АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/95/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Федорової Н.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача Пилипчука С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про зобов'язання до вчинення дій і стягнення пені за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (далі - ВКБ) про зобов'язання до вчинення дій і стягнення пені.

ОСОБА_1 зазначила, що 7 жовтня 2013 року між нею та ВКБ укладено інвестиційний договір № 4/1817-13, за умовами якого ВКБ зобов'язався побудувати квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,04 кв.м. і передати її позивачці, а та, у свою чергу, мала сплатити ВКБ суму інвестиції у розмірі 209 278 грн. 08 коп. У зв'язку зі зміною проектних рішень загальна площа квартири збільшилася до 48 кв.м., також їй було присвоєно № 143. 22 грудня 2014 року житловий будинок по АДРЕСА_1, введено в експлуатацію. Позивачка виконала свій обов'язок за договором у повному обсязі, натомість, ВКБ відмовляється надати їй документи для оформлення права власності на об'єкт інвестування. Відповідач прострочив виконання зобов'язання за договором, а тому на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» він має сплатити їй 6 317 грн. 15 коп. пені.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просила суд зобов'язати ВКБ передати їй квартиру № 143, по АДРЕСА_1, загальною площею 48,0 кв.м. з пакетом документів для реєстрації права власності, зокрема: довідку про повний розрахунок, акт прийому-передачі квартири та витяг з реєстру власників, - і стягнути з ВКБ на свою користь 6 317 грн. 15 коп. пені.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала зобов'язання за інвестиційним договором, а тому об'єкт інвестування не може бути переданий їй у власність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ВКБ Пилипчук С.П. зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 7 жовтня 2013року ВКБ і ОСОБА_1 уклали договір № 4/1817-13 на участь у будівництві за адресою м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 9.

За умовами цього договору ВКБ зобов'язався побудувати квартиру № 135 за вказаною адресою загальною площею 44,04 кв.м. і після сплати позивачкою усіх інвестиційних внесків та введення будинку в експлуатацію передати її останній за актом приймання-передачі об'єкта інвестування. Також ВКБ протягом 60 календарних днів з моменту отримання в БТІ технічної документації на будинок мав передати ОСОБА_1 необхідні для оформлення права власності на квартиру документи, зокрема, акт прийому-передачі об'єкта інвестування та довідку про сплату його повної вартості.

У свою чергу, ОСОБА_1 зобов'язалася сплатити ВКБ суму інвестиції у розмірі 209 278 грн. 08 коп. із розрахунку 4 752 грн. за 1 кв.м. житла. Вона мала право отримати об'єкт інвестування після проведення оплати 100% вартості загальної площі приміщення.

22 грудня 2014 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області зареєструвало декларацію про готовність 209-ти квартирного житлового будинку з вбудованими магазинами, офісними приміщеннями та вбудовано-прибудованим підземним паркінгом по АДРЕСА_1, до експлуатації.

24 грудня 2014 року сторони підписали додаток № 2 до інвестиційного договору, яким змінили номер квартири - об'єкта інвестування з № 135 на № 143.

Після обміру Хмельницьким бюром технічної інвентаризації квартири № 143 указаного будинку з'ясувалося, що її загальна площа становить 48,0 кв.м., тобто площа квартири збільшилась на 3,96 кв.м.

На виконання своїх обов'язків за інвестиційним договором протягом жовтня-листопада 2013 року ОСОБА_1 сплатила ВКБ 209 278 грн. 08 коп. 24 грудня 2015 року вона доплатила відповідачеві 1 293 грн. 75 коп.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України двосторонні правочини, до яких відносяться договори, є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України).

Із положень ст. 15 ЦК України слідує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Укладаючи інвестиційний договір, ВКБ і ОСОБА_1 домовилися, що попередня (розрахункова) вартість об'єкта інвестування не є його продажною ціною, а становить суму коштів, необхідну для визначення вартості об'єкта інвестування на момент укладення договору. При цьому вартість 1 кв.м. загальної площі об'єкта інвестування та його вартість може бути змінена відповідачем в односторонньому порядку відповідно до визначеної на момент введення будинку в експлуатацію собівартості об'єкта. Остаточна вартість об'єкта інвестування визначається ВКБ після закінчення будівництва будинку та виконання всіх робіт, передбачених проектно-кошторисною документацією (п.п. 1.6, 1.7 договору).

Також сторони визначили, що фактичний розмір загальної площі об'єкта інвестування встановлюється у відповідності з даними БТІ після здачі об'єкта Державній приймальній комісії. Якщо загальна площа реально збудованого об'єкта інвестування перевищує загальну площу за проектом, то різниця оплачується інвестором за ціною, яка буде встановлена замовником на момент проведення оплати. У випадку, коли загальна площа реально збудованого об'єкта інвестування менша загальної площі за проектом, замовник зобов'язався повернути інвестору різницю внесених коштів (п. 1.8 договору).

Докази у справі достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 проінвестувала проектну площу об'єкта інвестування (44,04 кв.м.) у розмірі 209 278 грн. 08 коп. Разом із тим, за даними технічного паспорту на квартиру, складеного Хмельницьким бюро технічної інвентаризації (а.с. 23-24), фактичний розмір об'єкта інвестування склав 48,0 кв.м.

За умовами інвестиційного договору ОСОБА_1 зобов'язалася оплатити різницю площі (3,96 кв.м.) за ціною, яка буде встановлена замовником на момент проведення оплати. Вартість 1 кв.м. на час завершення будівництва визначена відповідачем у розмірі 5 175 грн., отже позивачка мала доплатити ВКБ 20 493 грн. інвестицій (3,96х5175), натомість, вона внесла лише 1 293 грн. 75 коп. Сума недоплати становить 19 199 грн. 25 коп. (20493-1293,75).

Приведений ОСОБА_1 розрахунок, згідно якого площа об'єкта інвестування збільшилася на 0,25 кв.м., не відповідає нормам чинного законодавства та умовам інвестиційного договору.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_1 є безпідставним.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона повністю виконала зобов'язання за інвестиційним договором, суперечать фактичним обставинам справи.

Постанова Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (справа 6-88цс15), на яку вказує ОСОБА_1, ухвалена за наявності інших обставин, ніж у справі, яка переглядається в апеляційному суді. Отже посилання ОСОБА_1 на невідповідність рішення суду першої інстанції правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у названій постанові, є безпідставними.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Разом із тим, у рішенні суд зазначив, що загальна площа квартири № 143, по АДРЕСА_1, становить 48,1 кв.м., а сума недоплачених позивачкою інвестицій склала 19 716 грн. 75 коп. Названі факти суперечать фактичним обставинам справи та встановлені судом помилково. Це не вплинуло на правильність рішення суду, тому в силу ч. 2 ст. 308 ЦПК України воно не може бути скасоване.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317,319, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ М.М. Пастощук

/підпис/ Н.О. Федорова

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 19