Провадження № 2/127/757/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, зазначивши, що 28 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якої відповідач отримала грошові кошти в сумі 49 000, 00 грн. У відповідності до договору відповідач повинна була повернути борг до 10 серпня 2016 року. Проте станом на день подання позову борг не повернуто. 10 жовтня 2016 року позивачем направлено відповідачу на домашню адресу вимогу про сплату боргу, яку остання отримала 13 жовтня 2016 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 50 879, 50 грн. загальної суми боргу, яка складається з наступного: основний борг 49 000, 00 грн., відсотки за користування коштами 1590 грн., 3 % річних 289 грн., 18 коп. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила,що позовні вимоги визнає.

За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній документів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до наданої розписки, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 49 000, 00 грн, окрім того ОСОБА_2М, забовязалась повернути кошти до 10 серпня 2016 року (а. с. 5-6).

ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 вимогу 10.10.2016 року (а.с. 7).

Згідно із ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Враховуючи, що позикодавець, ОСОБА_1, надав суду розписку про передачу грошей ОСОБА_2, суд вважає, що між даними особами виникли та були реалізовані договірні зобовязання, що породжуються внаслідок укладення договору позики, в підтвердження чого позичальником була написана відповідна розписка, зміст якої не містить зазначення про повернення суми позики, а відтак, позиція позивача щодо наявності заборгованості в зазначеному ним розмірі, є такою, що відповідає дійсності та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Стаття 524 ЦК України прописує, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Зміст ч. 1 ст. 1049 ЦК України прописує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовуються належними та допустимими доказами наявності договірних правовідносин між сторонами щодо передання позивачем у власність відповідачу грошових коштів згідно договору позики, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, з огляду на те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, а саме у сумі 50 879, 50 грн., з розподіленням судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 524, 526, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213, 214 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 48, кВ. 98, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 50 879 (пятдесят тисяч вісімсот сімдесят девять гривень) 50 коп., що становить заборгованість в результаті неповернення коштів, взятих у позику згідно розписки про отримання коштів від 28 травня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 48, кВ. 98, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. понесених судових витрат за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Жмудь