АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8281/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/289/К/17 суддя Колочко О.В.
Категорія № 55 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.

за участі: позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2,

відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за затримку розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 вересня 2014 року його прийнято на посаду водія із щомісячним окладом 1230 грн. згідно трудового договору.

12 січня 2015 року трудовий договір був розірваний за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. За весь час дії трудового договору заробітна плата йому не виплачувалася, у зв'язку з чим на час звільнення утворилася заборгованість в сумі 4837,04 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, просить стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості в сумі 7571,43 грн., а також компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 2060,09 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 4716,30 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 9153,60 грн. , компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 2060,09 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Судом не застосовано наслідків пропуску позивачем тримісячного строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Судом не враховано, що він звернувся до правоохоронних органів із заявою про підробку бухгалтером підприємства документів.

Відомостей про отримання заробітної плати не можуть бути належним та допустимим доказом, оскільки експертизою вставлено підробку підпису позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлені обставини, що 15.09.2014 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено безстроковий Трудовий договір, за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язався виконувати обов'язки водія з повною матеріальною відповідальністю, а ОСОБА_3 зобов'язався оплачувати працю працівника у розмірі 1230,00 грн. на місяць. Трудовий договір зареєстрований в Криворізькому міському центрі зайнятості за № 3 (а.с. 6).

Згідно табелів обліку використання робочого часу ОСОБА_1 за вересень 2014 року відпрацював 12 днів ,за жовтень - 23 дні, за листопад 2014 року відпрацював 20 днів, за грудень 2014 року - 23 дні, за січень 2015 року - 1 день (а.с. 23-35).

12 січня 2015 року ОСОБА_1 звільнений з роботи згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказаний вище трудовий договір 12 січня 2015 року був знятий з реєстрації в КМЦЗ (а.с. 7).

Висновком судової експертизи № 14/1.1-616 від 18 березня 2015 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1, розташований у рядку 10 графи «підпис про отримання» в розрахунковій відомості від 21 жовтня 2014 року за вересень 2014; розташований у рядку 11 графи «підпис про отримання» в розрахунковій відомості від 13 листопада 2014 року за жовтень 2014 року, розташований у рядку 9 графи «підпис про отримання» в розрахунковій відомості від 19 грудня 2014 року за листопад 2014 року; розташований у рядку 9 графи «підпис про отримання» в розрахунковій відомості від січня 2014 року за грудень 2014 року; розташований у рядку 9 графи «підпис про отримання» в розрахунковій відомості від 12 січня 2015 року за січень 2015 року, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 101-105).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про доведення факту невиплати позивачу заробітної плати, стягнув на користь позивача заробіток у розмірі 4716,30 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно оплати праці за виконану позивачем роботу, що регулюється КЗпП України.

Згідно зі ст. 2 КЗпП України, право на працю - це право на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру.

Стаття 94 КЗпП України, визначає термін «заробітна плата» - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Стаття 115 КЗпП України, регулює строки виплати заробітної плати, а саме заробітна виплачується працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Висновком судової експертизи № 14/1.1-616 від 18 березня 2015 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1, у розрахункових відомостях на виплату заробітної плати за період роботи позивача з вересня 2014 р. по січень 2015 р. виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 101-105).

Обов'язок доведення виплати заробітної плати працівнику законодавством покладено на роботодавця.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів виплати позивачу ОСОБА_1 заробітної плати у період його роботи водієм у відповідача, оскільки експертиним дослідженням встановлено, що підписи у розрахункових відомостях на отримання заробітної плати виконано не позивачем, а іншою особою.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача стосовно не взяття до уваги його звернення до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінального провадження стосовно бухгалтера підприємства за підроблення підпису, не підтверджує факту виплати відповідачем заробітної плати.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів виплати позивачу заробітної плати.

Стаття 116 КЗпП України, передбачає строки розрахунку при звільненні: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем тримісячного строку звернення до суду не приймаються до уваги, тому що не відповідає законодавству.

В аспекті надання офіційного тлумачення положенням ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв'язку із ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Так само у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 роз'яснено, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова