Справа №461/3165/17
Провадження №2/461/1534/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

представника позивача Ничкало А.Б.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в залі суду цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1777 грн. на користь закладу, в якому перебуватиме дитина, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття та накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві користування малолітньому ОСОБА_5 та є єдиним житлом дитини.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ОСОБА_3 є матір'ю малолітнього ОСОБА_5 Стверджує, що у свідоцтві про народження ОСОБА_5 її батьком за вказівкою матері зазначено ОСОБА_6. ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Малолітнього ОСОБА_5 влаштовано у дитячий дошкільний будинок №1 на повне державне забезпечення. Відповідачка матеріальної допомоги дитині не надає, її не відвідує, життям дитини не цікавиться. Окрім того відповідачка вчинила злочин відносно малолітнього ОСОБА_5, втягнувши його в жебрацтво, що підтверджується вироком Галицького районного суду м. Львова від 14.04.2014 р. (справа 161/3091/14-к). Стверджує, що органом опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 Просить позов задоволити.

Представник позивача Ничкало Л.Б. заявлений позов підтримала з мотивів, викладених у ньому, просить такий задоволити та позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1777 грн. на користь закладу, в якому перебуватиме дитина, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття та накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить праві користування малолітньому ОСОБА_5 та є єдиним житлом дитини

Відповідач ОСОБА_3 проти заявленого позову заперечила, просила не позбавляти її батьківських прав відносно її сина ОСОБА_5, оскільки це все, що в неї є, пообіцяла в подальшому частіше навідувати сина у дитячому будинку та брати більшу участь у його житті.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив. Зокрема зазначив, що відсутні правові підстави, передбачені ст.164 СК України для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. З приводу вироку Галицького районного суду м. Львова від 14.04.2014 р., яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, яким відповідач була засуджена умовно зазначив, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялась, за час іспитового строку призначеного судом, повністю виконала покладені на неї обов'язки, не вчиняла жодних нових правопорушень, а тому відповідно до положень ст.89 КК України судимість за даний злочин вважається погашеною, відтак даний вирок не може бути, через три роки після його винесення, підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Звертає увагу суду на те, що до матеріалів справи долучено копію строкового банківського вкладу, який відкрила ОСОБА_3 на свого сина на суму понад 9000 гривень, які вона заробила, працюючи посудомийкою в одному з барів у центральній частині Львова. З приводу інформації, зазначеної в листах дитячого дошкільного будинку №1 від 09.11.2016 р. №195 та від 06.04.2017 р. № 070 про те, що відповідачка вісім місяців не провідувала свого малолітнього сина ОСОБА_5, то така на його думку, не відповідає дійсності, що зокрема підтвердив в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_9 Зазначив також, що позбавлення позивачки батьківських прав не відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_5, тому просить в позові відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_1 від 08.09.2010 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4592, його матір'ю є ОСОБА_3.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги від 08.09.2010 року № 2 відомості про батька малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 записані за вказівкою матері.

ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14.04.2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.304 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.304, ст.69 КК України два роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України її звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно заяви ОСОБА_3 на ім'я начальника відділу у справах дітей Галицької районної адміністрації ЛМР від 07.05.2014 р. відповідачка просить влаштувати її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинок дитини №1 на вул. Таджицькій, 21 у м.Львові у зв'язку із скрутними життєвими обставинами.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації ЛМР від 08.05.2010 р. (протокол №10) комісія вирішила пропонувати Галицькій районній адміністрації ЛМР тимчасово влаштувати малолітнього ОСОБА_5 в дитячий дошкільний будинок №1, який знаходиться за адресою: м. Львів вул. Таджицька, 21 на повне державне забезпечення.

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16.05.2014 року № 159 «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_5 в дитячий дошкільний будинок № 1, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Таджицька, 21», малолітнього ОСОБА_5, за заявою матері, влаштовано у дитячий заклад на повне державне забезпечення, де він перебував до кінця серпня 2017 р.

З відповіді дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради від 21.09.2017 р. №140 вбачається, що за час перебування ОСОБА_5 у дитячому дошкільному будинку №1 він був забезпечений належним харчуванням та медичним доглядом. Повне державне забезпечення дитини, яка перебуває у закладі включає забезпечення, утримання та виховання дітей, забезпечення всебічного розвитку, фізичного, соціального та психічного здоров'я, створення умов сприятливих для проживання дітей, їх навчання та виховання, забезпечення соціального захисту, соціальної адаптації вихованців. Повне державне забезпечення включає, в тому числі, забезпечення дитини одягом та взуттям. За час перебування ОСОБА_5 у Дитячому дошкільному будинку №1 було забезпечено його права, як це передбачено п. 3.1 розпорядження №159 від 16.05.2014 р. Галицької районної адміністрації.

З договору строкового банківського вкладу фізичної особи «До повноліття» №90.00.398144 від 04.01.2016 р., укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 вбачається, що відповідачка, яка діяла в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 передала банку кошти в сумі 9092,75 грн. під 15% річних на строк до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що сім'ю відповідачки знає давно, знайомий з мамою відповідачки, двома братами та сестрою. Йому відомо про важкі побутові умови проживання ОСОБА_3, яка проживає у АДРЕСА_1 у двохкімнатній квартирі, в одній кімнаті проживає сестра з цивільним чоловіком та дитиною, а в іншій відповідачка, її мама та двоє братів, один з яких часто зловживає спиртними напоями, вчиняє скандали, чим фактично створює неналежні умови проживання, як для відповідача, так і для її сина ОСОБА_5 Зазначив, що нормальних умов для проживання в даній квартирі малолітній син відповідачки не має. Він інколи разом з відповідачкою ОСОБА_3 провідував її сина ОСОБА_5 в дитячому будинку на вул.Таджицькій і відмічався в журналі відвідувань як дідусь, зазначив, що сам він ніколи ОСОБА_5 не провідував, а лише з відповідачем, оскільки самому йому не дозволили б бачити хлопчика. Також зазначив, що під час відвідувань відповідач завжди приносила сину гостинці, часом вона забирала ОСОБА_5 і вони ходили гуляти в парк. Йому також відомо, що відповідачка у 2015-2016 роках працювала в одному із кафе в центральній частині м. Львова, а також за винагороду прибирала людям квартири. Зазначив, що на його думку, відповідачка не достатньо часу приділяла своєму сину, проте вважає, що позбавляти її батьківських прав не слід, оскільки син дуже радий завжди її бачити.

Зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до зазначеної правової норми батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.15, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За змістом закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, проте належних та допустимих доказів цього позивачем суду надано не було.

Виходячи із встановленого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5

Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів та про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 є похідними від вимоги про позбавлення батьківських прав, то у їх задоволенні також необхідно відмовити.

Окрім того, суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 155, 164, 180, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.