Справа №583/9/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/584/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Куземин - Агро»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Куземин - Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просив суд розірвати договір оренди землі, укладений 25.02.2011 року між ОСОБА_5 і ПП «Куземин Агро» та зареєстрований 21.04.2011 року в Охтирському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі за №00395, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.09.2016 року серії НВА 141028 та серії НВА 141029 ОСОБА_3 на праві приватної власності належать земельні ділянки, площею 2,9515 га, кадастровий №:01:001:2444 та площею 0,2032 га, кадастровий № :01:001:2445 з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про право власності на зазначені земельні ділянки 16.09.2016 року були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Земельні ділянки вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 яка померла 01.07.2016 року. За життя ОСОБА_5 вищевказані земельні ділянки, згідно договору оренди землі від 25.02.2011 року, передала в оренду ПП «Куземин Агро» строком на пять років. Додатковою угодою від 27.01.2016 року до договору оренди землі були внесені зміни, згідно яких строк дії договору продовжено з пяти до десяти років. Вважає, що зі смертю ОСОБА_5 припинилися всі зобовязання, що виникли в результаті укладання нею договору оренди землі від 25.02.2011 року та є підставою для його розірвання. ОСОБА_3 має бажання розпоряджатися земельними ділянками на свій розсуд, про що попереджала керівника ПП «Куземин Агро», однак останній на її прохання щодо повернення земельних ділянок відповів відмовою. Вважає таку відмову порушенням прав власника, оскільки це позбавляє ОСОБА_3 можливості вільно користуватися та розпоряджатися власністю.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Розірвано договір оренди землі площею 3,1547 га, з них ріллі 2,9515 га, сіножаті 0,2032 га, укладений 25.02.2011 року між ОСОБА_5 та ПП «Куземин Агро», зареєстрований 21.04.2011 року у Охтирському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №00395. Стягнуто з ПП «Куземин - Агро» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ПП «Куземин Агро», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції у рішенні помилково було зазначено, що представник ПП «Куземин Агро» - ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 в усній формі зверталася до підприємства з вимогою про розірвання договору оренди землі, однак їй було відмовлено, оскільки зміна власника земельної ділянки не є підставою для його розірвання. У даній обставині можна легко переконатися прослухавши аудіозапис судового засідання, з якого вбачається, що насправді представник відповідача у судовому засіданні пояснював, що у ПП «Куземин Агро» відсутні будь - які докази того, що ОСОБА_3 зверталася з вимогою про розірвання договору оренди землі. Представник позивач ОСОБА_4 також не надав жодного доказу усного чи письмового її звернення до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди. З довідки ПП «Куземин Агро» №10 від 22.02.2017 року вбачається, що у період з 2011 року по 2016 рік ОСОБА_5 з приводу розірвання договору оренди до підприємства не зверталася, а так само й ОСОБА_3 у період 2016 2017 року. ПП «Куземин Агро» умови договору оренди землі від 25.02.2011 року та умови додаткової угоди від 27.01.2016 року виконує у повному обсязі, будь-яких нарікань чи непорозумінь з приводу їх невиконання зі сторони орендодавця не надходило, а відтак, є безпідставними твердження ОСОБА_3 про те, що відповідач порушує умови договору та не виявив доброї волі для вирішення спору про розірвання договору оренди у позасудовому порядку. Крім того, вказує, що при ухваленні рішення було розірвано договір оренди землі площею 3,1547 га, з них ріллі 2,9515 га, сіножаті 0,2032 га, укладений 25.02.2011 року, строком на 5 років між ОСОБА_5 та ПП «Куземин Агро», зареєстрований 21.04.2011 року у Охтирському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 00395, однак при цьому, не було враховано того, що 27.01.2016 року до договору оренди землі від 25.02.2011 року була укладена додаткова угода між тими ж сторонами, відповідно до якої ПП «Куземин Агро» 27.01.2016 року зареєструвало в Охтирському міськрайонному управлінні юстиції Сумської області оренду лише земельної ділянки площею 2,9515 га з кадастровим № :01:001:2444 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір вважається укладеним з моменту його державної реєстрації. Однак договір оренди земельної ділянки площею 0,2032 га з кадастровим номером :01:001:2445 у 2016 році не був зареєстрованим в Охтирському міськрайонному управлінні юстиції Сумської області і тому, з 2016 року зазначена земельна ділянка в оренді у ПП «Куземин Агро» не перебуває. Таким чином, договір від 25.02.2011 року в частині оренди вищевказаної земельної ділянки площею 0,2032 га припинив своє існування по закінченню терміну його дії, тобто ще у 2016 році. За наведених підстав, вважає, що ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити. В частині вимог апеляційної скарги про закриття провадження у справі не наполягав.

Позивач та її представник до суду не зявилися, але згідно рекомендованих повідомлень були належним чином оповіщені про час та місце судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.ст. 626,628,651 ЦК України та ч. 4 ст.32 Закону України «Про оренду землі», виходив з того, що сторони при укладанні договору оренди земельних ділянок дійшли згоди про його розірвання у разі настання умов, визначених у п. 40 Договору.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що 25.02.2011 року між ОСОБА_5 та ПП «Куземин - Агро» укладено договір оренди землі, зареєстрований 21.04.2011 року в Охтирському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.04.2011 року № 00359 (а.с. 5-6).

Згідно вищевказаного договору на підставі актів визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та приймання-передачі земельної ділянки від 27 січня 2011р. відповідачу передана в оренду земельна ділянка загальною площею 3,1542 га, у тому числі рілля 2,9515 га, сіножаті 0,2032 га, розташована на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області.

27.01.2016 року між ОСОБА_5 та ПП «Куземин Агро» укладено додаткову угоду по договору оренди землі, згідно якої п. 8.9 Договору оренди землі викладено в новій редакції, а саме договір укладено строком на 10 років (а.с. 8).

09 лютого 2016 року ОСОБА_5 померла.

Після її смерті в порядку спадкування за законом позивач ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом НВА 141029 та НВА 141028, посвідчені 06.09.2016 року державним нотаріусом, згідно яких ОСОБА_3 успадкувала земельні ділянки: площею 0,2032 га, кадастровий номер :01:001:2445 площею 2,9515 га, кадастровий номер :01:001:2444, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.3, 4).

Право власності ОСОБА_3 на успадковані земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 32, 33).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 цього Кодексу визначений вичерпний перелік прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини.

Таким чином, з прийняттям спадщини після смерті матері до ОСОБА_3 перешли права та обовязки за спірним договором оренди земельної ділянки.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі», в реакції на час прийняття спадщини 09.02.2016 року, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 38 договору оренди землі від 25.02.2011 року визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однією із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Пунктом 39 цього договору встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише за умови невиконання умов договору, систематичної несплати та ухилення орендаря від сплати орендної плати, нецільового використання землі та недотримання вимоги щодо чергування сільськогосподарських культур у сівозмінах, особливо соняшнику і у цьому випадку є обовязковим попередження іншої сторони про розірвання договору не менше ніж за три місяці та обґрунтування причин розриву.

Також ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, як положеннями спірного договору так і нормами закону передбачення можливість розірвання договору на вимогу однієї з сторін за рішенням суду за наявності певних обставин (невиконання умов договору, пошкодження земельної ділянки та інше).

У даному ж випадку, як вбачається з матеріалів справи, відповідач умови договору виконує, орендну плату сплачує вчасно, земельні ділянки використовує за призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями п. 40 спірного договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни його умов або розірвання договору.

Таким чином, вказаним пунктом договору передбачена можливість його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а пунктом 38 цього договору визначений порядок такого розірвання (за згодою сторін).

Як на одну з підстав розірвання договору оренди, суд першої інстанції послався, зокрема, на те, що позивач в усній формі зверталася до відповідача з вимогою про розірвання спірного договору оренди землі, проте їй було відмовлено, про що підтвердив представник відповідача, і тому захистив її порушене право.

Але представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції, і як підтвердив в апеляційному суді, таких обставин не визнавав і тому встановлені судом обставини про те, що позивач в усній формі зверталась до орендаря із проханням розірвати договір оренди землі, укладений її матірю ОСОБА_5, не було доведено належними і допустимими доказами. Представником відповідача ця обставини не визнавалася.

Внаслідок недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, його висновки про те, що наявні підстави для розірвання договору оренди землі за рішенням суду через порушення права позивача є передчасними.

Статтею 1 та ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, захисту в судовому порядку підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи.

Статтями 10, 60 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не довела жодними належними доказами про звернення до відповідача з вимогою про розірвання спірного договору і про отримання відмови, а отже і про порушення її прав та інтересів, а посилання суду про підтвердження вказаного факту представником відповідача спростовуються звукозаписом судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позову, а також висновки суду першої інстанції про наявність підстав для його задоволення є помилковими, оскільки на час звернення до суду із даним позовом права та інтереси ОСОБА_3 не були порушенні, так як остання не довела, що вона повідомили орендаря про успадкування нею права власності на спірні земельні ділянки та проте, що зверталась з вимогою про розірвання спірного договору. До того ж, орендар не був повідомлений про зміну орендодавця в порядку, визначеному статтею 148-1 ЗК України.

Відповідно до частин 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів знаходить, що доводи апеляційної скарги заслуховують на увагу, тому, відповідно до ст. 309 ЦПК України, через не встановлення обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з ОСОБА_3 на користь ПП «Куземин - Агро» підлягають стягненню витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 704,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Куземин - Агро» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «Куземин - Агро» витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 704,00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: