Справа № 152/1780/16-ц Провадження № 22-ц/772/855/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Кучевського П.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк ОСОБА_3 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 31 січня 2017 року,

встановила:

ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 19.03.2013 року ОСОБА_4 підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_4 18.09.2015 року помер, не виконавши своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем становить 15170,67 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, із яких: заборгованість за кредитом 16411,48 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 1533,21 грн., з них внесено коштів на погашення заборгованості 2774,02 грн.

Вважаючи, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2, просило стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у розмірі 15170,67 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 31 січня 2017 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.03.2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого останній приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у "ПриватБанку" та отримав платіжну картку.

Згідно вказаного договору, ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_4 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Станом на 21.08.2016 року заборгованість ОСОБА_4 перед позивачем становить 15170,67 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, із яких: заборгованість за кредитом 16411,48 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 1533,21 грн., з них внесено коштів на погашення заборгованості 2774,02 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-7).

ОСОБА_4 18.09.2015 року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-АМ №324497 (а.с.47), не виконавши своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

30.04.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" направлено претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України до Шаргородської державної нотаріальної контори (а.с.50).

17.05.2016 року Шаргородська державна нотаріальна контора направила ПАТ КБ "ПриватБанк" лист №1000/-1 - 16, яким повідомила про отримання претензії кредитора, а також про те, що інших звернень відносно спадщини померлого ОСОБА_4 не надходило (а.с.50, 51).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що відповідач не прийняла спадщини після смерті ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Спадкуванням відповідно до ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 609 ЦК України).

Спадкоємці за законом із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

З матеріалів справи вбачається, що померлий ОСОБА_4 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до листа виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 08.12.2016 року №02-10-01/766 згідно із даними реєстру Шаргородської територіальної громади ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 66).

Зазначене також підтверджено показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, повідомленням про призначення субсидії на ЖКП № 333204 ( а.с.97 ), заявою до Шаргородської міської ради від 16.03.2015 року (а.с.94,95 ).

Разом з тим, відповідно до повідомлення завідуючої Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області № 2948/01-16 від 14.12.2016 року спадкова справа до майна померлого 18.09.2015 року ОСОБА_4 не заводилася (а. с. 70,71).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 із спадкодавцем на день смерті не проживала, із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталась, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона не є спадкоємцем померлого ОСОБА_4, оскільки у встановленому законом порядку спадщину не прийняла, а від так вірно відмовив в задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги були предметом судового дослідження і висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: