Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/6342/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дубина Л.А.
Провадження № 22-ц/778/3953/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок та права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок та права користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їй на праві власності належить жилий будинок №5 по вул. Ажурній у м. Запоріжжі, який розташований на земельній ділянці площею 637 кв.м. На суміжній земельній ділянці розташований жилий будинок №3 по вул. Ажурній, який у рівних частках належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Її земельна ділянка межує з частиною суміжної земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_4, яка у порушення норм і правил обладнала на своїй земельній ділянці вигрібну яму, викопану вручну та не укріплену; встановила деревяну споруду туалету літ. Д. та душ, який не позначений на плані земельної ділянки. Вказані споруди розташовані на відстані 0,5 м, від стін її сараю літ. Б, гаражу літ. Б та літньої кухні літ. Б2.

Внаслідок обладнання ОСОБА_4 своєї земельної ділянки вигрібною ямою, туалетом та душем, була пошкоджена ззовні стіна її літньої кухні, на повірї відчувається неприємний запах.

Такі дії ОСОБА_4 порушують її права як землекористувача та перешкоджають їй користуватися належним їй на праві власності будинком.

Враховуючи вищевикладене просила суд про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок та права користування земельною ділянкою по вул.. Ажурній, 5 у м. Запоріжжі, зобовязавши ОСОБА_4 знести вигрібну яму, туалет літ. Д та душ, який не позначений на плані, що знаходяться на земельній ділянці по вул. Ажурна, 3 у м. Запоріжжі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду, ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до положень статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, статтями 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 20.08.2007 року на праві власності належить жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою : м. Запоріжжя, вул.. Ажурна, б.5. На земельній ділянці площею 637 кв.м. розташовано житловий будинок площею 89,6 кв.м. літ А, сарай літ.Б., гараж літ. Б, літня кухня літ. Б.2, сарай літ.Г, вбиральня літ. В, альтанка літ.Д, паркани 1, водопровід № хвіртка 4, ворота 5.

На суміжній земельній ділянці площею 480 кв.м за адресою м. Запоріжжя, вул.. Ажурна, 3 розташований жилий будинок літ. А, літня кухня літ. Б, сарай літ. Г, паркан № 1, водопровід №2,3, замощення літ. І 1/2 частина яких на підставі договору дарування від 17.09.2001 р. належить ОСОБА_4 Відповідач на частині земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, облаштувала вигрібну яму, встановила деревяну споруду вбиральні літ. Д. та душ, який не позначений на плані земельної ділянки.

Вказані споруди, зокрема, вбиральня літ. Д , оформлена згідно з порядком, чинним на момент будівництва, а тому не вважається самовільно побудованою.

Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, попередні власники жилого будинку №5 по вул.. Ажурній - ОСОБА_6 та співвласник жилого будинку № 3 по вул..Ажурній - ОСОБА_5 03.09.2001 року погодили ОСОБА_4 розташування вбиральні та гаражу, відповідними заявами (а.с. 28,29).

Дані обставини, також підтверджуються Актом обстеження ділянок № 3 та № 5 по вул.. Ажурній у м. Запоріжжі комісії відділу житлово-комунального господарства районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 30.08.2016 р. ( а.с.14). Комісією було надано рекомендації дотримання правил добросусідства згідно ст. 103-109 ЗК України та досягнення порозуміння щодо обладнання належним чином даху вбиральні літ. Д водостоком для відводу дощових вод, яке б влаштовувало б усі зацікавлені сторони.

Позивач на обґрунтування свого порушеного права, як користувача суміжної земельної ділянки та власника будинку, посилалась на те, що вказані споруди розташовані на відстані 0,5 м, від стін її сараю літ. Б, гаражу літ. Б та літньої кухні літ. Б2, що є порушенням норм п. 3.25 ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ( ДБН 360-92**), згідно яких відстань до меж сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менше 1,0 м.; а також п. 3.26 ДБН 360-92**, відповідно до якого вбиральні повинні знаходитися у глибині двору не ближче 15 м. від вікон будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

Проте, як вбачається, з технічних документів на земельні ділянки та наданих позивачем фототбалиць - душ, вбиральня літ. Д. та вигрібна яма облаштовані в глибині, двору по вул. Ажурна, 3 і межують з «глухою» стіною будівель і споруд, розташованих по вул. Ажурній, 5 ( а.с. 8, 16,41-48,89-90) .

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, в якості обґрунтування позовних вимог, експертний висновок Запорізького відділення ДП «Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій» про невідповідність нормативним документам місце розташування літнього душу та вбиральні, на ділянці за адресою м. Запоріжжя, вул.. Ажурна, б.3, згідно якого душ, вбиральня літ. Д. та вигрібна яма облаштовані з порушенням норм і правил будівництва та є джерелом замочування, які уявляють собою загрозу для нормальної експлуатації споруд по вул.. Аржурній ,5 ( а.с.62-78), на який посилається в якості письмового доказу позивач, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а крім того, суду не було надано доказів того, що Запорізьке відділення ДП «Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій» є експертною установою і має повноваження здійснювати судово-технічні експертизи. Окрім цього в самому висновку вказаного дослідження не зазначено, яким чином наявність вказаних споруд створює перешкоди позивачу у користуванні власністю.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст.ст.58,59 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими.

Таким чином, позивач не довела належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, що облаштування відповідачкою на належній їй земельній ділянці - душу, вбиральні літ. Д. та вигрібної ями є перешкодою у користуванні їй жилим будинком та земельною ділянкою по вул.. Ажурній, 5; не довела, що саме це є причиною пошкодження належних їй будівель і споруд, а також джерелом неприємних запахів. Такі її вимоги ґрунтуються виключно на її субєктивних припущеннях

З огляду на наведеневбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, щодо оцінки доказів, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги полягають у викладенні тих же обставин, якими позивач обґрунтовував позов, і є такими, що в силу вищенаведених обставин неспроможні спростувати висновки рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. . 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: