Провадження № 2/752/2368/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.04.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3380 гривень, моральної шкоди в сумі 5000 гривень, судових витрат у справі.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.04.2016 р. в м.Києві по вул.Антоновича, біля будинку 176, приміщення торгівельного центру «Оушен Плаза», сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить позивачу, та автомобіля «Пежо» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 30.05.2016 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_2
Позивач посилається на те, що згідно наряду-замовлення вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, що належить їй на праві власності становить 3380 гривень.
Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, який належить їй на праві власності, їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях, яких вона зазнала, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі знаходилась її малолітня дитина, автомобіль втратив свою товарну вартість і має зовнішні пошкодження, що робить автомобіль непринадним для використання, вона вимушена вирішувати питання щодо проведення відновлювального ремонту та відшкодування шкоди, що призводить до зміни способу життя.
Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 гривень.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду, позивач просить стягнути з останнього матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в судовому порядку на підставі положень ст.ст. 23, 1187 ЦК України.
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що з вини відповідача їй була завдана як матеріальна, так і моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку відповідач повинен відшкодувати.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином, з заявами про відкладення судового розгляду не звертався.
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.04.2016 р. в м.Києві по вул.Антоновича, біля будинку 176, приміщення торгівельного центру «Оушен Плаза», сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Пежо» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 30.05.2016 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_2
Власником автомобіля НОМЕР_1 є позивач у справі.
В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.
Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.
На момент розгляду справи суду не надана інформація про наявність у відповідача ОСОБА_3 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до наряду-замовлення № 749 від 11.04.2016 р., виданого СПД ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Сітроен» д.н. НОМЕР_3 становить 3380 гривень.
З огляду на викладене, вимоги позивача про відшкодування їй матеріальної шкоди в розмірі 3380 гривень є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.
Звертаючись до суду, позивач просить відшкодувати їй не лише матеріальну, але і моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження транспортного засобу, зміні способу життя, не можливості тривалий час врегулювати даний спір.
Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.
Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
Вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди в розмірі 5000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.
Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який перебуває у власності позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з необхідністю вирішення питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля.
Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 гривень.
Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача у справі.
З врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат суд ґрунтується на положення ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3380 гривень, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, судовий збір 419 гривень 46 копійко.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя