Справа № 308/3648/17
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

14 квітня 2017 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи її тим, що ОСОБА_1 не сплачує за спожитий природний газ, внаслідок чого у неї перед заявником виникла заборгованість в розмірі 56656,24 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно п.9 постанови №14 від 23 грудня 2011 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв в порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

У разі звернення з вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Із поданої заяви та відповідних документів вбачається спір про право, що встановлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується надати споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Такий договір укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Як встановлено, Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1386/27831, опубліковано заявником в газеті "Новини Закарпаття" 22.12.2015 року № 144 (4461).

У заяві не обгрунтовано підстави звернення заявника із заявою про стягнення заборгованості із боржника у період до опублікування договору постачання природного газу побутовим споживачам, з яким пов"язується момент приєднання споживача до умов договору, оскільки як вбачається з історії розрахунків з абонентом заборгованість ОСОБА_1 розрахована з липня 2015 по липень 2017 року.

Також, не додано до матеріалів справи тарифи та ціни, на підставі яких було нараховано розмір заборгованості з липня 2015 року по лютий 2017 року, що свідчить про наявність спору

З огляду на викладене, приходжу до висновку про існування спору про право в частині вимог заявника, тому вимога про стягнення з боржника заборгованості підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

А тому керуючись п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, приходжу до висновку, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 101, 293, 294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В прийнятті заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Придачук