АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/7067/15-ц Головуючий суддя І інстанції Токарєва Н. М.
Провадження № 22-ц/790/246/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів: Гуцал Л.В., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Прудніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою б/н від 29.08.2007 р. до кредитного договору №НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р в сумі 139729,34 грн., судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідно до додаткової угоди № б/н від 29.08.2007р. до кредитного договору № НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р. укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 Банк зобов'язався надати Відповідачу кредитні кошти шляхом: надання через касу на строк з 07.03.2007 р. по 05.03.2017р. включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 308001,76 грн. на будівництво будинку у розмірі 280000,00 грн., а також у розмірі 28001,76 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17% на місяць (14,04 % рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Позивач наполягає, що згідно видаткового касового ордера 29.08.2007 р. відповідач отримав кредит у розмірі 80000,00 грн., проте зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.02.2014 року має місце заборгованість у розмірі 139729,34 грн., яка складається з наступного: 80000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 47409,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12320,00 грн. - заборгованість по комісії (винагорода за надання фінансового інструменту) за користуванням кредитом. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2016 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено. Зобов'язано УДК в Харківському районі Харківської області повернути ПАТ КБ «ПриватБанк», зайво сплачений судовий збір при зверненні до суду у розмірі 2436 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК просить рішення суду скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на те, що кредитний договір, спір щодо якого вирішено у справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Отже, ненадання позивачем оригіналу видаткового касового ордеру не є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитом. Звертає увагу, що на підтвердження своїх позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду розрахунок заборгованості станом на 01.02.2014 року, відповідно до якого відповідачем в період часу з вересня 2007 року по січень 2014 року систематично виконувалися зобов'язання. Заборгованість за додатковою угодою від 29.08.2007 року окрім наданого позивачем розрахунку заборгованості підтверджується висновком експертного економічного дослідження № 39 від 15.03.2014 року. Однак суд, в своєму рішення, не навів мотивування неприйняття наданих Банком доказів.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до додаткової угоди б/н від 29.08.2007 р. до кредитного договору № НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р. укладеної між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 Банк зобов'язався надати Відповідачу кредитні кошти шляхом: надання через касу на строк з 07.03.2007 р. по 05.03.2017 р. включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 308001,76 грн. на будівництво будинку у розмірі 280000,00 грн., а також у розмірі 28001,76 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17% на місяць (14,04 % рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, що підтверджується належним чином завіреною копією вищевказаної додаткової угоди (а.с.14).

Позивач наполягає, що за вказаною додатковою угодою ОСОБА_1 отримав 80000 грн. на підтвердження чого надав копію видаткового касового ордера від 29.08.2007 р. де в графі «підпис одержувача», за твердженням представника позивача, міститься підпис ОСОБА_1

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» надав суду розрахунок, за яким станом на 01.02.2014 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 139729,34 грн., яка складається з наступного: 80000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 47409,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12320,00 грн. - заборгованість по комісії (винагорода за надання фінансового інструменту) за користуванням кредитом.

Відповідач заперечує факт укладення ним кредитного договору №НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р., вказує, що між ним та позивачем був укладений лише договір № НАЕ2GА00000013 від 07.03.2007 р. за умовами якого він отримав 200000 грн., щодо повернення яких зобов*язання ним було виконано в повному обсязі.

Факт отримання 80000 грн. за додатковою угодою б/н від 29.08.2007 р. відповідач категорично заперечує, наполягав на огляді в судовому засіданні оригіналу видаткового касового ордера від 29.08.2007 р. та на проведенні щодо вказаного оригіналу почеркознавчої експертизи.

Між тим, оригінал видаткового касового ордера від 29.08.2007 р. суду не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст.58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до п. 1 гл. 1 розд. ІІІ Інструкції про касові операції у банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 та чинної на момент укладення кредитного договору (далі - Інструкція), до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі.

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, і експертиза призначається ухвалою суду.

Представник позивача наполягає, що оригінал видаткового касового ордера від 29.08.2007 р. був пошкоджений в результаті залиття приміщення банку, зберегти та відновити його не вдалося, тому суду надана лише сканкопія касового документа.

Між тим, для проведення експертного почеркознавчого дослідження, на якому за умови надання оригіналу касового документа наполягав відповідач, неможливо без надання оригіналу досліджуваного документу, відповідно до п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (зі змінами та доповненнями).

Таким чином, оригінал видаткового касового ордера від 29.08.2007 р. суду позивачем наданий не був, що унеможливило перевірку доводів відповідача про те, що він не підписував вказаний видатковий касовий ордер.

За таких обставин, колегія суддів не може вважати встановленим факт підписання вказаного видаткового касового ордера ОСОБА_1

Будь-які інші належні та допустимі докази отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 80000 грн. суду не надані.

Крім того, суду взагалі не наданий кредитний договір № НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р.

Щодо укладення кредитного договору № НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р. представник позивача надавав суду суперечливі пояснення, первісно стверджував, що в додатковій угоді б/н від 29.08.2007 р. помилково зазначено, що вона укладена до кредитного договору №НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р., в той час як фактично вона укладена до кредитного договору № НАЕ2GА00000013 від 07.03.2007 р.

Зазначені обставини, а також обставини повернення відповідачем банку кредитних коштів 80000 грн. за додатковою угодою б/н від 29.08.2007 р. до кредитного договору №НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р., були предметом судового розгляду, за результатами якого Харківським районним судом Харківської області ухвалено рішенням від 08.07.2011 р., визнано зобов'язання ОСОБА_1, боржника по кредитному договору НАЕ2С00000013 від 07.03.2007 р., перед ПАТ КБ «ПриватБанк» такими, що припиненні з 03.06.2009 р. за повним та достроковим виконанням; визнано отримані Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» від ОСОБА_1, грошові кошти, у період з 03.06.2009 р. по 17.07.2009 р. включно, у розмірі 71652,78 грн., як набутті без достатньої правової підстави; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 71652,78 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.02.2012р. рішення Харківського районного суду Харківської області залишено без змін (а.с. 42-59).

Відповідно до ст. ст. 57-59 ЦПК України обставини справи повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, необхідно враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

На цей час представник позивача стверджує, що додаткова угода б/н від 29.08.2007 р. до кредитного договору №НАН2GА00000013 від 07.03.2007 р. є самостійним кредитним договором, містить всі істотні умови кредитного договору, отже є окремою підставою виникнення зобов*язань у відповідача.

Між тим, за відсутністю належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 80000 грн. відсутні підстави для стягнення заборгованості заявленої позивачем.

Представник позивача наполягає, що відповідач сплачував кошти на погашення вказаної заборгованості, що підтверджує факт наявності зобов*язання у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», між тим грошові кошти у розмірі 71652,78 грн. були визнані судом безпідставно набутими та стягнуті з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 вказаним вище судовим рішенням.

За відсутності доказів отримання відповідачем грошових коштів розрахунок заборгованості наданий позивачем, висновок експертного економічного дослідження № 39 від 15.03.2014 року, також .не можна вважати належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_1 має невиконані зобов*язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -