Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9187/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Степаненка О.М., за участю секретаря Чубенко К.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської виправної колонії №62 Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок приниження честі та гідності шляхом поширення в психологічній характеристиці від 22.08.2004 негативної недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 доводить наступним, так він вироком апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 засуджений до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Вказане покарання відбуває у Роменській виправній колонії УДПТС України в Сумській області №56 з 04.05.2005.

Попереднє ув'язнення він відбував в Черкаському СІЗО.

07.09.2016 він подав заяву на ім'я начальника Роменської ВК-56 про ознайомлення з матеріалами особової справи, під час ознайомлення з якою він виявив психологічну характеристику від 22.08.2004 складену на нього психологом Черкаської ВК-62 ОСОБА_2

У психологічній характеристиці ОСОБА_2 зазначив що він егоїстичний, має завищену самооцінку, скритний, не бажає давати відомості про себе, за емоційним станом переважає збудження. Однак з ОСОБА_2 під час перебування в СІЗО він не зустрічався, бесіди не проводив.

Таким чином ОСОБА_2 шляхом складання психологічної характеристики поширив про нього негативну недостовірну інформацію, яку адміністрація Черкаського СІЗО долучила до його особової справи.

Такою характеристикою з негативною недостовірною інформацією була принижена його честь та гідність, внаслідок чого йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав після ознайомлення з характеристикою. Зазначена в характеристиці інформація призвела до упередженого ставлення та недовіри до нього зі сторони адміністрації колонії, в зв'язку з чим його сприймають як особу, яка не стала на шлях виправлення, а тому він змушений вчиняти низку дій для відновлення довіри з боку вищевказаних осіб. Він втратив спокій, сон та працездатність, що порушило нормальний хід його життя та посилило його душевні страждання.

Моральну шкоду він оцінює у 8000 грн.

Вважає, що Черкаська виправна колонія №62 є належним відповідачем, як організація з якою психолог ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах.

Просить стягнути із Черкаської ВК-62 на його користь моральну шкоду в сумі 8000 грн. завданої внаслідок приниження його честі та гідності психологом Черкаської ВК-62 ОСОБА_2 шляхом поширення про нього в психологічній характеристиці від 22.08.2004 негативної недостовірної інформації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених у позові.

Представник ВК-62 за довіреністю ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що посада практичного психолога відділу із соціально-виховної та психологічної роботи Черкаського слідчого ізолятора УДДУПВП у Черкаській області була введена наказом Дердавного департаменту України з питань виконання покарань від 07.02.2007 №20 «Про організаційно-штатні питання» тільки у 2007 році. Тому, з метою профілактики та попередження самогубств серед осіб, які тримаються в Черкаському СІЗО, а також з відсутністю на той час посади психолога в Черкаському СІЗО у серпні 2004 керівництвом ДДУПВП у Черкаській області та установ області (Черкаського СІЗО та Черкаської ВК-62) було прийнято рішення про проведення психологічних бесід з наданням психологічної характеристики із засудженими до довічного позбавлення волі, що трималися в Черкаському СІЗО, із залученням психолога відділу соціально-психологічної роботи зі спецконтингентом Черкаської ВК-62 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_2 Останній на виконання наказу безпосередніх та старших начальників ОСОБА_4, ОСОБА_5 провів психологічну бесіду з ОСОБА_1 в цивільному одязі з дотриманням принципів конфіденційності в роботі та поваги до людської гідності та честі. В психологічній характеристиці він не вбачає відомостей, які принижують честь та гідність позивача. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши доводи позивача ОСОБА_1, заперечення представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступник висновків.

Як зазначає позивач моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі, гідності психологом ОСОБА_2 шляхом поширення про нього в психологічній характеристиці від 22.08.2004 негативної недостовірної інформації при тій умові, що останній до ОСОБА_1 не приходив, особисто не спілкувався, дослідження не проводив.

Тобто визначальним акцентом обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 є складання характеристики без особистого спілкування з психологом ОСОБА_2

Як доказ відсутності особистого відвідування психологом ОСОБА_2 позивач посилається на довідку в.о. начальника Роменської виправної колонії №56 ОСОБА_6 від 15.09.2016 про те, що за період з 24.03.2004 по 22.08.2004 даних щодо відвідування ОСОБА_1 його в СІЗО м. Черкаси громадянином ОСОБА_2 немає.

Суд звертає увагу, що у довідці відображена інформація щодо громадянина ОСОБА_2, що не спростовує можливість відвідування психологом ОСОБА_2 засудженого ОСОБА_1 за правилами відвідування попередньоув'язнених співробітниками пенітенціарної служби.

На підтвердження цього судом встановлено, що відповідно до положень Інструкції про роботу відділів (відділень, груп, частин) спеціального обліку слідчих ізоляторів (тюрем) затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань 23.03.2000 №38дск, друга частина особової справи не повинна містити документи (талони), які підтверджують вивід ув'язненого із камери.

А тому суд не взяв до уваги інформацію зазначену у досліджуємій довідці як доказ відсутності особистої участі психолога ОСОБА_2 у відвідуванні (спілкуванні, тестуванні) ОСОБА_1 для отримання висновків індивідуальних і соціально-психологічних особливостей останнього.

Відповідно до положень Постанови ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд перевіряв при вирішенні спору наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також перевірив чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань.

Зокрема позивач вважає, що відомості про нього: егоїстичний, має завищену самооцінку, скритний, не бажає давати відомості про себе, за емоційним станом переважає збудження є інформацією негативною, недостовірною.

Постанова від 27.02.2009 № 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначає, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

На спростування відомостей характеристики від 22.08.2004 позивач ОСОБА_1 надав суду характеристику, яка складена Чорнобаївським сільським головою 03.10.2005 та психологічну довідку психолога Роменської виправної колонії №56 ОСОБА_7 від 21.12.2012.

Суд вважає, що характеристика сільського голови ОСОБА_8, яка характеризує ОСОБА_1 за життя до моменту його ізоляції (позбавлення волі), по суті не може спростувати відомості, які надані психологом під час перебування ОСОБА_1 в умовах ізоляції, що не виключає зміни його особистості під час відокремлення його від суспільства.
Також не можна надавати перевагу відомостям у психологічній довідці, які характеризують особистість ОСОБА_1 станом на 21.12.2012, тобто більш ніж через 8 років після визначення якостей особистості ОСОБА_1 іншим психологом. Суд допускає зміни у психічному стані ОСОБА_1 за цей період завдяки соціальної (пристосування до нових умов) та психологічної адаптації.

Таким чином недостовірність інформації у психологічній характеристиці на засудженого ОСОБА_1 від 22.08.2004 суд вважає недоведеною.

Суд встановив, що психологічні характеристики застудженого ОСОБА_1, які складені психологами від 22.08.2004 та від 21.12.2012 по суті відрізняються, що є допустимим, а їх відомості не можна порівнювати, так як психологічний стан ОСОБА_1 викликаний ізоляцією від суспільства і розміщення у замкненому середовищі можливо відповідав таким його особистим якостям станом на 2004 рік, а його характеристика згідно психологічної довідці від 21.12.2012 можливо є наслідком соціальної реадаптації, тобто після пристосування до умов життєдіяльності у соціальному середовищі після відбуття певного терміну позбавлення волі. Таким чином відомості, викладені у психологічній характеристиці від 22.08.2004 суд не вважає негативною інформацією в розумінні роз'яснень Пленуму від 27.02.2009 № 1.

ОСОБА_1 як в позовній заяві так і під час судового розгляду не доведено, що психологічна характеристика від 22.08.2004 вплинула на якість соціальної його оцінки збоку адміністрації установи, де він відбуває покарання. Так позивач стверджує, що відомості характеристики стали причиною упередженого ставлення з боку працівників адміністрації колонії, однак будь-яких відомостей (доказів), які б могли вплинути чи то на режим відбування покарання, чи то на умови його утримання, він не надав.

Слід звернути увагу, що відповідно до Положення про психолога установи виконання покарань та слідчого ізолятора, затвердженого Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 05.06.2007 №145 визначають мету складання психологічних характеристик, зокрема основними функціями психолога установи є психодіагностична, прогностична, профілактична, корекційна. Таким чином відомості психологічних характеристик не можуть впливати на ставлення адміністрації виправної колонії до засудженого, а є чинником, що досліджує ефективності перевиховання і ресоціалізації засуджених, тому не потребує з боку ОСОБА_1 вчиняти дії щодо відновлення довіри останнього перед будь ким.

Відповідно Постанови ВСУ №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

На підставі дослідженого ступінь психотравмувальності як то втрата спокою, сну та працездатності судом не встановлена, що дає підстави вважати про відсутність завданої ОСОБА_1 моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 3, 16, 23 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 169, 209, 212, 213, 215, 220, 223, 294-296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У вимогах ОСОБА_1 до Черкаської виправної колонії №62 Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок приниження честі та гідності шляхом поширення в психологічній характеристиці від 22.08.2004 негативної недостовірної інформації, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: О. М. Степаненко