Номер провадження: 22-ц/785/3364/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», про визнання дій незаконними та зобовязання провести перерахунок,

встановила:

12.07.2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал» (далі - ТОВ «Інфокс»), про визнання дій незаконними та зобовязання провести перерахунок, одночасно в позовній заяві позивач просила забезпечити позов.

26.12.2016 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4Ю надала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ «Інфокс» вчиняти будь-які дії, які призведуть або можуть призвести до припинення постачання води в квартиру АДРЕСА_1, або до неможливості водовідведення з неї. При цьому представник позивача зазначав, що протягом останніх місяців відповідач надсилав ОСОБА_3 письмові повідомлення, в яких змушував сплатити оскаржуваний борг, а у випадку невиконання цієї вимоги, погрожував відключенням квартири позивача від постачання води та водовідведення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2017 року заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову було задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Інфокс» ставить питання про скасування даної ухвали із постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із позовних матеріалів, позивач просить визнати незаконними дії відповідача з нарахування позивачу боргу в розмірі 3442,44 грн. за послуги з постачання та водовідведення холодної води та зобовязати відповідача зробити відповідний перерахунок за показаннями технічних приладів обліку.

Тобто позовні матеріали свідчать про те, що між сторонами виник спір з приводу нарахування витрат за послуги з постачання та водовідведення холодної води.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ «Інфокс» вчиняти будь-які дії, які призведуть або можуть призвести до припинення постачання води в квартиру АДРЕСА_1, або до неможливості водовідведення з неї.

Таким чином, дана заява повязана з тим, що відповідач може в будь-який час припинити постачання позивачу холодної води і водовідведення, будучи впевненим у тому, що у позивача мається заборгованість перед відповідачем по оплаті за дані послуги.

В свою чергу, позивач заперечує існування такої заборгованості, що і змусило ї звернутись з даним позовом до суду.

Враховуючи, що даний спір між сторонами може бути вирішений лише ухваленим в установленому законом порядку судовим рішення по даній справі, то суд позбавлений можливості на даний час встановити чи спростувати факт заборгованості позивача перед відповідачем за надані послуги з водопостачання і водовідведення.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Інфокс» наголосив на тому, що згідно договору на надання позивачу послуг, вини мають право припинити подачу води і водовідведення позивачу у разі існування заборгованості за ці послуги.

Тобто, представник відповідача підтвердив своє право і можливість припинення надання послуг позивачу, незважаючи на те, що спір між сторонами з цього приводу вирішується в судовому порядку.

Зазначені обставини свідчать про те, що у разі вчинення зазначених дій відповідачем та ухвалення судового рішення на користь позивача, остання буде незаконно позбавлена права користування послугами відповідача з водопостачання і водовідведення, що може призвести до непередбачуваних наслідків, чого не можна допустити.

З огляду на викладене, доводи апелянта з приводу того, що в даному випадку заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, є безпідставними і необгрунтованими.

Також безпідставними є доводи апелянта стосовно того, що застосованими заходами забезпечення позову суд фактично вирішив спір по суті позовних вимог.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що предметом спору є наявність заборгованості позивача перед відповідачем за надані послуги з водовідведення і водопостачання та їх розмір.

Однак, заходами забезпечення позову заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії, які призведуть або можуть призвести до припинення постачання води в квартиру АДРЕСА_1, або до неможливості водовідведення з неї, до розгляду справи по суті.

Тобто, заходи забезпечення позову діють лише до розгляду справи по суті і набрання судовим рішенням законної сили, а в подальшому кожна із сторін вправі діяти в межах наданих їм прав та обовязків та у відповідності до укладеного між ними договору.

З цих підстав також є необгрунтованими доводи апелянта з приводу того, що ніхто не має права обмежувати їх у виконанні своїх прав та обовязків по договору між сторонами на надання послуг з водопостачання і водовідведення, та припинення надання цих послуг.

При цьому слід зазначити, що заходи забезпечення позову направлені саме на обмеження прав відповідача на вчинення тих чи інших дій, до ухвалення судового рішення, як то передбачено п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із повязаності заходів забезпечення позову і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у суду були всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_5

ОСОБА_2