Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В.,Григоренка М.П.,Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 25 листопада 2006 року за актовим записом № 2199 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ОСОБА_1, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову 25 жовтня 2016 року.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність та необґрунтованість в зв'язку з порушенням норм матеріального права.

Вказує, що судом при визначенні розміру аліментів порушено принцип рівної участі батьків в утриманні дитини, оскільки позивачка є працездатною, працює в органі місцевого самоврядування, розмір її заробітної плати вищий ніж у нього, а інші особи на її утриманні не перебувають.

Суд не взяв до уваги, що він є посадовою особою органу місцевого самоврядування та отримує невелику заробітну плату, яка є його єдиним джерелом доходів. Крім того, він потребує систематичних витрат на своє лікування.

Просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів та стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

Рішення суду в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржується та апеляційним судом не перевіряється.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від якого мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згоди щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину ними не досягнуто.

ОСОБА_1 проживає окремо від доньки, однак це не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Позивачка працює у службі у справах дітей, відповідач - завідувачем сектору з питань мобілізаційної підготовки виконкому Рівненської міськради.

Матеріали справи не містять доказів про дохід сторін та їх матеріальне становище. Інших осіб на утриманні кожен із сторін не має.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 визнала, що дохід відповідача в місяць складає в середньому 4000грн. і, в залежності від нарахування премії, розмір якої щомісячно є різним, його заробіток може досягати до 6 тис.грн. Пояснила, що її дохід є меншим.

Задовольняючи позов та стягуючи аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, працює в органі місцевого самоврядування та не має на утриманні інших осіб.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Згідно із ст. ст.141 та 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини у частці від заробітку(доходу).

Судом вірно встановлено, що відповідач має регулярний дохід, а тому у відповідності до положень ст.183 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Таким чином вказані норми матеріального і процесуального права встановлюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами.

Позивачем не наведено розрахунок витрат на дитину та належними і допустимими доказами не підтверджено. Відсутні докази про стан здоров'я дитини і, що є необхідність у стягненні аліментів саме у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача. Крім того, витрати на розвиток здібностей дитини відносяться до додаткових, стягнення яких проводиться на підставі ст.185 СК України.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції без наведення відповідних мотивів, без врахування доходу відповідача та того, що в зв'язку з його роботою в органі місцевого самоврядування йому законом заборонено займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності) або підприємницькою діяльністю, необґрунтовано стягнув з нього аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу.

За наведеного, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини є дещо завищеним, не відповідає засадам розумності і справедливості, а тому апеляційний суд вважає за необхідне зменшити його з 1/3 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, що враховуючи рівність обов'язку матері та батька по утриманню дитини, необхідний можливий та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дитини, яку відповідач зобов'язаний утримувати.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині розміру стягнення аліментів - зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325 ЦПК України, ст.ст.180-183 СК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2016 року в частині стягнення аліментів змінити, зменшивши розмір стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 до 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 25 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.