Справа № 558/489/17
номер провадження 2/558/163/17
У Х В А Л А

05 грудня 2017 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 при секретарі Ковальській Л.С., з участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2 просив забезпечити його позов до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 вимоги позивача про забезпечення позову підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився.

З'ясувавши доводи представника позивача щодо вимог про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" дає розяснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Зясувавши вимоги позивача про забезпечення позову, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено, що позовна заява не містить жодних відомостей, які вказували б на явність будь-якого майна у відповідача ОСОБА_4 та його намір відчужити таке майно, а отже утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

При цьому, в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_3 необґрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, а також неможливості застосування інших видів забезпечення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики є необгрунтованими, у звязку з чим у задоволенні вимог про забезпечення позову слід відмовити.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С. Феха.