РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Ігнатенко О.Й.

при секретарі - Зваді О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Світич В.П.,

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання пунктів договору недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що 11.02.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 56/2008. Проте, позивач вказує, що умови договору є несправедливими, порушують принцип добросовісності, призводять до дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін, оскільки встановлений позивачу щорічний страховій платіж не передбачений умовами кредитного договору та не входить до орієнтованого розрахунку сукупної вартості кредиту. У зв'язку з цим позивач просив визнати недійсними п.4.2.6 та п.7.2 кредитного договору № 56/2008 від 11.02.2008 року укладеного між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, як такі, що є несправедливими.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Світич В.П. в судовому засіданні вважав позов безпідставним та не обґрунтованим, просив відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала, що позов підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди з усіх істотних умов договору.

Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах.

11.02.2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 56/2008, за умовами якого відповідно до п. 1.1 банк зобов»язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) траншами на загальну суму 100 000,00 доларів США на строк користування з 11.02.2008 року до 11.02.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 процентів річних для споживчих потреб.

В забезпечення виконання зобов»язання за вказаним кредитним договором між АБ «Брокбізнесбанком» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір № 56/2008/1-5, посвідчений 11.02.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., у якому предметом іпотеки є - нежитлова будівля, магазин промислових товарів, за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

Крім того, в забезпеченні виконання забов»язаннь між АБ «Брокбізнесбанком» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 56/2008/1-6 від 21.02.2008 року.

29.12.2009 року між АБ «Брокбізнесбанком» та ОСОБА_4 укладено договір про розірвання іпотечного договору.

29.12.2009 року між АБ «Брокбізнесбанком» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір № 56/2008/2-5 посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., у якому предметом іпотеки є - нежилі приміщення підвалу, розташовані за адресою АДРЕСА_2.

Згідно до положення п.4.2.6 Кредитного договору визначено зобов»язання позичальника не пізніше дати укладення договору та іпотечних договорів, за якими у іпотеку передаються: нежитлове приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; земельна ділянка з розташованою на ній частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, з метою забезпечення виконання зобов»язань позичальника за цим договором, застрахувати за власний рахунок предмет іпотеки на користь Банку в рекомендованій Банком страховій компанії на строк не менше одного року 100% вартості предмету іпотеки; не пізніше дати укладання цього договору, укласти договір страхування від нещасних випадків, у тому числі пов»язаного зі здоров»ям позичальника на строк не менше одного року.

За змістом п. 7.2 Кредитного договору банк має право нараховувати неустойку у розмірі 5,0 процентів від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.4.2.6 цього договору за кожен факт порушення.

13.05.2008 року на підставі додаткового договору до кредитного договору до п. 4.2.6. ст. 4 кредитного договору № 56/2008 від 11.02.2008 року внесені зміни та виключено посилання на страхування життя та здоров»я.

На підставі додаткового договору від 29.12.2009 року до кредитного договору внесені зміни до п. 4.2.6.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що при укладенні кредитного договору відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства, передбачені ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Частиною 1ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де визначений вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним

договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення та можуть перешкодити вчиненню правочину. Так, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обов'язки, які формують основу змісту зобов'язання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обов'язки і про об'єкти, що сторони мають передати одна одній. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору, такі умови договором передбачено.

За вимогами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, зключаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до п.1.4 Кредитного договору, сукупна вартість кредиту за им договором визначена у додатку № 2, який є невід»ємною частиною цього договору. Вартість супутніх послуг на користь третіх осіб, зазначена в додатку № 2 визначається внутрішніми положеннями та тарифами третіх осіб, а також розміром зборів та платежів, визначених чинним законодавством обов»язковими при наданні ціх послуг. Банк не несе відповідальності за зміну сукупної вартості кредиту, якщо вона була спричинена змінами сум платежів на користь третіх осіб.

Отже, втрати на щорічне страхування об»єкту застави, це витрати на користь третіх осіб, а не на користь Банку. Таким чином, в орієнтованому розрахунку сукупної вартості, витрати на страхування зазначено 0,00 грн., оскільки їх розмір відповідно до п. 1.4 Кредитного договору визначається внутрішніми положеннями та тарифами третіх осіб, а також розміров зборів та платежів, визначених чинним законодавством обов»зковими при наданні цих послуг, а тому Банк не несе відповідальності за зміну сукупної вартості кредиту, якщо вона була спричинена змінами сум платежів на користь третіх осіб.

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, і не оспорювалось сторонами в судовому засіданні, укладений кредитний договір, добровільно підписані, а відтак, позивач погодився з усіма вказаними істотними умовами, про що свідчать його підписи.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Тому доводи позивача про те, що на момент укладання спірного кредитного договору відповідач вводив в оману споживача кредитних послуг з метою отримання завищеної, несправедливої, безпідставної винагороди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За вказаних вище обставин позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 202,215,627, 638, 1054, Законом України «Про захист прав споживачів», Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання пунктів договору недійсними, а саме: визнання недійсними п.4.2.6 та п.7.2 кредитного договору № 56/2008 від 11.02.2008 року укладеного між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, як такі, що є несправедливими - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні на час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ігнатенко О.Й.