Справа № 182/534/17
Провадження № 2/0182/1681/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.06.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Власенко Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася 31.01.2017 року до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

У лютому 2014 року у Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради виникло зобовязання з оплати за надані послуги шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх начальних закладів м. Нікополя перед ФОП ОСОБА_3, у звязку з тим, що ФОП ОСОБА_3 у лютому 2014 року у КЗ «НСЗШ І-ІІІ ступенів №13», КЗНЗ «Гімназія №15», КЗ «СПМШ при ДНУ ім. Олеся Гончара», що підпорядковуються Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради були надані послуги шкільних їдалень для школярів 1-4 класів на загальну суму 64 160,00 грн.

Так, Відділом освіти і науки Нікопольської міської ради були підписані акти приймання-передачі послуг, які є первинним обліковим документом у розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, ст. 9 даного Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги.

Відповідач отримав послуги з організації харчування без будь-яких зауважень щодо кількості, якості, що беззаперечно та достовірно свідчить про те, що ФОП ОСОБА_3 було належним чином виконано взяті на себе зобов'язання щодо надання послуг, а у відповідача відповідно виникло зобов'язання щодо оплати наданих послуг.

24.01.2017 року ФОП ОСОБА_3 припинила свою підприємницьку діяльність.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року по справі № 904/5755/15 за позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_3, м. Нікополь Дніпропетровська область до Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради, м. Нікополь Дніпропетровська область про стягнення 64 160,00 грн. збитків позовні вимоги було задоволено та стягнуто з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради збитків в розмірі 64 160,00 грн. та судових витрат у сумі 1827,00 грн. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2015 року апеляційну скаргу Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року залишити без змін.

Таким чином, позивач зазначає, що наявність заборгованості Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради перед ОСОБА_3 за лютий 2014 року у розмір 64 160,00 грн. не потребує доказування в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року по справі №904/5755/15.

Заборгованість, яка виникла у лютому 2014 року, була сплачена Відділом освіти і науки Нікопольської міської ради тільки 17.09.2015 року.

Економічна ситуація в Україні протягом 2014 -2015 років була вкрай складною. У звязку з чим відбулося суттєве падіння курсу гривні. В результаті відбувалося стрімке падіння ВВП і прискорювалися темпи інфляції.

У звязку з чим, реальний дохід, який вона, - позивач повинна була отримати у лютому 2014 року значно відрізняється від тієї суми, яка була отримана у вересні 2015 року.

В обґрунтування вимог позову вона зазначає, що між сторонами виникло грошове зобовязання у звязку із заборгованості за надання послуг послуги шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх начальних закладів м. Нікополя та невиконання такого зобовязання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, зокрема, сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Посилаючись на ч.1 ст.360-7 ЦПК України, п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5, п.5.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» та правову позицію Верховного Суду України, висловлену у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобовязання (справа № 6-113 цс 14, постанова від 01.10.2014 року) вона вважає, що внаслідок порушення умов грошового зобовязання, Відділ освіти і науки Нікопольської міської ради зобовязаний компенсувати інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення грошового зобовязання.

23.04.2014 року вона разом з іншими підприємцями звернулася до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради з вимогою про виконання зобовязання з оплати послуг шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх начальних закладів м. Нікополя, однак безрезультатно.

Вважає, що інфляційні втрати повинні розраховуватися з 01.05.2014 року.

Відповідно до роз'яснення, що викладені в листі ВСУ №62-97р - розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції в цілому за певний період індекси інфляції перемножуються. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Отже, на підставі вищевикладеного вона вважає, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних повинен бути наступним.

Сума боргу становить 64 160,00 грн. Період прострочення з 01.05.2014 року по 28.09.2015 року.

Індекс інфляції становить 106 424,80 грн. = 64160,00 грн. (сума заборгованості) х 165,87 % (сукупний індекс інфляції з травня 2014 року по вересень 2015 року), з урахуванням того, що сукупний індекс інфляції визначався перемноженням індексів інфляції за період прострочення з травня 2014 року по вересень 2015 року: 103,80 % (індекс інфляції за травень 2014 року) х 101,00 % (індекс інфляції за червень 2014 року) х 100,40 % (індекс інфляції за липень 2014 року) х 100,80% індекс інфляції за серпень 2014 року) х 102,90 (індекс інфляції за вересень 2014 року) х 102,40% (індекс інфляції за жовтень 2014 року) х101,90 % (індекс інфляції за листопад 2014 року) х 103,0% (індекс інфляції за грудень 2014 року) х 103,1 (індекс інфляції за січень 2015 року) х 105,30 % (індекс інфляції за лютий 2015 року) х 110,80 (індекс інфляції за березень 2015 року) х 114,00 (індекс інфляції за квітень 2015 року) х 102,20 % (індекс інфляції за травень 2015 року) х 100,40 % (індекс інфляції за червень 2015 року) х 99,00 % (індекс інфляції за липень 2015 року) х 99,20 % (індекс інфляції за серпень 2015 року) х 102,30 % (індекс інфляції за вересень 2015 року).

Збитки від інфляції становлять суму 42 264,80 грн. = 64160,00 грн. (сума заборгованості) х 165,87 % (сукупний індекс інфляції з травня 2014 року по вересень 2015 року) : 100% - 64160,00 грн. (сума заборгованості).

Розрахунок 3 % річних за 516 днів прострочення становить 2721,09 грн. = 64160,00 грн. (сума заборгованості) х 3 % : 100 % : 365 днів х 516 днів ( кількість днів прострочення).

Таким чином, загальна сума складає 44 985,89 грн.

На сьогоднішній день вона не займається підприємницькою діяльністю та припинила діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання у порядку встановленому законодавством.

На підставі викладеного просить суд стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради () на її користь суму інфляційних втрат у розмірі 42264,80 грн. та 3% річних у розмірі 2721,09 грн. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати при подачі позову у розмірі 640, 00 грн.

14.06.2017 року на адресу суду надійшли заперечення Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради на позовну заяву ОСОБА_3, згідно яких просять відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та судовий збір залишити за позивачем на підставі наступного.

Відповідач є бюджетною установою, розпорядником бюджетних коштів та обслуговується виключно УДКСУ у м. Нікополі Дніпропетровської області.

Згідно Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року № 309 підставою для виникнення юридичних та фінансових (грошових зобовязань, крім норм, передбачених ЦК України, для відділу освіти і науки є реєстрація укладеного договору, тобто юридичних та фінансових зобовязань в органі казначейства.

Грошове зобовязання, за яким позивачем подано позов, не є грошовим зобовязанням, згідно договору, укладеного та зареєстрованого в установленому порядку для бюджетних установ.

Сума у розмірі 64 160,00 грн. сплачена ОСОБА_3 згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року, яке набуло чинності від 21.07.2015 року, невідкладно після предявлення виконавчого документа на виконання. Тому взагалі відсутній період прострочення грошового зобовязання, так як дане зобовязання виникло у відповідача на підставі набуття законної сили вищевказаного рішення суду.

Підстави для застосування до даного грошового зобовязання відділу освіти і науки ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні.

Договірних відносин у лютому 2014 року між сторонами не було.

В матеріалах справи також наявні пояснення представника ОСОБА_3, ОСОБА_1, щодо заперечення Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради на позовну заяву про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також суду пояснив, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Відділ освіти і науки Нікопольської міської ради сплатив заборгованість за надані послуги, які були прийняті за актами приймання - передачі послуг за лютий 2014 року тільки на підставі рішення суду, чим прострочив виконання зобовязання. Тому вважає, що їх вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є цілком обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Дала пояснення суду аналогічні викладеним у запереченнях на позовну заяву.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання право чину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обовязку в натурі;

6) зміна право відношення;

7) припинення право відношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб. Відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено в судовому засіданні, Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року по справі № 904/5755/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Нікополь Дніпропетровська область до Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради, м. Нікополь Дніпропетровська область про стягнення 64 160,00 грн. збитків позовні вимоги було задоволено та стягнуто з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради збитків в розмірі 64 160,00 грн. та судових витрат у сумі 1827,00 грн. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а.с.12-16).

Вищевказаним рішенням суду встановлено наступне. 01.03.2013 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) було укладено договір №15 про закупівлю 56.29.2 послуг їдалень (послуги шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх навчальних закладів) за державні кошти (Договір № 15), за умовами якого виконавець зобов'язується у 2013 році надати замовнику послуги 56.29.2 послуг їдалень (послуги шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх навчальних закладів), а замовник зобов'язується прийняти і оплатити такі послуги(п.1.1 Договору №15).

Відповідно до п.5.1 Договору№15 строк надання послуг: лютий - грудень 2013 року.

Згідно п.10.1 Договору№15 договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою від 31.12.13 року (а.с.24) до Договору №15 внесено зміни до п.10.1 та продовжено термін дії договору до 31.05.2014 року.

27.02.2014 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) було укладено договір № 367 про закупівлю 56.29.2 послуг їдалень (послуги шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх навчальних закладів) за державні кошти (Договір № 367), за умовами якого виконавець зобов'язується у лютому-червні 2014 року надати замовнику послуги 56.29.2 послуг їдалень (послуги шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх навчальних закладів), а замовник зобов'язується прийняти і оплатити такі послуги (п.1.1 Договору №367).

Відповідно до п.5.1 Договору№367 строк надання послуг: лютий - грудень 2014 року.

Згідно Додатка №2 до Договору №367 місцем надання послуг є:

- Комунальний загальноосвітній навчальний заклад «Гімназії №15»;

-Комунальний заклад «Спеціалізована природничо-математична школа при Дніпропетровському національному університеті ім.Олеся Гончара»;

- Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №13».

Додатковою угодою №609 від 27.06.14р. внесено зміни до Специфікації до Договору №367 в частині зменшення кількості робочих днів, отже послуги їдалень за Договором № 367 в редакції Додаткової угоди №609 від 27.06.14р. надавались позивачем в період з 27.02.2014 року по червень 2014 року. Згідно актів приймання-передачі послуг , у лютому 2014 року позивачем надавались послуги за Договором №367 на загальну суму 64 160,00 грн. Вказані акти підписані та скріплені печатками представників обох сторін.

