17.01.2017 Справа № 363/2262/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого : судді Купрієнка С.І.

секретаря : Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ, 3-а особа ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця та зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом у якому уточнивши 7 листопада 2016 року позовні вимоги просив визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Кушнір Л.В.; скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №50234396 від 26.05.2016 року; скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №50234268 від 29.04.2016 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з нього на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30.11.2015 р. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.01.2016 р. стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти - на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1167 грн. на місяць, на утримання дружини в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з 09.07.2015р. до досягнення дитиною трирічного віку.

22.02.2016 року державним виконавцем відділу ДВС відкрито виконавчі провадження ВП № 50234268, 50234396, 50234325 на підставі виданих Деснянським районним судом міста Києва виконавчих листів від 04.02.2016 р. та 15.02.2016 р. з однаковим номером № 2-4313/2015. Зазначає, що після отримання постанови про відкриття виконавчих проваджень одразу звернувся до відділу ДВС про надання реквізитів для сплати аліментів. Проте йому так і не надали реквізитів та суми яку потрібно сплатити.05.05.2016 року на його адресу поштою надійшли дві постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та постанова про розшук майна боржника від 29.04.16 р., а також виклик відповідно до якого позивач мав з'явитись до державного виконавця 13.05.2016 року для сплати боргу за виконавчими документами або надання документів, що підтверджують їх виконання.

17.05.2016 р. за його заявою відділом ДВС було надано реквізити разом з довідками для оплати боргу. Оплативши всю суму заборгованості надав всі квитанції державному виконавцю як підтвердження.02.06.2016 року знову було отримано поштою постанову державного виконавця Кушнір Л.В. відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 26.05.16 р. Відповідно до якої накладено арешт на все майно.03.06.2016 року знову з'явився до відділу ДВС та повторно звернувся та написав заяву про зняття арешту з усього його майна, зняття заборони на відчуження. 06.06.2016 року була надана постанова державного виконавця про припинення розшуку майна боржника ВП50234268. Також цією постановою підтверджено, що заборгованість відсутня.

Стверджує, що станом на 07.11.2016 року ним сплачена вся сума аліментів навіть з опередженням сплати на майбутнє.

Зазначає, що постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесені з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства та просить їх скасувати.

У судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Представник відділу ДВС Вишгородського РУЮ в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа в судове засідання також не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29 квітня 2016 року постановою державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ Кушнір Л.В. для забезпечення фактичного виконання рішення суду накладено арешт на транспортні засоби: Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1; ВАЗ 21103, НОМЕР_2 та заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, яке належить боржнику (а.с. 4).

26 травня 2016 року постановою державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ Кушнір Л.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 5).

6 червня 2016 постановою державного виконавця у зв'язку з відсутністю у боржника заборгованості було припинено розшук майна транспортних засобів Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1; ВАЗ 21103, НОМЕР_2 (а.с. 48).

8 листопада 2016 року заступником начальника ОСОБА_5 Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального у правління юстиції у Київській області постановою державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ за заявою стягувача було знято арешт з майна боржника накладений постановою ВП № 50234396 від 26.05.2016 року, скасовано інші заходи примусового виконання рішення та зняти арешт накладений постановою ВП № 50234268 від 29.04.2016 року, в тому числі розшук транспортних засобів Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1; ВАЗ 21103, НОМЕР_2 оголошених в розшук постановою державного виконавця ВП № 50234268 від 29.04.2016 року (а.с. 77-78).

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п. 1 статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зняти арешт з усього майна боржника та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить, який накладено державним виконавцем Відділу ДВС Вишгородського РУЮ Київської області Кушнір Л.В. згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.05.2016 року по виконавчому провадженню № 50234396 та від 29.04.2016 року по виконавчому провадженню № 50234268.

Однак, як вбачається із постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08.11.2016 року, заступником начальника ОСОБА_5 Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального у правління юстиції у Київській області знято арешт з майна боржника накладений постановою ВП № 50234396 від 26.05.2016 року, скасовано інші заходи примусового виконання рішення та зняти арешт накладений постановою ВП № 50234268 від 29.04.2016 року, в тому числі розшук транспортних засобів Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1; ВАЗ 21103, НОМЕР_2 оголошених в розшук постановою державного виконавця ВП № 50234268 від 29.04.2016 року.

За таких обставин, судом не вбачається фактів порушення прав позивача, які б потребували захисту з боку держави.

Судом зазначається, що відповідно до статей 10 та 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин по справі шляхом роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки.

Однак, належних доказів про наявність спору між сторонами по справі після винесення зазначеної постанови органом ДВС, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України, суду не надано, як і не надано доказів про наявність чинного арешту, накладеного відділом ДВС Вишгородського РУЮ на майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження від 26.05.2016 року по № 50234396 та від 29.04.2016 року № 50234268.

За таких обставин, судом не вбачається законних підстав для задоволення позову, так як матеріали справи містять відомості про припинення чинності арешту на майно ОСОБА_1

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити в повному обсязі.

Рішення на протязі 10 днів з дня проголошення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області, шляхом подачі скарги через районний суд , особам , які не були присутні під час розгляду справи в той же термін з дня отримання копії рішення.

Суддя