Провадження № 4-с/761/142/2017
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Маліновської В.М.,

при секретарі - Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінської Ілони Віталіївни про зупинення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії, боржник - Державна науково-виробнича корпорація «Київський інститут автоматики», -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва, в якій просив визнати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінської І.В. від 01 грудня 2016 року про зупинення виконавчого провадження №51969304 неправомірною та зобов'язати вказаного державного виконавця задовольнити його вимогу, усунути порушення, відновити виконавче провадження щодо виконання судового наказу №2610/28457/2012, виданого Шевченківським районним судом м.Києва від 03 грудня 2012 року про стягнення з Державної науково-виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 14 684 грн. 18 коп. та продовжити примусове виконання цього судового наказу.

Скаргу мотивовано тим, що на виконанні у державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінської І.В. перебуває судовий наказ №2610/28457/2012, виданий Шевченківським районним судом м.Києва 03 грудня 2012 року про стягнення з Державної науково-виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 14 684 грн. 18 коп. Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Бєлінської І.В. від 17 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного судового наказу. Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінською І.В. від 01 грудня 2016 року зупинено провадження з виконання вказаного судового наказу. Вказану постанову скаржник отримав 19 грудня 2016 року.

Постанову про зупинення виконавчого провадження від 01.12.2016р. державний виконавець мотивував тим, що ухвалою Господарського суду м.Києва від 14 листопада 2016 року порушено провадження у справі №910/18355/16 про банкрутство Державної науково-виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Галічеву Валентину Олександрівну. В оскаржуваній постанові державного виконавця відсутні відомості щодо запровадження мораторію, а також відсутні дані чи перебуває виконавче провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, оскільки перебування виконавчого провадження в зазначеній стадії виключає можливість прийняття державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа та державний виконавець не з'явилися, про дату та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зважаючи на строки розгляду скарги, встановлені ст. 386 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника боржника та державного виконавця.

Дослідивши скаргу з доданими до неї матеріалами, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м.Києва видано стягувачу судовий наказ у справі №2610/28457/2012 про стягнення з Державної науково-виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 14 684 грн. 18 коп.

Постановою Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінською І.В. від 17.08.2016р. було відкрито виконавче провадження №51969304 з виконання судового наказу №2610/28457/2012, виданого 01.02.2013р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ДНВК «Київський інститут автоматики» на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 14684,18 грн.

01.12.2016р. державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінською І.В. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження (ВП №51969304), якою встановлено, що ухвалою Господарського суду м.Києва від 14.11.2016р. порушено провадження у справі №910/18355/16 про банкрутство Державної науково-виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Галічеву Валентину Олександрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №37 від 18.02.2013р.) Відтак, керуючись п.4 ч.1 ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2610/28457/2012, виданого 01.02.2013р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ДНВК «Київський інститут автоматики» на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 14 684,18 грн. зупинено до закінчення дії зазначених обставин.

Так, відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: - здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; - надає сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; - розглядає в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; - роз'яснює сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Права державного виконавця які він має здійснювати у процесі здійснення виконавчого провадження визначені ч.3 вказанї статті Закону.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно ч.9 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається про, зокрема, порушення провадження у справі про банкрутство; - визнання вимог кредитора та їх розмір; - введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; - введення процедури розпорядження майном; - призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела її сплати.

Відповідно до ч.5 ст. 19 вказаної статті Закону дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Згідно п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6,8 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

За таких обставин, виходячи з наявних в справі доказів, судом встановлено, що у постанові державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінської І.В. відсутні відомості щодо запровадження мораторію, а також відстуні дані чи перебуває виконавче провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, оскільки перебування виконавчого провадження в зазначеній стадії виключає можливість прийняття державним виконавцем постави про зупинення виконавчого провадження.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням Державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 4 цієї статті Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Щодо прав сторін виконавчого провадження, то вони визначені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ч.1 цієї статті визначено: сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що усунення порушень та поновлення прав ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні № 51969304 можливе шляхом визнання постанови про зупинення виконавчого провадження від 01.12.2016р. (ВП №51969304) неправомірною, а отже вимоги заявника в цій частині обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог заявника про задоволення його вимоги, усунення порушення, відновлення виконавчого провадження, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у випадку визнання неправомірною постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження, він має продовжити здійснення виконавчого провадження згідно закону, а тому суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги скаржника.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1, 5, 11, 12, 20, 47, 82 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 57-60, 64, 209, 210, 212, 213, 293, 294, 296, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бєлінської Ілони Віталіївни про зупинення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії, боржник - Державна науково-виробнича корпорація «Київський інститут автоматики», - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінської Ілони Віталіївни про зупинення виконавчого провадження від 01 грудня 2016 року, винесену в межах виконавчого провадження ВП №51969304.

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя