Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 314/3264/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Номер провадження 22-ц/778/385/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

ОСОБА_2

Суддів Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року та на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року та

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року та на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,

за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно недійсним та скасування, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнював до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 15 травня 2011 року помер його батько ОСОБА_8 Після смерті батька відкрилася спадщина, у вигляді земельної ділянки площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а також житлового будинку № 32 по вул. Новій у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області.

Спадкоємцями після смерті батька є він, його мати ОСОБА_9 (дружина померлого), його сестри: ОСОБА_4, ОСОБА_7, та їх брат ОСОБА_5 У встановлений законом строк він та мати звернулись до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

ОСОБА_4, ОСОБА_7 та їх брат ОСОБА_5 у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталися. Пізніше звернулися до суду з позовом про поновлення строку для прийняття спадщини.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 визначено додатковий строк для прийняття спадщини, але рішенням апеляційного суду від 12 травня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано. До скасування рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2012 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про прийняття спадщини на 1/5 частини спірної земельної ділянки після смерті батька. Мати позивача ОСОБА_9 також отримала свідоцтво про прийняття спадщини на 1/5 частини спірної земельної ділянки, свідоцтво про право на будинок мати не встигла оформити, так як померла 31 грудня 2013 року.

Позивач, вважає, що він і його мати належним чином реалізували своє право на прийняття спадщини, є єдиними спадкоємцями після смерті батька.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частини земельної ділянки та на 1/4 частини будинку.

У вересні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області про встановлення факту прийняття ними спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_9Г, який помер 15 травня 2011 року, а також визнання за ними права власності в порядку спадкування після смерті батька за кожним по 1/8 частини спірної земельної ділянки та будинку, визнати за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування після смерті матері на 35/64 частини від кожної частини спадщини - земельної ділянки та будинку. Визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19 грудня 2013 року, що видані на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року та ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року про виправлення описки первісні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/10 частини житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за заповітом на 7/40 частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії 1-ЗГТ № 058283, кадастровий № :03:004:0088, виданим на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на 21/40 частки житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331, що видане державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_4

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/40 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, виданим на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року. Визнано за ОСОБА_7 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 3/40 частки житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не вірно визначені частки у спірному майні, через те, що судом не враховано, що спадкоємцями після померлого батька позивача є він ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_11, оскільки ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, заяви про прийняття спадщини своєчасно не подали, а після скасування рішення суду, яким їм був визначений додатковий строк, не є спадкоємцями після смерті батька. При розгляді справи суд першої інстанції зазначене врахував, однак неправильно врахував частки при спадкуванні та замість 2 спадкоємців визнав 5. Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги за зустрічним позовом, суд фактично втрутився в діяльність нотаріальної контори, що неприпустимо при наявності у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів.

Просить змінити рішення суду, скасувавши його в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/5 частку земельної ділянки та на 1/10 частку житлового будинку, ухваливши в цій частині нове рішення про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на ? частку земельної ділянки та на ? частку житлового будинку. Скасувати рішення суду в частині визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 права власності в порядку спадкування за заповітом та обовязкової частки в спадщині на частки земельної ділянки та житлового будинку. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін, також в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331. Відшкодувати з ОСОБА_4 на його користь судові витрати.

На рішенням суду також подала апеляційну скаргу ОСОБА_4, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд першої інстанції не врахував, що вона та брат ОСОБА_5 постійно проживали разом з батьками та доглядали за ними, а тому в силу ст.. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину, оскільки від неї не відмовлялися.

Крім того, судом не враховано, що батько помер 15 травня 2011 року, тобто в період дії Закону України № 2913-VI «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо обєктів права спільної власності подружжя», відповідно до якого спірна земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, стала обєктом права спільної власності подружжя, тому мати ОСОБА_11 стала співвласником спірної земельної ділянки нарівні з батьком.

Просить скасувати рішення суду і ухвалу суду про виправлення описки та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

На рішенням суду апеляційну скаргу подав і ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд першої інстанції не врахував, що він фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом з батьком на час його смерті та від прийняття спадщини не відмовлявся.

Просить скасувати рішення суду і ухвалу суду про виправлення описки та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги.

Рішення суду переглядалося апеляційним судом Запорізької області та за рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року, та ухвала цього ж суду від 05 грудня 2014 року про виправлення описки у цій справі змінені.

