Справа № 168/199/17
Провадження № 2-о/168/5/17
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

23 березня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі головуючого-судді Назарука О.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області, відділу Держземкадастру у Старовижівському районі Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема просив визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №270792 від 30 листопада 2009 року, виданого на імя ОСОБА_2, таким, що належав ОСОБА_3.

Відповідно до частини 3 статті 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача, і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 258 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено, в тому числі, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Подана заява не відповідає вищенаведеним нормам закону з огляду на таке.

Заявник у поданій заяві про встановлення факту, що має юридичне значення не зазначив, що немає іншої можливості встановити належність Державного акту на право власності на земельну ділянку, зокрема заявник не надав доказів того, що організація, яка видала акт, не може внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до положень постанови пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до норм ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому нормами окремого провадження ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Таким чином, приходжу до висновку, що до даної заяви слід застосувати норми статті 121 ЦПК України та залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених вище недоліків заяви.

Розяснити заявнику, що в разі невиконання у визначений строк вимог закону, зазначених в ухвалі, позовна заява вважатиметься неподаною й буде повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Керуючись статтями 121, 235, 256, 258 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області, відділу Держземкадастру у Старовижівському районі Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у визначений строк, заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4