Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного банку «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «АРСЕНА ГРУП», про захист прав споживачів, розірвання договору банківського вкладу та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору банківського вкладу «Стандартний» в національній валюті (з капіталізацією процентів)

від 10 жовтня 2013 року, укладеного між ним та публічним акціонерним банком «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» (далі - ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ»), позивач розмістив на депозитному рахунку депозит (вклад) в розмірі 2 350 000 грн, строком на 12 місяців+1 день (367 днів) з 10 жовтня 2013 року по 12 жовтня 2014 року включно, з нарахуванням 18 % річних на умовах, визначених в договорі.

10 жовтня 2013 року між цими ж сторонами укладено договір застави майнових прав (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку), згідно якого ОСОБА_4 у якості забезпечення виконання всіх зобов`язань ТОВ «АРСЕНАЛ ГРУП» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року передає заставодержателю в заставу майнові права на отримання грошових коштів в сумі 2 350 000 грн, включаючи сам вклад в сумі 2 350 000 грн та нараховані проценти в розмірі 18% річних на нього, що випливають з договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців + 1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року, згідно з яким заставодавець виступає вкладником.

Відповідно до договору про внесення змін № 1 від 30 вересня 2014 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року сума кредиту змінилася до 2 750 000 грн, встановлено строк кредитування до 29 вересня 2015 року.

Оскільки у позичальника існує певна заборгованість перед банком за укладеним договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року, ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» з заявою від 27 липня 2015 року про звернення стягнення на предмет застави згідно договору застави майнових прав та включення залишку суми за депозитним договором до реєстру вкладників для відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми вкладу, проте відповідач відповіді не надав.

Ураховуючи наведене, позивач просив розірвати договір банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день

(367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів)

від 10 жовтня 2013 року; визнати договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року, укладений між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ТОВ «АРСЕНАЛ ГРУП», припиненим шляхом належного його виконання, а саме, шляхом направлення грошових коштів, які розміщені ним згідно договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року та майнові права, за яким передані в заставу ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» згідно договору застави майнових прав (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 10 жовтня 2013 року; визнати договір застави майнових прав (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 10 жовтня 2013 року припиненим шляхом виконанням зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року; стягнути з ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» на його користь залишкову суму банківського вкладу за договором банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір банківського вкладу «Стандартний» строком

на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року.

Визнано договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року, укладений між ПАТ «БАНКНАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ТОВ «АРСЕНАЛ ГРУП», припиненим, шляхом належного його виконання, а саме шляхом направлення грошових коштів, які розміщені ОСОБА_4 згідно договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року та майнові права, за яким передані в заставу ПАТ «БАНКНАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» згідно договору застави майнових прав (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 10 жовтня 2013 року.

Визнано договір застави майнових прав (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 10 жовтня 2013 року - припиненим, шляхом виконанням зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року.

Стягнуто з ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» на користь ОСОБА_4 залишкову суму банківського вкладу за договором банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день

(367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів)

від 10 жовтня 2013 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Установлено, що 10 жовтня 2013 року між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів), згідно якого останній розмістив на депозитному рахунку депозит (вклад) в розмірі 2 350 000 грн строком з 10 жовтня 2013 року по 12 жовтня 2014 року включно з нарахуванням 18 % річних на умовах, визначених в договорі.

10 жовтня 2013 року між цими ж сторонами було укладено договір застави майнових прав, згідно п.1.1 якого ОСОБА_4 у якості забезпечення виконання всіх зобов`язань ТОВ «АРСЕНАЛ ГРУП» як позичальника за укладеним ним з ПАТ «БАНКНАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» договором про надання відновлювальної кредитної лінії

від 10 жовтня 2013 року передає заставодержателю в заставу майнові права на отримання грошових коштів в сумі 2 350 000 грн, включаючи сам вклад у розмірі 2 350 000 грн та нараховані проценти в розмірі 18 % річних на нього, що випливають з договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців + 1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року, згідно з яким заставодавець виступає вкладником.

Відповідно до договору про внесення змін № 1 від 30 вересня 2014 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року сума кредиту змінилася до 2 750 000 грн, встановлено строк кредитування до 29 вересня 2015 року.

30 вересня 2014 року договором про внесення змін № 2 до договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року сторонами було продовжено строк розміщення депозиту

з 10 жовтня 2013 року по 14 жовтня 2015 року (п.1 договору).

З підстав наявності у позичальника заборгованості перед банком за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 10 жовтня 2013 року, ОСОБА_4, 27 липня 2015 року звернувся до ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» з заявою про припинення цього договору шляхом його виконання за рахунок майнових прав, переданих по договору застави (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 10 жовтня 2013 року та включення його в реєстр вкладників, залишених після погашення заборгованості ТОВ «АРСЕНАЛ ГРУП», по договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті

(з капіталізацією процентів) від 10 жовтня 2013 року.

5 червня 2015 року Правлінням НБУ видано постанову №358 «Про віднесення ПАТ «БанкНаціональний Кредит» до категорії неплатоспроможних» та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №114 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит», згідно з яким з 8 червня 2015 року по 7 вересня 2015 року (включно) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БанкНаціональний Кредит» Онишука Д.В.

3 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №126 «Про заміну уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у і ПАТ «Банк Національний Кредит» згідно з яким з 3 липня 2015 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчука В.В., а 28 серпня 2015 року Правління НБУ прийняло постанову №563 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію

ПАТ «Банк Національний Кредит», на підставі якої 28 серпня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №159 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний Кредит» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ № 276 про призначення Паламарчука В.В. уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «БанкНаціональний Кредит» і надання йому повноважень ліквідатора цього банку.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд правильно застосував положення глави 16 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.8 ч.4 ст. 26, п. 4 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку у їх сукупності (ст. 212 ЦПК України) прийшов до вірного висновку, що у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації депозитний вклад позивача, який використовувався як засіб забезпечення іншого зобов'язання перед банком, не підлягав поверненню вкладнику до повного погашення зобов'язань за кредитним договором ТОВ «Арсенал Групп».

Апеляційний суд вірно виходив із вимог Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України, відповідно до яких, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем), забезпеченого заставою зобов'язання, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

З урахуванням наведених норм, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що одержати задоволення з вартості заставленого майна в разі невиконання боржником є правом, а не обов'язком заставодержателя.

Доводи касаційної скарги, що на момент звернення позивача з відповідною заявою банк мав всі законні підстави та можливості задовольнити його вимоги, проте всі свої дії направив на протиправне позбавлення позивача належних йому коштів і додаткового стягнення простроченої заборгованості з третьої особи, спростовуються установленими судом обставинами та наведеними вище нормами спеціального законодавства, якими регулюються правовідносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, зокрема, главою 16 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
М.К. Гримич
І.М. Фаловська