Позов ОСОБА_3 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

Визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331 та серії ВТМ № 950332 від 19 грудня 2013 року, що видані державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_10 ОСОБА_4 та ОСОБА_9, на 1/5 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/8 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії 1-ЗП №058283, кадастровий № :03:004:0088, виданим на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/8 частини житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/8 частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, виданим на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/8 частки житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року скасовано за касаційними скаргами ОСОБА_12 та ОСОБА_4, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про те, що при вирішенні питання про право на спадщину за законом у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, судом апеляційної інстанції перш за все необхідно було з'ясувати прийняття спадкоємцями спадщини, дослідити надані ними докази та надати вказаним доказам правову оцінку.

Апеляційний суд при розгляді даної справи не взяв до уваги, що не зазначення у заяві про проживання разом зі спадкодавцем на час смерті останнього не є підставою для відмови у визнанні такого факту, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України завданням суду є повне і всебічне з'ясування обставин справи та дослідження доказів, наданих сторонами.

Матеріали справи містять довідки сільської ради Вільнянського району Запорізької області про те, що ОСОБА_4 до дня смерті батька ОСОБА_8 проживала з ним та з матір'ю ОСОБА_9 за адресою: вул. Нова, 32 у с. Павлівське без реєстрації (а. с. 7, 54, 55, т. 2).

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки та мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та визнаючи за ним право власності на 1/5 часткуземельної ділянки, яка належала на праві власності його батьку ОСОБА_8 та на 1/10 частку житлового будинку, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_8 залишилося пять спадкоємців, які мають право на спадкове майно в рівних частках, з урахуванням того, що після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на ? частку житлового будинку (як спільне майно подружжя).

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частково та визнаючи за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за заповітом, після смерті матері на 7/40 часток земельної ділянки, та 21/40 частку житлового будинку, а за ОСОБА_7 на 1/40 частку земельної ділянки та на 3/40 часток житлового будинку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що після смерті матері спадкоємцями є ОСОБА_4 за заповітом та ОСОБА_7, як спадкоємиця, яка має право на обовязкову частку у спадщині матері.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2011 року помер ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,96 га, що розташована на території Павлівської сільської ради та жилий будинок № 32 по вулиці Новій в селі Павлівське, Вільнянського району, Запорізької області.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є його син, ОСОБА_3, його дружина, ОСОБА_9, його доньки: ОСОБА_4, ОСОБА_7, його син, ОСОБА_5.

Згідно до норм ст., ст., 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкоємцем, має подати у впродовж 6-ти місяців з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У встановлений законом 6-ти місячний строк, відповідно: 10.11.2011р. та 04.11.2011р. ОСОБА_3, ОСОБА_9 звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, померлого 15.05.2011р.

ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_7 з заявами про прийняття спадщини звернулися до нотаріальної контори поза межами встановленого законом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_8, відповідно: 07.02.2012 року та 08.02.2012 року. ( т.1 а.с. 43, 47, 52 ).

У звязку з пропуском строку для прийняття спадщини останні звернулись до суду з позовом про поновлення цього строку.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.01.2012р. ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у звязку з необізнаністю ними з порядком прийняття спадщини був визначений додатковий строк для прийняття спадщини ( т.1 а.с.58).

Проте рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12.05.2014 року вищевказане рішення суду першої інстанції було скасоване і ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні їх позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Цим судовим рішенням, зокрема, встановлено про відсутність поважних причин для визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини та що необізнаність ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_7 з порядком прийняття спадщини не може вважатись поважною причиною для пропуску строку та визначення такого додаткового строку.

При розгляді позовної заяви та у вказаному рішенні апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року питання фактичного прийняття спадщини ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не розглядалося. У мотивувальній частині рішення надано оцінку щодо незалучення належних відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - та зазначено про те, що не вказано позивачами поважних причин пропуску строку для подачі заяви на прийняття спадщини (а. с. 7, 8).

За нормами ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що незважаючи на те, що ОСОБА_4 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно довідки Павлівської сільської ради № 858 від 15.08.2014 року, на момент смерті батька, ОСОБА_8, який помер 15.05.2011 року, вона проживала без реєстрації в с. Павлівське, вул. Нова, буд.32 Запорізької області разом з матірю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно довідки про склад сімї № 1309 від 06.12.2013 року, вона здійснює догляд за ОСОБА_9 (т.2 а.с.7,8, 54,55).

Таким чином, ОСОБА_4 на момент смерті батька ОСОБА_8, 15.05.2011року проживала разом з ним, а тому в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті.

Доказів того, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проживали разом з батьком на момент його смерті, ними не надано.

Таким чином, спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є його дружина та діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в рівних частках, оскільки за ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8 входила земельна ділянка площею 6,96 га, що розташована на території Павлівської сільської ради, а також 1/2 частина житлового будинку № 32 по вулиці Новій в селі Павлівське, Вільнянського району, Запорізької області. При цьому вказана земельна ділянка належала ОСОБА_8 на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія №058283, отриманим останнім на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Павлівської сільської ради від 27 лютого 2001 року № 3.

Правовим висновком у постанові Верховного Суду України від 06.02.2013 року, прийнятою за наслідками перегляду судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права при розгляді справи № 6-175 цс12, який відповідно ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зазначено, що визнаючи спірні земельні ділянки, які одержані сторонами в 1996 та 2009 роках, спільною сумісною власністю подружжя, суди безпідставно керувалися ч. 5 ст. 61 СК, застосувавши цю норму закону до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності.

Оскільки, ОСОБА_8 отримав у власність вищевказану земельну ділянку у 2001 році, тобто до внесення змін до ст. 61 СК України про те, що при приватизації одним із подружжя земельної ділянки, вона є їх спільним сумісним майном, то ця земельна ділянка є особистим його майном, бо норми ч. 5 ст. 61 СК зворотної сили у часі не мають.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 на 1/3 частину земельної ділянки та на 1/6 частину жилого будинку.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, то вони також підлягають задоволенню частково.

Після смерті ОСОБА_9, померлої 31.12.2013 року відкрилася спадщина, яку за заповітом останньої мала отримати ОСОБА_4

Звернувшись 15.01.2014 року з такою заявою до нотаріальної контори, ОСОБА_4 отримала відмову у цьому у звязку із невизначеністю розміру цієї спадщини (т.1 а.с. 203-228).

За нормами ст.ст. 1223, 1241 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Непрацездатні діти спадкодавця успадковують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обовязкова частка).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9, померлої 31.12.2013 р., її донька, ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3 була непрацездатною, звернулася до нотаріуса з заявою про отримання спадщини - 08.04.2014 року.

Спадщина після смерті матері складається із 1/3 частки земельної ділянки, отриманої у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_8 та 2/3 часток житлового будинку.

Обовязкова частка у цій спадщині ОСОБА_7 складає 1/12 частину на земельну ділянку (1/3:2) і 1/6 на житловий будинок (2/3:2) із розрахунку половини частки, яка б належала їй при спадкуванні за законом за наявності 2-х спадкоємців - ОСОБА_4 та ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 не подавали (т. 1 а.с. 203-228).

Відповідно за ОСОБА_4 спадщина після смерті матері ОСОБА_9, з урахуванням обовязкової частки ОСОБА_7 складає на земельну ділянку у розмірі 1/4 частки та на житловий будинок у розмірі ? частки.

Всього за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька та за заповітом після смерті матері спадщина складає 7/12 часток земельної ділянки ( 1/3 + ? ) та на 2/3 частки житлового будинку (1/6 + ? ).

У звязку з цим, видані державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_10 свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331 та ВТМ № 950332 на ім'я ОСОБА_4, що зареєстровано в реєстрі за № 730 та на імя ОСОБА_9, реєстраційний номер 731 є недійсними та підлягають скасуванню.

За цих обставин, враховуючи, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно недійсним та скасування, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області після смерті батька ОСОБА_8, який помер 15 травня 2011 року.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331, та ВТМ № 950332, що видане державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 730 та на імя ОСОБА_9, реєстраційний номер 731.

Визнати за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/4 частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, виданим на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Всього за ОСОБА_4 визнати право власності у порядку спадкування за законом та заповітом на 7/12 часток земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088 та на 2/3 частки житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/12 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії 1-ЗП № 058283, кадастровий № :03:004:0088, виданим на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/6 частки житлового будинку № 32 по вул. Нова у с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_8, після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 31 грудня 2013 року.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: