Справа № 177/2088/17
Провадження № 2/177/1402/17
У Х В А Л А

23.11.2017

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту та визнання права власності на домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 22.11.2017 звернулася до суду з позовною заявою та просила встановити факт, що за життя ОСОБА_3, померлій 15.07.2011, на праві особистої приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: вул. Серьогіна, 12, у с. Марянівка Криворізького району Дніпропетровської області, а також просила визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, розташоване за вказаною адресою, яке складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., літньої кухні літ «Б», сараю літ. «В», погребу літ. «Г», сараю літ. «Е», навісу літ. «Ж», вбиральні літ. «З», водоколонки І, огорожі № 1, огорожі № 2, воріт з хвірткою № 3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 17.10.2014.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що її необхідно залишити без руху через невідповідність вимогам ст. 121 ЦПК України, з наступних підстав.

Представник позивача звернулась з заявою, у якій просила зменшити позивачу розмір сплати судового збору, оскільки її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір, через незначний розмір пенсії.

Перевіривши доводи заяви позивача про звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У підтвердження матеріального стану ОСОБА_1 надано довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії, виданої Криворізьким північним обєднаним УПФУ Дніпропетровської області № 1567 від 28.08.2017, з яких вбачається, що за період з лютого 2017 по липень 2017 позивач отримала дохід у розмірі 10945,53 грн.

Разом з тим представник позивача, звертаючись до суду, не надає достатніх доказів на підтвердження теперішнього матеріального становища позивача ОСОБА_1, окрім як довідки про те, що вона щомісячно отримує пенсію, та неплатоспроможності (довідки про склад сім'ї, документів про відсутність нерухомого майна, транспортних засобів, документів, які б підтверджували необхідність постійного медичного лікування, що тягне за собою значні матеріальні витрати, тощо), що унеможливлює виконання обов'язку сплати судового збору. При цьому суд враховує, що зазначені докази мають бути надані позивачем саме при зверненні до суду із відповідним клопотанням, до його вирішення судом по суті, а не після.

Таким чином, суд вважає, що доводи, на які посилається позивач у своєму клопотанні, не можуть бути безспірним доказом його скрутного матеріального становища, що унеможливлює виконання обовязку сплатити судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Зважаючи на вищевикладене, у контексті заявленого позивачем клопотання про зменшення позивачу розміру сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Враховуючи, що клопотання про зменшення позивачу розміру сплати судового збору задоволенню не підлягає, у зазначеній цивільні справі не може бути відкрите провадження, оскільки позивачем не сплачено судовий збір, тому позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту та визнання права власності на домоволодіння, необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частино 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з до ч. 1 ст. 4 Закону «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 80 ЦПК України, позивач не надає суду відомостей про дійсну вартість спірної земельної ділянки на момент звернення до суду, тобто експертну грошову оцінку в розумінні ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» (акту оцінки вартості майна, висновку про вартість майна, звіту про оцінку земельної ділянки тощо), що ускладнює визначення ціни позову та впливає на розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовною заявою майнового характеру за ставками, визначеними п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.2 ст. 4 вказаного Закону (в редакції Закону від 08.07.2017 № 3674-17), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору дорівнює 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищезазначене, позивачеві відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, необхідно визначити ціну позову, від якої необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (не менше 640,00 грн. та не більше 8000,00 грн.) за наступними реквізитами: рахунок 0097, одержувач Державний бюджет Криворізький район 22030101, , банк одержувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код банку 805012, призначення платежу судовий збір по справі за позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Оскільки позовна заява подана з недоліками, їх необхідно усунути, тому позивачу необхідно надати строк для їх усунення, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним ухвали, залишивши позов без руху.

Керуючись; ст. ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту та визнання права власності на домоволодіння,- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Суддя: