Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування запису у трудовій книжці, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на рішення апеляційного суду Луганської області від 20 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01 січня 2005 року по 01 грудня 2015 року він працював у приватному акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (далі - ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот») на посаді інженера з організації та нормування праці першої категорії бюро праці та заробітної плати ремонтно-механічного цеху. Наказом від 30 листопада 2015 року його звільнено із займаної посади 01 грудня 2015 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогули. Вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки трудову дисципліну він не порушував.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив: поновити його на посаді інженера з організації та нормування праці першої категорії бюро праці та заробітної плати ремонтно-механічного цеху ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот»; зобов'язати відповідача виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу з 30 листопада 2015 року до дати його поновлення на роботі з розрахунку 2 308,78 грн. на місяць; скасувати запис у його трудовій книжці від 01 грудня 2015 року, виконаний ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот».

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 20 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера з організації та нормування праці першої категорії бюро праці та заробітної плати ремонтно-механічного цеху в ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот». Стягнуто з ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу (без утримання податків й інших обов'язкових платежів) у розмірі 52 252,81 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що позивач з 01 січня 2005 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. Наказом від 21 березня 2013 року ОСОБА_4 переведено на посаду інженера з організації та нормування праці першої категорії бюро праці та заробітної плати ремонтно-механічного цеху.

Наказом ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» від 11 березня 2013 року встановлено у ремонтно-механічному цеху наступний режим роботи при п'ятиденному робочому тижні з тривалістю робочого дня 8 год.: час роботи - з 07.00 год. до 15.30 год., перерва - з 11.00 год. до 11.30 год.

Відповідно до акта виявлення дисциплінарного порушення від 21 жовтня 2015 року, складеного о 15.00 год. провідним інженером з організації та нормуванню праці Колочко Т.П., інженер з організації та нормування праці першої категорії ОСОБА_4 21 жовтня 2015 року з 11.00 год. до 15.00 год. був відсутній на робочому місці.

Зі змісту службової записки начальника РМЦ Колочко Т.П. від 27 жовтня 2015 року вбачається, що остання звернулася до директора ДРБ підприємства відповідача, в якій сповістила, що 21 жовтня 2015 року позивач був відсутній на робочому місці більше трьох годин без поважної причини, про що був складений акт від 21 жовтня 2015 року, та з метою додаткової перевірки додержання ОСОБА_4 правил внутрішньо трудового розпорядку просила переглянути факти його перетинання прохідних товариства відповідача за останні 6 місяців (травень - жовтень 2015 року). Також, 10 листопада 2015 року КолочкоТ.П. зверталась зі службовою запискою до директора Департаменту з управління персоналом підприємства відповідача, в якій зазначила, що позивач 21 жовтня 2015 року з'явився на роботу вчасно о 06.36 год., проте час виходу з території підприємства системою «STOP NET 4.0» не зафіксовано. За даними «СЭБ» відповідача ОСОБА_4 залишив підприємство об 11.02 год., скориставшись не своєю перепусткою. Позивач відсутній 4 год., чим скоїв прогул та своїм проступком порушив п. 2.12 Колективного договору підприємства. Просила розглянути питання звільнення ОСОБА_4 з підприємства за ініціативою адміністрації.

Згідно з актом виявлення дисциплінарного порушення від 03 листопада 2015 року, складеного ведучим юрисконсультом ДРБ Малік О.І. спільно з начальником сектору інженерно-технічного контролю та начальником бюро праці та заробітної плати ремонтно-механічного цеху, під час перегляду архівів програмно-апаратного комплексу системи відео спостереження «Інтелект» та програмно-апаратного комплексу системи контролю доступу «STOP NET» за 2015 рік встановлено, що інженер з організації та нормування праці першої категорії ОСОБА_4, використовуючи перепустку іншої особи 23 червня 2015 року, 06 липня 2015 року, 07 липня 2015 року, 08 липня 2015 року та 21 жовтня 2015 року в робочий час залишав територію підприємства, отже був відсутній на робочому місці без поважних причин 23 червня 2015 року 06.05 год., 06 липня 2015 року 04.11 год., 07 липня 2015 року 06.47 год., 08 липня 2015 року 04.41 год.

Відповідно до виписки із засідання цехового профспілкового комітету від 10 листопада 2015 року профспілкової організації ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» щодо порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_4 вирішено надати згоду адміністрації цеху клопотати перед правлінням підприємства про звільнення інженера по нормуванню та організації праці ОСОБА_4

Згідно з випискою з засідання президії профспілкового комітету профспілкової організації ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» від 27 листопада 2015 року вирішено надати згоду на звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_4 за прогули (відсутність на робочому місці більш трьох годин), скоєні 23 червня 2015 року, 06 липня 2015 року, 07 липня 2015 року, 08 липня 2015 року та 21 жовтня 2015 року.

Наказом голови правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» від 30 листопада 2015 року ОСОБА_4 з 01 грудня 2015 року звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за скоєні прогули.

Відповідно до довідки комунальної установи «Сєвєродонецька міська лікарня» від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_4 перебував на прийомі лікаря кардіолога, під час якого останньому встановлено діагноз «гіпертонічний криз», з відміткою про відмову позивача від госпіталізації.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Обов'язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем прогулу без поважних причин, що є підставою для застосування норм п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що дані програмно-апаратного комплексу системи відео спостереження «Інтелект» та програмно апаратного комплексу системи контролю доступу «STOP NET» не є належними та допустимими доказами відсутності відповідача на підприємстві, оскільки вказані обставини ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені висновком експерта.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції наведено розрахунок при задоволенні грошової вимог, досліджено його обґрунтованість та правильність.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич