УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу

м. Хмельницький до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи: Міністерство оборони України, Служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький (далі - КЕВ м. Хмельницький) звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що гуртожиток по АДРЕСА_1 належить на праві власності державі Україна в особі Міністерства оборони України, перебуває на його балансі і призначений для тимчасового забезпечення житлом військовослужбовців Збройних Сил України, робітників та службовців, які за трудовими договорами працюють у військових частинах України.

У липні 2000 року відповідач вселилася в кімнату НОМЕР_1 гуртожитку, як член сім'ї (дружина) військовослужбовця з реєстрацією місця проживання, а у 2002 році зареєструвала в даній кімнаті свого неповнолітнього сина.

Посилаючись на те, що відповідачі (які не є військовослужбовцями) неправомірно проживають у приміщенні гуртожитку, чим порушують права на житло військовослужбовців, просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом їх виселення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі КЕВ м. Хмельницький просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, заявник просить поновити строк касаційного оскарження судових рішень з посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (ст. 319 ЦПК України).

У разі пропущення строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (ч. 2 ст. 325 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексуне може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Встановивши, що відповідач є одинокою особою, яка проживає з неповнолітньою дитиною та, врахувавши, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2015 року відмовлено позивачу у задоволенні позову про виселення ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький строк касаційного оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи: Міністерство оборони України, Служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, за касаційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня