АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1770/2017 Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

30 березня 2017 року суддя Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Ратнікова В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 10 вересня 2013 року, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 21 726,48 грн., нарахований відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 8 292,34 грн., а всього в розмірі 30 018,82 грн. та судовий збір в розмірі 300,19 грн..

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 25 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 було залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України та надано час на подання доказів на підтвердження дати отримання копії ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року.

20 лютого 2017 року, на виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року, до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 з доказами на підтвердження дотримання процесуальних строків подачі апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року.

З системного аналізу ст. 297 ЦПК України вбачається, що до апеляційної скарги, яка подана у строк або з заявою про поновлення процесуального строку на оскарження, проте не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

В зв'язку з вказаним, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 було залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 297 ЦПК України та надано п'ятиденний строк з моменту отримання ухвали на усунення недоліків скарги шляхом подання на адресу Апеляційного суду м. Києва оригіналу документу про сплату судового збору в сумі 330,21 грн. (або належних та допустимих доказів на підтвердження звільнення апелянта від сплати судового збору) та примірника апеляційної скарги із зазначенням мотивів та обґрунтувань щодо того, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість заочного рішення Дарницького Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року про задоволення позову.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року була направлена відповідачу ОСОБА_2 на адресу, вказану нею в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи, конверт з копією ухвали суду, що направлялися безпосередньо ОСОБА_2, повернувся на адресу Апеляційного суду м. Києва без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання», хоча попередньо направлену кореспонденцію від суду апелянт за цією адресою отримувала особисто.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Жодних повідомлень про зміну місця проживання відповідача ОСОБА_2 на адресу суду не надходило.

З метою забезпечення вручення ОСОБА_2 копії ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, Апеляційним судом м. Києва копія ухвали була направлена на адресу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (довіреність на представництво інтересів від 01 вересня 2016 року, дійсна до 01 вересня 2019 року).

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року ОСОБА_3 було отримано особисто 25 лютого 2017 року.

Проте, в установлені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року строки, недоліки апеляційної скарги не усунено. Будь-яких повідомлень щодо неможливості виконання вимог ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, у строки, встановлені судом, від апелянта та її представника на адресу суду також не надходило.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, з моменту надходження справи до Апеляційного суду м. Києва, а саме з 12 грудня 2016 року, ОСОБА_2 жодним чином не поцікавилася станом свого апеляційного провадження, свої процесуальні обов'язки належно не реалізовувала, вимог ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, отриманої особисто її представником, не виконала.

За змістом ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу. Статтею 121 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень ч. 2 ст. 297 ЦПК України, виходячи з того, що відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не виконали вимоги ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року та за період з 12 грудня 2016 року жодним чином не поцікавилися ходом свого апеляційного провадження, вважаю, що апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року варто визнати неподаною і повернути апелянту.

Керуючись ст. 121, 297 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: