справа № 691/720/17
провадження № 2/691/423/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

встановив :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 04 квітня 2003 року померла ОСОБА_4 (Пріська) Василівна, про що 04 квітня 2003 року зроблено запис до Книги актів цивільного стану за №35 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 1-СР №215671, внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. ОСОБА_4 проживала одиноко у будинковолодінні по вул.Ватутіна, №157 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, яке згідно облікових даних Мліїівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, належало їй на праві власності. Разом з батьком ОСОБА_6, перебувають з ОСОБА_4 в родинних стосунках, проте ступінь спорідненості визначити неможливо, остільки в ОСОБА_4 родичів не має, тому самі здійснювали догляд за нею та поховання. ОСОБА_6, після її смерті отримав у приватну власність земельну ділянку, яка була виділена для обслуговування належного померлій будинковолодіння по вул. Ватутіна, №157 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, а сам будинок, за заявою ОСОБА_6, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області від 25 грудня 2003 року, був визнаний непридатним, як житло та підлягає знесенню. Всі речі домашнього вжитку, після смерті померлої ОСОБА_4, також перейшли до нього та до ОСОБА_6 в користування. Переглядаючи речі, частина яких була в гаражі, а саме в кухонній шафі, виявив заповіт, складений 30 жовтня 1979 року, відповідно до ст. ст. 541,542 ЦК України, посвідчений виконавчим комітетом Мліїівської сільської ради народних депутатів на його ім»я та Сертифікат на право на земельну частку пай Серії ЧР №0069042 виданий на ім»я ОСОБА_7. Звернувшись до приватного нотаріуса Городищенського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, згідно постанови нотаріуса від 30 травня 2017 року, отримав відмову, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину неможливо через непідтвердження факту прийняття спадщини спадкоємцем.

Позивач в судове засідання не з»явився. Участь в судовому засіданні взяв його представник, яка позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з»явився, але надав суду лист від 19 червня 2017 року №299 про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив.

Неявка позивача та представника відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, розглянувши лист представника відповідача, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які посвідчили той факт, що позивач, дійсно доглядав одиноку ОСОБА_10 та здійснив її поховання, вивчивши та дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України в редакції 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року визначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР.

Якщо факт прийняття спадщини буде встановлений в судовому порядку, то спадкоємець буде визнаний, як такий, що прийняв спадщину. Це дозволить йому оформити спадкове майно. Одночасно з вимогою про встановлення факту прийняття спадщини, суд може розглянути позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує норми ЦК УРСР, які діяли на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 125 Земельного Кодексу України, визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до п.17 перехідних положень Земельного Кодексу України, сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України.

Судом встановлено, що згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0069042, ОСОБА_7, на підставі рішення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 26 серпня 1996 року №262, мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Мліїв» розміром 1,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартість якої становить 6140 грн. (а.с.7). Відповідно до заповіту від 30 жовтня 1979 року, складеного ОСОБА_10, на випадок своєї смерті, зроблене нею заповітне розпорядження, згідно якого належний на праві особистої власності жилий будинок дерев»яний під залізним дахом, господарчий сарай дерев»яний під солом»яним дахом, погріб та колодязь бетонний, які знаходяться в с.Мліїв по вул.Ватутіна (Низьке Загребелля), заповіла ОСОБА_2 (а.с.8). Позивач є сином ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-СР №367065 (а.с.6). ОСОБА_10 померла 04 квітня 2003 року (а.с.9). Відповідно до довідок виконкому ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області від 04 квітня 2003 року №959 та №958, ОСОБА_10 проживала одна та поховання своєї тітки ОСОБА_10, здійснив ОСОБА_6 (а.с.10). Згідно витягу з Погосподарської Книги від 19 травня 2017 року №119, ОСОБА_7, була головою домогосподарства по вул. Ватутіна, №157 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області (а.с.11). Із змісту листа відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 19 травня 2017 року №355/101-17 вбачається, що на ім»я ОСОБА_7 був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0069042 розміром 1,79 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований 13 листопада 1996 року за №310 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) і отриманий ОСОБА_10 особисто, земельна частка (пай) розташована в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради і станом на 01 січня 2017 року її вартість становить 51709,70 грн. (а.с.12). Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 25 грудня 2003 року №166, вирішено дати згоду на знесення будинку померлої ОСОБА_10 в с.Мліїв вул.Ватутіна, №157 та зареєструвати знесення житлового будинку в бюро технічної інвентаризації м.Городище (а.с.16). Відповідно до довідки Мліїівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 24 травня 2017 року №255, будинок по вул. Ватутіна, №157 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, де до дня смерті проживала ОСОБА_10, виявився непридатним для використання і був знесений, а земельна ділянка віднесена до земель запасу ОСОБА_3 сільської ради та згідно рішення сесії від 13 серпня 2010 року №29-16/5, загальною площею 0,3324 га передана у приватну власність ОСОБА_6 та видано ОСОБА_11 на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №453414 (а.с.14). Позивач ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області від 24 травня 2017 року №254 та посвідчили свідки, що позивач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 та доглядав до дня смерті за ОСОБА_10В.(а.с.13). Згідно до постанови приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу від 30 травня 2017 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.15).

Із оцінених судом доказів, наданих позивачем до суду, вбачається, що він одразу після смерті ОСОБА_10 забрав належній їй речі і предмети домашнього вжитку, що і підтвердили свідки, тобто за нормами ЦК УРСР, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З метою узаконення спадщини, за наявності правових підстав для того, суд, вважає за необхідне встановити факт прийняття спадщини позивачем та визнати за ним право на земельну частку (пай), розташовану на території с.Мліїв Городищенськго району Черкаської області в порядку спадкування за заповітом, оскільки незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Даний факт необхідний позивачу для оформлення спадкових прав.

Позовні вимоги підтверджуються наданими суду доказами, а саме: копією сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0069042, копією заповіту від 30 жовтня 1979 року, копією свідоцтва про народження Серії І-СР №367065 ОСОБА_2, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-СР №0215671 ОСОБА_10, копією довідок виконкому ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області від 04 квітня 2003 року №959 та №958, копією витягу з погосподарської Книги від 19 травня 2017 року №119, листом відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 19 травня 2017 року №355/101-17, копією рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 25 грудня 2003 року №166, довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області від 24 травня 2017 року №254, постановою приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу від 30 травня 2017 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.524,529-531,548 ЦК УРСР, ст.ст.78,125 ЗК України, ст. ст. 3,4, 5, 10, 11, 174,209, 212, 214-215 ЦПК України,

вирішив :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Городищенського району Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв спадщину після ОСОБА_10 (Пріська) Василівни, яка померла 04 квітня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, розташовану на території с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) ЧР №0069042 виданий на ім»я ОСОБА_7, яка померла 04 квітня 2003 року.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення направити відповідачу, для відому.

Суддя ОСОБА_12