22-ц/775/787/2017(м)
Головуючий І інстанції Мельник І.О. Єдиний унікальний номер 263/8021/17
Номер провадження 22-ц/775/787/2017(м)
Категорія 50 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Биліни Т.І.,

Мироненко І.П.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 посилаючись на те, що знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 13 жовтня 2016 року за рішенням суду їх шлюб розірвано, проживають окремо. Донька мешкає разом із нею, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів прибутку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2017 року та до повноліття дитини.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення звернено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Лещенко О.Д., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення відповідача ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу і стягуючи на користь позивачки аліменти в частині від доходу відповідача, суд повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи сторін, правильно застосував норми матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач може надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частки свого доходу щомісячно.

З таким висновком не можна не погодитися.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду 13 жовтня 2016 року.

Від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 14 квітня 2011 року, батьком дитини записано ОСОБА_3 (а.с. 5).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-інвалідом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував, що позивачка самостійно виховує доньку та потребує матеріальної допомоги, відповідач має роботу та може надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи та вимог закону обґрунтовано визначив розмір аліментів у розмірі ? частини заробітку щомісяця.

Будь-яких доказів, які б свідчили про помилковість висновків суду в частині визначення розміру аліментів апелянтом суду не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи в цій частині зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Представник позивачки в судовому засіданні пояснила, що стягнутого судом першої інстанції розміру аліментів недостатньо для забезпечення особливого догляду за дитиною, її медичного обслуговування та спеціальних занять з нею.

Між тим, відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Т.І. Биліна