Справа № 199/1000/15-ц
09 липня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Яншиній Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_2 07.11.2006 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов'язувалась солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що 23 липня 2012 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1 в рахунок заборгованості за кредитним договором DNZ0GK00000042 від 07.11.2006 року у розмірі 255667,08 грн. Відповідно до чинного законодавства іпотекодержатель, обравши спосіб захисту звернення стягнення на майно, має право звернутися до боржника лише у разі, якщо суми отриманої від реалізації предмета іпотеки не вистачає. Разом з тим, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в повному обсязі і доказів реалізації майна та суми реалізації суду не надав, у даному випадку має місце подвійне стягнення суми боргу за одним й тим самим зобов'язанням, тому просив у позові відмовити.
Відповідачі у судове засідання 09.07.2016 року не з'явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_2 07.11.2006 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов'язувалась солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором.
В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 07.11.2006 року був укладений договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно будинок, загальною площею 66,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2012 року, яке набрало законної сили та не оскаржувалось сторонами, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 255667,08 грн. за кредитним договором №DNZ0GK00000042 від 07 листопада 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, звернено стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в азц.2 п.42 суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.
Також суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
З огляду на те, що позивач вже скористався своїм правом та обрав спосіб захисту - звернення стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1 в рахунок стягеня заборгованості за кредитним договром, доказів реалізації майна та суми, якої б не вистачало для погашення кредиту не надав, суд вважає даний позов поданим передчасно, тому Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя