Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/693/17

Провадження № 2/300/242/2017

06.12.2017 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Вотьканича В.А., за участю: секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановив:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що він уклав шлюб 18.09.2004р. з відповідачкою по справі ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за №26. Від даного шлюбу дітей у них немає. Через органи ЗАГСу розірвати шлюб відповідачка відмовляється.

Позов мотивував тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через сварки, непорозуміння та різні погляди на шлюб та життя. Вважає, що їх шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати.

У судове засідання позивач не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Щодо задоволення позову не заперечує.

Позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 18 вересня 2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблений актовий запис за №26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №148298, виданого повторно Воловецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Закарпатської області 07.09.2017 року.

Від спільного подружнього життя у сторін дітей не має.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб».

Як положеннями ст. 12 Конвенції проголошено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягав на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін.

Керуючись ст.ст. 212-215; 218 ЦПК України, ст.ст. 104, 110, 112-113 Сімейного кодексу України, суд, вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 вересня 2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції в Закарпатській області, актовий запис за №26 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.А. Вотьканич