Провадження №2/200/3560/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е МУ К Р А Ї Н И

/заочне/

21 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.08.2014 року в на вул.Пушкіна в м.Дніпрі сталася ДТП, внаслідок якої автомобілю «Опель», д/н НОМЕР_1, який належить позивача, завдано механічних ушкоджень.

Вина відповідача встановлена Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2014 року.

Відповідно до звіту про оцінку майна вартості матеріального збитку №2221 від 10.09.2014 року вартість матеріального збитку становить 22 923,73 грн.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 22 923,73 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3800 грн. та судовий збір.

Представник позивача надав заяву, відповідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідачі у судове засідання двічі не з'явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ст.74 - 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 2ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2014 року по справі про адміністративне правопорушення №201/11236/14-п, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні ДТП, яке сталося 20 серпня 2014 року о 19 годині 00 хвилин. Даною постановою суду встановлено, що керуючи транспортним засобом «Тойота Корола» д/н НОМЕР_2, в районі е/о 140 по вул. Панікахи в м. Дніпропетровську, перед початком руху та його зміною ліворуч ОСОБА_2 не переконалась в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Опель Астра» д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався праворуч в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_3 порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, за що її було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого КТЗ №2221 від 10.09.2014 року складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_4 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Опель Астра» д/н НОМЕР_3, в результаті його пошкодження складає 22 923,73 грн.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України зробленого під час розгляду справи № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.п47,48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

48. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 3 800 гривень позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 30.03.2017 року №30/03/17-1, розрахунок вартості адвокатського гонорару та квитанцію до Договору про надання правової допомоги.

З системного аналізу вищезазначених норми права, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі є ОСОБА_2, яка на правових підставах володіла транспортним засобом та безпосередньо діями якої заподіяно шкоду позивачу. З огляду на такі обставини суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати по справі із відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,15,57-60,88169,197,212-215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5) матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 22 923,73 грн., правову допомогу у розмірі 3800 грн., судовий збір у розмірі 640 грн., а всього 27 363,73 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В.Шевцова