УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про встановлення договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір про фінансовий лізинг № 00009516, відповідно до положень якого позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL 1.6 TDI, шасі НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців, а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму еквіваленту в гривні 23 571,59 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні 3 535,74 доларів США.

З березня 2014 року відповідач припинив сплачувати щомісячні лізингові платежі. Загальна сума невиконаних грошових зобов'язань за несплаченими лізинговими платежами станом на 08 вересня 2016 року складала 171 018,67 грн.

Позивач вважав, що відповідач, крім лізингових платежів, повинен компенсувати щомісячні платежі за фактичний час користування об'єктом лізингу в сумі 120 279,69 грн та збитки у зв'язку з неналежним виконанням договору, пов'язаних із звертанням позивача до спеціалізованих організацій, в розмірі 276 517,70 грн.

26 жовтня 2016 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 лютого 2014 року між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено договір про фінансовий лізинг № 00009516, відповідно до положень якого він отримав у користування транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL.

На підставі рахунку фактури № 00026055 від 11 лютого 2014 року він сплатив ТОВ «Порше Лізинг Україна» авансовий платіж у сумі 32 387,38 грн, адміністративний платіж в сумі 3 238,68 грн, реєстраційний платіж у сумі 785,40 грн, відшкодування частини вартості об'єкту лізингу у сумі 2 376,29 грн, проценти та комісію у сумі 2 578,83 грн, а всього 41 366,58 грн.

Зазначав, що, оскільки укладений між сторонами вказаний договір не був нотаріально посвідченим відповідно до ст. 799 ЦК України, він є нікчемним.

У зв'язку з чим просив визнати договір про фінансовий лізинг № 00009516 від 11 лютого 2014 року нікчемним та застосувати наслідки нікчемного правочину, стягнувши на його користь сплачені ним грошові кошти в розмірі 41 366,58 грн, а також судові витрати: судовий збір в розмірі 826,80 грн та витрати на юридичну допомогу в розмірі 2 000 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором фінансового лізингу № 00009516 від 11 лютого 2014 року, а саме: основну суму заборгованості 171 018,67 грн, плату за користування об'єктом лізингу 120 279,69 грн, збитки у розмірі 225 158,01 грн, а також судові витрати у розмірі 8 517,24 грн, а всього 524 973,61 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовлено, зустрічний позов задоволено. Встановлено нікчемність правочину договору про фінансовий лізинг № 00009516 від 11 лютого 2014 року, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_4 Застосовано наслідки нікчемного правочину та стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_4 авансовий платіж у розмірі 41 366,58 грн. Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 826,80 грн та в дохід держави судовий збір у розмірі 275,60 грн.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше Лізинг Україна», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення касаційної скарги, посилаючись на письмові заперечення.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що згідно з договором про фінансовий лізинг №00009516 від 11 лютого 2014 року, укладеним між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_4, додатком до договору, загальними комерційними умовами внутрішнього фінансового лізингу та актом прийому-передачі з видатковою накладною № 005794 від 24 лютого 2014 року позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL 1.6 TDI шасі НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців, а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення авансового, адміністративного та реєстраційного платежів, а також першого лізингового платежу з подальшими щомісячними платежами до повного виконання умов договору (а. с. 11-28, 140, т. 1).

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульована параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16.

Як вбачається з копії договору про фінансовий лізинг № 00009516 від 11 лютого 2014 року, нотаріально він не посвідчений, а тому є нікчемним.

Отже, оскільки спірний правочин договір про фінансовий лізинг є нікчемний, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» не підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

До спірного правочину мають бути застосовані наслідки нікчемного правочину, тобто ОСОБА_4 має повернути отриманий за договором автомобіль, а ТОВ «Порше Лізинг Україна» отримані грошові кошти, що сплатив ОСОБА_4

Відповідно до акту прийому-передачі від 18 липня 2016 року ОСОБА_4передав ТОВ «Порше Лізинг Україна» легковий автомобіль марки SEAT, модель - ALTEA XL, шасі НОМЕР_4, колір білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який він отримав за договором про фінансовий лізинг № 00009516 від 11 лютого 2014 року (а. с. 56, 143, т. 1).

Згідно з квитанцією № 6200 від 11 лютого 2014 року ОСОБА_4, отримавши від ТОВ «Порше Лізинг Україна» зазначений автомобіль, оплатив авансовий, адміністративний та реєстраційний платежі, а також перший лізинговий платіж за цей автомобіль на суму 41 366,58 грн відповідно до рахунку фактури № 00026055 від 11 лютого 2014 року (а. с. 142, 141, т. 1).

Тому, з ТОВ «Порше Лізинг Україна» має бути стягнуто грошові кошти в розмірі 41 366,58 грн.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, висновки якого відповідно до ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Отже, враховуючи вказані роз'яснення постанови пленуму та аналізуючи зміст позовних вимог ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що останній фактично просив встановити нікчемність зазначеного спірного правочину та застосувати наслідки його недійсності, тому такі вимоги підлягають задоволенню в частині встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.