25.09.2014 року позивачем виставлено рахунок-фактуру №1, який не сплачено відповідачем.

Докази оплати спірної суми заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Акти приймання-передачі наданих послуг за лютий 2014 року були підписані уповноваженими на те особами, тому суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідачем заборгованість перед позивачем була погашена лише після набрання судовим рішенням законної сили після ухвалення постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року, якою апеляцію відповідача залишено без розгляду, рішення суду залишено без змін (а.с.17-23).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наявність заборгованості Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради перед ОСОБА_3 за лютий 2014 року у розмірі 64 160,00 грн. встановлена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року по справі №904/5755/15.

Згідно довідки Філії Дніпропетровське обласне управління ТВБВ ІІІ ТИПУ № 10003/0466 Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України від 26.01.2017 року , на поточний рахунок № 8577, відкритий на імя ОСОБА_3 було здійснено зарахування з призначення платежу « Відділу освіти та науки Нікопольської міськради безспірне списання, примусове списання основного боргу» наступними сумами: 28 вересня 2015 року 64160,00 грн.; 30 вересня 2015 року - 1827,00 грн. ОСОБА_3 було отримано 65 400,00 грн. 05.10.2015 року (а.с. 24).

Фізична особа підприємець ОСОБА_3, НОМЕР_1 припинила свою підприємницьку діяльність 24.01.2017 року, що підтверджується Повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, наданого державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 24.01.2017 року (а.с. 27).

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що передбачене законом право позивача вимагати сплати суми інфляційних втрат та 3 % річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачеві.

Річні проценти, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і, на відміну від пені, не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а є способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних є наслідком невиконання грошового зобовязання.

Таким чином, між сторонами виникло грошове зобовязання у звязку із заборгованості за надання послуг послуги шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх начальних закладів м. Нікополя; невиконання такого зобовязання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

У п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання взятих на себе зобовязань перед позивачем суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних.

Позивач просить стягнути інфляційні втрати за період з травня 2014 року по вересень 2015 року, розрахунок інфляційних втрат проведений позивачем за період з травня 2014 року по вересень 2015 року (а.с.6-7), з яким суд погоджується.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні витрати в сумі 42 264,80 грн. та 3 % річних у розмірі 2721,09 грн., виходячи з наступного розрахунку.

Сума боргу становить 64 160,00 грн. Період прострочення з 01.05.2014 року по 28.09.2015 року.

Індекс інфляції становить 106 424,80 грн. = 64160,00 грн. (сума заборгованості) х 165,87 % (сукупний індекс інфляції з травня 2014 року по вересень 2015 року), з урахуванням того, що сукупний індекс інфляції визначався перемноженням індексів інфляції за період прострочення з травня 2014 року по вересень 2015 року: 103,80 % (індекс інфляції за травень 2014 року) х 101,00 % (індекс інфляції за червень 2014 року) х 100,40 % (індекс інфляції за липень 2014 року) х 100,80% індекс інфляції за серпень 2014 року) х 102,90 (індекс інфляції за вересень 2014 року) х 102,40% (індекс інфляції за жовтень 2014 року) х101,90 % (індекс інфляції за листопад 2014 року) х 103,0% (індекс інфляції за грудень 2014 року) х 103,1 (індекс інфляції за січень 2015 року) х 105,30 % (індекс інфляції за лютий 2015 року) х 110,80 (індекс інфляції за березень 2015 року) х 114,00 (індекс інфляції за квітень 2015 року) х 102,20 % (індекс інфляції за травень 2015 року) х 100,40 % (індекс інфляції за червень 2015 року) х 99,00 % (індекс інфляції за липень 2015 року) х 99,20 % (індекс інфляції за серпень 2015 року) х 102,30 % (індекс інфляції за вересень 2015 року).

Збитки від інфляції становлять суму 42 264,80 грн. = 64160,00 грн. (сума заборгованості) х 165,87 % (сукупний індекс інфляції з травня 2014 року по вересень 2015 року) : 100% - 64160,00 грн. (сума заборгованості).

Розрахунок 3 % річних за 516 днів прострочення становить 2721,09 грн. = 64160,00 грн. (сума заборгованості) х 3 % : 100 % : 365 днів х 516 днів ( кількість днів прострочення).

Таким чином, загальна сума складає 44 985,89 грн.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, оцінюючи всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, що знайшов підтвердження факт того, що відповідач прострочив виконання взятих на себе зобовязань перед позивачем, позивач понесла матеріальні втрати від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати на користь позивача в сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3-10, 30, 57-60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Відділу освіти та науки Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в розмірі 42 264,80 грн. (сорок дві тисячі двісті шістдесят чотири грн. 80 коп.) та 3 % річних на суму 2 721, 09 грн. (дві тисячі сімсот двадцять одна грн. 09 коп.).

Стягнути з Відділу освіти та науки Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_4