Справа № 315/10/17
Номер провадження № 2/315/83/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Романько О.О.,

за участю секретаря Притули Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гуляйполе цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давність,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давність.

30.01.2017 р. відкрито провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду. Справу призначено до розгляду на 07.02.2017 року.

27.01.2017 року на запит суду надійшла відповідь адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Запорізькій області про те, що відомості про реєстрацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Колгоспна (Українська), буд. 69, в реєстраційному обліку по Запорізькій області відсутні.

17.02.2017 року на запит суду надійшла відповідь електронною поштою від управління записів актів цивільного стану Самарської області в тім, що відомості про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, можуть бути надані у відповідності до Конвенції на правову допомогу і правових відношеннях по цивільним, сімейним, сімейним і кримінальним справам, підписаної державами-членами Співдружності Незалежних Держав 22 січня 1993 року у м. Мінську (в редакції Протоколу до Конвенції від 28.03.97 р.) (а. с. 48-49).

На виконання вимог зазначеної Конвенції судом 06.03.2017 року був надісланий відповідний пакет документів до Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області.

28.03.2017 року до суду надійшла відповідь № 183 від 06.03.2017 року адміністрації міського поселення Суходіл муніципального району Сергієвський Самарської області, в якій зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «А», квартира 3, з 12.10.1987 року по 07.09.2000 рік (день смерті).

На дату смерті за даною адресою з ОСОБА_2 були зареєстровані:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 13.01.1994 року по 25.06.2009 рік; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 03.02.2000 року по 25.06.2009 рік (а.с.56).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд не зобов'язаний бути активним учасником збору доказів у справі, керуючись правилами ст. 11 ЦПК України, за якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Диспозитивність це нормативно-керівна засада цивільного процесуального права, яка закріплює вільне, на свій розсуд здійснення і розпорядження юридично заінтересованими особами матеріальними правами щодо предмета спору, процесуальними засобами захисту порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, що спрямовані на розвиток, зміну або припинення розгляду цивільної справи в суді в межах, дозволених законом і в установленому процесуальному порядку.

Принцип диспозитивності є основоположним в системі принципів цивільного процесуального права, включає в себе певну ідею, що становить його зміст. Зміст принципу диспозитивності полягає у наданні сторонам, іншим особам, які беруть участь у справі, можливості вільно здійснювати і розпоряджатись матеріальними правами щодо предмета спору та процесуальними засобами їх захисту.

Окрім цього, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, є обовязковими для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до приписів ст. ст. 1218, 1268,1269 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, переходять до його спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, а тими, які на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, якщо вони протягом зазначеного у ній строку не заявили про відмову від спадщини.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

В ході судового розгляду з метою виявлення та залучення до участі у справі правонаступників відповідача судом було направлено запити до відповідних державних органів Російської Федерації про надання відомостей щодо відповідача та осіб, які проживали з нею на момент відкриття спадщини (у випадку її смерті).

Також, суд вважає за доцільне зазначити, що необхідно розрізняти правонаступництво у матеріальних відносинах та процесуальне правонаступництво.

За змістом ст. 37 ЦПК України процесуальне правонаступництво у цивільній справі допускається у разі, якщо позов предявлено до сторони фізичної особи за її життя, і уже після предявлення позову фізична особа померла, при цьому правовідносини допускають правонаступництво.

Зазначене відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України визначеній в ухвалі від 09 грудня 2015 року у справі № 6-8462ск15 про те, що процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 37 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ч. 4 ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Спадкоємці померлого на момент відкриття провадження у справі боржника не є процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Таким чином, порушений відносно фізичної особи, яка померла, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва та підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 померла 07.09.2000 року до відкриття провадження у справі, що відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України становить підставу для закриттям провадження у справі.

Зважаючи на вище наведене, суд вбачає підстави для закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у звязку зі смертю відповідача до відкриття провадження за вказаною справою.

На підставі наведеного керуючись п. 1 ч. 1 ст.205, 209-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давність - закрити.

Розяснити позивачу, що згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 1274 ЦПК України у разі виявлення нею спадкоємців, які успадкували спадщину, що відкрилася після смерті відповідача, та успадкованого ними майна, вона має право протягом шести місяців від дня, коли дізналася або могла дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо про відкриття спадщини не було відомо та не могло бути відомо, позивач має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців відповідача, які приймуть спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Розяснити позивачу, що у разі віднайдення спадкового майна, яке належало відповідачу, і буде визнане відумерлою спадщиною, вона має право звернутися в порядку ч. 4 ст. 1277 ЦК України з відповідним позовом до територіальної громади, у власність якої перейде відумерла спадщина, що відкрилася після смерті відповідача.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6