У Х В А Л А

20 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Прокопчук Ольгою Юріївною, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 грудня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність,

встановила:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 17 травня 2016 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 17 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року відмовлено публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у відкритті касаційного провадження у справі.

У лютому 2017 року до Верховного Суду України звернулась представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Прокопчук О.Ю., із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року з підстави передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини 3 статті 33, статті 36, частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» та частини 1 статті 590, статті 578 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначеної підстави представником публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Прокопчук О.Ю. надано ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року та від 11 листопада 2015 року, в яких, на їх думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виходив з того, що реєстрація права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки здійснюється у порядку, визначеному пунктами 12.3.2, 12.3.1 договору іпотеки, а не за рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку статті 39 Закону України «Про іпотеку».

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року в справі про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики шляхом визнання права власності та зобов"язання вчинити певні дії, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову з огляду на те, що такий спосіб, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмети іпотеки передбачений іпотечним договором.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року в справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову з огляду на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, тому іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на належні відповідачу предмети іпотеки за ринковою вартістю, визначеною експертною грошовою оцінкою.

Отже, в судових рішеннях, наданих заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлені різні фактичні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Прокопчук О.Ю., обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук