АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.12.2007 між нею та відповідачем укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов'язалася солідарно відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору № 80/2ф від 20.12.2007, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВІЕйБі Банк», Банк)

Вказувала, що рішенням Березанського міського суду Київської області від 27 травня 2011 року задоволено позов ПАТ «ВІЕйБі Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено рішення, яким солідарно стягнуто з відповідачів на користь Банку 22 072 грн. 73 коп.

22.02.2016 державним виконавцем ВДВС Березанського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-33/2011, виданого Березанським міським судом Київської області 07.06.2011 на підставі рішення цього ж суду від 27.05.2011. Після відкриття виконавчого провадження з неї почали утримувати кошти згідно умов договору поруки.

Позивачка, посилаючись на те, що з моменту відкриття виконавчого провадження та стягнення з неї сум на виконання судового рішення було порушено її права як поручителя, просила з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України визнати припиненим договір поруки, укладений 20.12.2007 між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Заочним рішенням Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 27 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд при ухваленні рішення судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин судову практику Верховного Суду України. Судом не взято до уваги, що оспорюваний договір поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України припинив свою чинність 20.12.2008.

За наведених обставин просила скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з підстав, наведених в ній.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання поруки припиненою з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 грудня 2007 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 80/2ф, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 16 800 грн. 00 коп. на споживчі потреби, із сплатою процентів за ставкою 24% річних, терміном повернення «20» грудня 2010 року

На забезпечення належного виконання ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним договором кредиту 20 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання в повному обсязі позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як встановлено судом ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 27 травня 2011 року задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено стягнути з останньої як з поручителя солідарно з боржником на користь Банку 22 072,58 грн. за кредитним договором від 20.12.2007. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (ч. 2 ст. 223 ЦПК України).

Оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини 4 статті 559 ЦК України немає.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16.

За наведених обставин, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильним.

Доводи апеляційної скарги є тотожними з доводами позовної заяви та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/31566/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4158/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.