Справа № 643/7799/15-ц
Номер провадження 2/643/57/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2017 року суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться дана цивільна справа, в якій позивач за первісним позовом просить визнати заповіт ОСОБА_8 від 09.11.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, недійсним. Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати заповіт ОСОБА_8 від 09.11.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, недійсним.

29.03.2017 року на електронну пошту суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій остання просить суд накласти арешт на 66/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Червоношляховий, буд. 4.

В обґрунтування заяви зазначено, що 04.05.2012 року, у віці 85 років, померла ОСОБА_8, котра на день смерті постійно проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадковим майном є 66/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Червоношляховий, буд. 4. 20.11.2004 року ОСОБА_8 було складено на її імя заповіт, посвідчений державним нотаріусом 11 ХДНК ОСОБА_9, яким покійна заповіла їй все належне їй на час смерті майно. Спадщину після смерті ОСОБА_8 вона прийняла шляхом подачі заяви до 11 ХДНК, де було відкрито спадкову справу. Між тим, державним нотаріусом було виявлено, що 09.11.2010 року ПН ХМНО ОСОБА_3 було посвідчено ще один заповіт, складений ОСОБА_8, як позивач довідалась згодом, на користь ОСОБА_2 Позивач за первісним позовом, її мати ОСОБА_5, опікувались ОСОБА_8 та доглядали за нею. ОСОБА_8 була у похилому віці та після перенесеної операції та травм потребувала сторонньої допомоги. Під час кризових станів погано усвідомлювала оточуючі обставини. З їхнього спілкування з ОСОБА_8 їй було добре відомо, що спадок вона мала намір залишити саме їй, оскільки інших близьких людей у неї не було. А тому позивач впевнена , що волевиявлення, яке відображене у заповіті від 09.11.2010 року, не відповідає дійсній волі ОСОБА_8 Складання ОСОБА_8 заповіту на користь ОСОБА_2 не відповідає волі померлої ОСОБА_8, а відображає волю відповідача. Оскільки ОСОБА_8 неодмінно б повідомила позивача про те, що склала новий заповіт, а так померлій взагалі не було відомо, що вона підписала такий документ. Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, заповіт від 09.11.2010 року, складений ОСОБА_8, є недійсним правочином, так як не відповідає волі покійної. У звязку із цими обставинами позивач звернулась до суду із позовом про визнання заповіту на імя ОСОБА_2 недійсним. ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, цивільну справу було призупинено до вирішення спору по суті, але незважаючи на цю обставину, ОСОБА_2 розпорядилась спірним майном, зламавши замки та вхідні двері. Невідомі особи 27.03.2017 року самоправно вселились в спірне житло, повідомивши, що мають намір оформити документи та розпорядитись спірним майном. У звязку з викладеним, позивач за первісним позовом вважає необхідним застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, що належало ОСОБА_8, яка померла 04.05.2012 року та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на 66/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Червоношляховий, буд. 4, до вирішення справи по суті, у звязку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення у подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову та порушить права спадкоємців померлої.

Суд, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, встановив, що вона не відповідає вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України, а саме.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 в якості додатку до заяви зазначає квитанцію про сплату судового збору, проте згідно Акту, складеного Московським районним судом м. Харкова 29.03.2017 року, під час отримання документів 29.03.2017 року на електронну пошту Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_1 надійшла лише заява про забезпечення позову. Зазначена останньою в якості додатку квитанція про сплату судового збору, в направлених нею документах - відсутня.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, а саме: за подання фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову судовий збір сплачується в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320,00 грн.

Судовий збір належить оплатити за наступними реквізитами: Одержувач УДКСУ у Московському районі м. Харкова, код отримувача , банк отримувача: ГУДКСУ у Харківській області; МФО 851011; Р/р 0007.

Всупереч вказаних вимог, ОСОБА_1 не надано доказів сплати нею судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Крім того, зазначена заява надійшла до суду засобами електронної пошти у вигляді фотокопії, а відтак, фактично не містить підпису особи, яка її подала.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним - повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крівцов Д.А.