НОМЕР_1, виданої 19.05.2009 року.

Розрахунок з виплати заробітної плати в сумі 31 707,44 грн. на день звільнення з нею відповідач не провів.

Оскільки ПАТ "Унікомбанк" неправомірно відмовився виплачувати нараховану ОСОБА_2 заробітну плату в день звільнення, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 73633, 00 грн. станом на 02.08.2016 року, тому позивач просить стягнути в її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 31707,44 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 17.11.2015 року на день ухвалення рішення суду та 20 000 грн. моральної шкоди, завданої порушенням її трудових прав.

Заочним рішенням Чортківського районного суду від 13 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" Кононця В.В. на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати в розмірі 31707,44 гривень з проведенням стягнення із даної суми обов'язкових податків, зборів і платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 17.11.2015 року по день ухвалення рішення в розмірі 86255,80 гривень з проведенням стягнення із даної суми обов'язкових податків, зборів і платежів.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з товариства Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" Кононця В.В. судовий збір в розмірі 1169, 62 гривень в дохід держави.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" Кононця В.В. на користь ОСОБА_2 1500 гривень відшкодування судових витрат.

Ухвалою Чортківського районного суду від 07 грудня 2016 року заяву ПАТ "Унікомбанк від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Унікомбанк" Кононець В.В. про перегляд заочного рішення Чортківського районного суду від 13 вересня 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ "Унікомбанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахував черговість, визначену у ст.52 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У судовому засіданні представник ПАТ "Унікомбанк" - Москаль І.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Позивачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стаття вказує, що 213 ЦПКУ рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинств, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ПАТ "Унікомбанк" обіймаючи посаду заступника головного бухгалтера у період з 17.01.2012 року по 17.11.2015 року та була звільнена з посади за згодою сторін по п.1 ст.36 КЗпП України. ( наказ №46-к від 17.11.2015 року.).

Заборгованість ПАТ "Унікомбанк" перед ОСОБА_2 з виплати їй заробітної плати становить 31707,44 гривень, що підтверджується довідкою, виданою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Унікомбанк" Кононець В.В. і яка не була їй виплачена при звільненні, що не заперечується представником Фонду в апеляційній інстанції, тобто розрахунок з позивачкою в день її звільнення не проведено.

Згідно до ст.117 зазначеного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Постановою Правління НБУ від 24.09.2015р. №632/БТ "Про застосування заходу впливу та запровадження особливого режиму контролю за ПАТ "Унікомбанк" запроваджено особливий режим контролю за діяльністю ПАТ "Унікомбанк" до 24.09.2016 p., постановою Правління НБУ від 06.10.2015 р. № 670/БТ банк віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів, а 15.10.2015 р. постановою Правління НБУ №704/БТ було прийнято рішення "Про віднесення ПАТ "Унікомбанк" до категорії неплатеспроможних.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїм рішенням №188 від 15.10.2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Унікомбанк" вирішила розпочати з 16.10.2015 року процедуру виведення ПАТ "Унікобанк" з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 16.10.2015 року по 15.01.2016 року.

Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Унікомбанк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема статтями 37-39, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононця В.В. строком на три місяці з 16.10.2015 року по 15.01.2016 року.

Згідно з постановою Правління НБУ від 03.12.2015 р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Унікомбанк" Правління НБУ постановило відкликати ліцензію та ліквідувати ПАТ "Унікомбанк".

На підставі вищевказаної постанови Правління НБУ, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїм рішенням №216 від 03.12.2015 року вирішила припинити здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Унікобанк", розпочати процедуру ліквідації ПАТ "Унікомбанк" з 04.12.2015 року по 03.12.2017 року включно, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, призначити уповноваженою особою Фонду та делегувати всі повноваження ліквідатора ПАТ "Унікомбанк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема ст.ст.37, 38, 47-51 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононця В.В. на два роки з 04.12.2015 року по 03.12.2017 року включно.

Згідно ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключне у межах процедури ліквідації банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, виплата витрат та здійснення платежів регулює ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

09.12.2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті "Голос України" 232 (6236) було опубліковано оголошення про те, що відповідно до Постанови Правління НБУ З 856 від 03.12.2015 р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Унікомбанк" і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.12.2015 р. №216 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Унікомбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" з 04.12.2015 р.

У відповідності до п.5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 02.10.2012 року №5411-VI, ОСОБА_2 подала у ПАТ "Унікомбанк" письмову заяву від 14.12.2015 року з вимогами до банку про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 31707,44 грн. На підставі цієї заяви та з метою повернення заборгованості по заробітній платі її вимоги на вищевказану суму включені до реєстру вимог кредиторів другої черги.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові №6-113цс 16 від 27.04.2016 року, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст. 117 КЗпП України ).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в ст.117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Законом України від 14.05.1992 року №2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч.6 ст.12 у редакції Закону від 13.07.2002 року, ч.5 ст.19 у редакції Закону від 18.01.2013 року, які були чинними на час існування спірних правовідносин) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати.

Крім того, відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої у постанові №6-76цс14 від 02.07.2014 року, порушення процедури про банкрутство роботодавця, не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити кошти.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи положення ст.117 КЗпП України та роз'яснення, які містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні необхідно враховувати розмір спірної суми, істотність цієї частки в порівнянні з середнім заробітком та інші обставини.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Під час його проведення використана формула, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 розділу IV Порядку).

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 17.11.2015 року по день ухвалення рішення суду становить 86255, 80 гривень (420,76х 205 р.дн.), виходячи з того, що середньоденний заробіток, обчислений до встановлених правил за 2 місяці перед звільненням складає 420,76 грн. (заробітна плата за: вересень 2015 р - 8687,66 грн./ 22 р.д., жовтень 2015 р. - 9405,00 грн./21 р.дн., або 18092,66:43 = 420,76 грн.).

Апеляційний суд відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 48 ч.1 п.5 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначає, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження: звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю. В зв'язку з цим, доводи заявника щодо не врахування та не дотримання судом ст.52 вище згаданого Закону про дотримання черговості, не заслуговують на увагу, оскільки ці норми не стосуються і не поширюються на правовідносини по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як ОСОБА_2 не була кредитором банку, а його працівником.

Вірним є висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог у стягненні моральної шкоди, який не оскаржується сторонами, а тому не є предметом перегляду.

Стягнення судових витрат проведено у відповідності до вимог ст.79, 84, 88 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при дослідженні та встановлені судом були дотриманні норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 300, 303, 307, 308, 317 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Унікомбанк" Кононець В.В. - відхилити.

Рішення Чортківського районного суду від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк