№ 243/5121/17
Справа № 2/243/2960/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя - Пронін С.Г.,

при секретарі - Чевела С.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на виїзд дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 має спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте спільне життя позивача ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 не склалося, внаслідок чого вони мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують жодних зв'язків. Після початку подій на Сході України позивач разом з дитиною вимушена систематично виїжджати за кордон до родичів. Також вона має можливість щорічно відпочивати на морі та оздоровлювати дитину. Оскільки відповідач , ігнорує інтереси сина, не дає своєї згоди на його виїзд за кордон, вона вимушена була звернутися до суду з відповідними вимогами. Просила суд ухвалити рішення , яким надати їй, ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріально оформленої згоди та без супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на тимчасовий багатаразовий вїзд на неконтрольовану територію України(територію проведення антитерористичної операції), тимчасову окуповану територію України(Крим) та на виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України, а також на виїзд за межі України, а саме на територію Російської Федерації з метою оздоровлення, навчання та відпочинку,зумовлених потребою нормального фізичного , духовного і морального розвитку дитини, строком до 01 лютого 2020 року неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Надати позивачу дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон дитині- ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Горлівка Донецької області, без згоди батька ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Просив суд розглядати справу в його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

Так, відповідно до Свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_2, виданого Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції 31 серпня 2007 року, вбачається, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

Згідно із рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 03 червня 2014 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що дитина постійно проживає та знаходиться на вихованні своєї матері - позивача по справі. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та

інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 33 Конституції України, Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ,постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку,або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків, рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім, рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).

Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину.

За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такий самий порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію (Крим) передбачено і п. З Постановою КМУ №367 від 04.06.2015 як для перетину державного кордону України.

Таким чином, в'їзд дитини на неконтрольовану територію та подальший виїзд з такої території здійснюється за такими ж правилами, як і перетин державного кордону України і можливий лише за умови надання згоди другим з батьків або відповідного рішення суду.

При таких обставинах, враховуючи те, що в'їзд дитини у супроводі позивача на неконтрольовану територію (територію проведення антитерористичної операції) та виїзд з такої території, а також виїзд дитини за кордон до Російської Федерації зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини, пов'язані із забезпеченням дитині безпечних умов життя та розвитку, можливістю виїхати на навчання, відпочинок та оздоровлення, а також те, що це повністю відповідає інтересам дитини, права якої гарантовані Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, позов позивача до відповідача підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про надання позивачу ОСОБА_1 дозволу на виготовлення дитині ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, проїзного документу для виїзду за кордон без згоди відповідача ОСОБА_2., суд приходить до переконання, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи вказану вимогу, позивач посилається на Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» № 231 від 31 березня 1995 року, відповідно до п. 18 якої оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

В той же час з 01 квітня 2015 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 682 втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», якими було передбачено, що за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

До того ж, норма Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», що передбачала проїзний документ дитини як документ, що дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчує особу громадянина України під час перебування за її межами, на теперішній час викладена в редакції Закону України № 1474-VIII від 14 липня 2016, якою виключено із переліку документів, що надають право на виїзд з України, проїзний документ дитини.

Крім цього, відповідно до п. п. 1, 2, 4, 7 Порядку оформлення, видачі, оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 07 травня 2014 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років. Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 16-річного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства). Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

Виходячи з вищевикладеного, вимога позивача ОСОБА_1 про надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду дитини ОСОБА_3 за кордон без згоди батька є такою, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 3 «Конвенції про права дитини» прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20.11.1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ст. ст. 150 - 155, СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 07 травня 2014 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий в'їзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на неконтрольовану територію України( територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Крим) та на виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України, а також на виїзд за межі України, а саме на територію Російської Федерації, строком до 01 лютого 2020 року у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженця міста Горлівка Донецької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Горлівка Донецької області України, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов'янський міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін