Справа № 315/1086/16-ц
Номер провадження № 2/315/20/17
11 січня 2017 року м. Гуляйполе
Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі головуючого: судді Телегуз С.М., при секретарі Бірюк Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, -
03.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за розпискою, в якому вказує, що 15.06.2015 року вона позичила (дала у борг) відповідачу 12 500 $ США. Вищевикладені обставини підтверджуються розпискою. Вказану суму відповідач повинен був повернути до 01 вересня 2015 року. Проте, 02.09.2015 року відповідачем в рахунок зазначеного вище боргу було повернено лише 1000,00 $ США. Таким чином, станом на дату звернення до суду борг відповідача за зазначено розпискою становить 11 500 $ США, що є еквівалентом 294 170 грн. за курсом НБУ. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, незважаючи на закінчення строку, протягом якого кошти мали бути повернуті. Цим відповідач порушує взяті на себе зобов`язання, тому позивачка прохає, посилаючись на ст.625 ЦК України, стягнути з останнього суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми, що загалом становить 329 105,78 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 3291,06 грн.
У судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, просить розглянути справу без її участі, прохає суд позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав.
Суд, керуючись ст. 224 ЦПК України, розглядає справу заочним розглядом на підставі наявних у справі доказів, так як проти цього не заперечує позивач.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Доказів того, що борг повернуто суду не надано, не спростовано це і відповідачем, отже сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становлять 3291,06 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 157, 169, 208-218, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 329105 (триста двадцять дев'ять тисяч сто п'ять ) грн. 78 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 3291грн. 06 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3