Справа №491/719/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Дорош В. В.

при секретарі Гула О. Р.,

за участю прокурорів - Гурової І.М., Андріяш В.М.

представника органу опіки та піклування Ананьївської районної державної

адміністрації Одеської області - ОСОБА_33

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування Ананьївської Першої сільської ради

Ананьївського району Одеської області - Мирзи Н.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Ананьєві справу за позовною заявою органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа орган опіки і піклування Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01 липня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій посилається на те, що на адресу органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області 21 квітня 2016 року за №326 надійшло клопотання КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м. Одеси щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вивчивши матеріали справи, служба у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області встановила наступне: ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 та має двох малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається в КЗ «Ананьївська ЗОШ - інтернат I-III ст.».

Громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, 15 жовтня 2015 року написала заяву на ім'я виконуючого обов'язки голови Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, з проханням влаштувати її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до будинку дитини, терміном на пів року, у зв'язку з важким матеріальним становищем (відсутність реєстрації місця проживання, житла, матеріального достатку).

На виконання розпорядження виконуючого обов'язки голови Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 жовтня 2015 року №509/А-2015 «Про влаштування малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинок дитини», відповідно 11 листопада 2015 року малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштовано до КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко», терміном на пів року.

Також ОСОБА_2 за час перебування дитини в закладі з ним не спілкувалася, матеріально не допомагала, жодного разу не провідала.

Згідно довідок, довідки-характеристики Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 04 травня 2016 року, ОСОБА_2 проживає на території сільської ради без реєстрації, не працює, власного житла не має.

Батько дитини - ОСОБА_7 у свідоцтві про народження дитини записаний на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Представник позивача зазначає, що 23 квітня 2016 року скінчився строк перебування малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в державному закладі. Відповідач ОСОБА_2 до цього часу так і не звернулася до органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про повернення малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сім'ю.

Крім того, за час перебування дитини в закладі, ОСОБА_2 не спромоглася вирішити питання реєстрації місця проживання, винаймання житла, влаштування на роботу, хоча з нею неодноразово проводилися бесіди з даних питань, пропонувалися шляхи вирішення.

ОСОБА_2 фактично повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тобто понад шість місяців не виявляє до дитини батьківського піклування, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відповідно до ч.1 п.п.1,2 ст.164 Сімейного кодексу України.

Також позивач вказує, що малолітній ОСОБА_5 залишився без батьківського піклування, в зв'язку з чим він потребує соціального захисту. Вищезазначене є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, в зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні, під час розгляду справи представник органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, діючий на підставі довіреності (а.с.26), позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що на адресу органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області 21 квітня 2016 року за №326 надійшло клопотання КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м. Одеси щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто ОСОБА_2 фактично повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, написала заяву, щоб дитину помістили до державного закладу на шість місяців, а сама жодного разу не провідала сина, зовсім не цікавиться його долею. Лише після того, як справа вже певний проміжок часу слухається в суді, безпосередньо в судовому засіданні, йому стало відомо, що на ім'я голови Ананьївської районної державної адміністрації, вона подала заяву про повернення дитини в сім?ю. Працівниками служби у справах дітей, неодноразово проводились бесіди з ОСОБА_2, роз'яснювались їй наслідки, права та обов'язки, оскільки те, що дитина влаштована до дитячого закладу, не звільняє її від турботи про дитину. Оскільки раніше відповідачка мешкала на території Ананьївської Першої сільської ради, то не було потреби запрошувати голову Точилівської сільської ради до засідання комісії з питань захисту прав дитини, де вирішувалось питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, так як в с. Точилове Ананьївського району вона почала мешкати лише з 31 серпня 2016 року. Крім того, до матеріалів справи представником відповідача ОСОБА_3 долучено характеристику на ОСОБА_8, яка дана Точилівською сільською радою Ананьївського району, однак написана чомусь ним власноруч. Що стосується того факту, чому ОСОБА_2 не поставлено на облік, у зв'язку зі складними життєвими обставинами, то таких громадян ставлять на облік лише за їхніми заявами, ОСОБА_2 в свою чергу такої заяви не писала і не зверталась з цього приводу до служби. Крім того, до цього часу ОСОБА_2 не прийняла жодних кроків та заходів, щоб влаштуватись на роботу, зробити собі прописку, оскільки, як з'ясувалось з повідомлення відділу адресно-довідкової роботи України в Одеській області, вона була знята з реєстраційного обліку 02 липня 2013 року за рішенням Ананьївського районного суду, на даний час реєстрації немає, тому штамп про прописку в паспорті у неї вважають що не відповідає дійсності. Що стосується того, що звернулись до суду із заявою про позбавлення ОСОБА_2 по відношенню однієї дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, то згідно ст.164 ч.3 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як з'ясувалось на даний час старший син відповідачки ОСОБА_9 проживає з матір'ю в с.Точилове Ананьївського району, регулярно відвідує навчальний заклад, більш менш забезпечений одягом та продуктами харчування, тому службою у справах дітей і не поставлено питання про позбавлення матері батьківських прав відносно нього. Підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стало знову ж, згідно ст.164 ч.1 п.1 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Що стосується листа КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеси від 21 квітня 2016 року, в якому заклад просить вирішити питання або позбавлення батьківських прав матері дитини, або надіслати розпорядженні про продовження терміну перебування малолітнього ОСОБА_5 у їхньому закладі, однак служба у справах дітей могла вирішити питання про продовження терміну перебування дитини у дитячому закладі у разі того, якби мати регулярно відвідувала дитину активно приймала участь у його вихованні, однак з певних обставин просить продовжити термін дитини в зазначеному закладі. В даному випадку ОСОБА_2 жодного разу не відвідала дитину, тобто відсутні виконання батьківських обовязків з її сторони. Тому просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачкм на його утримання аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її щомісячного заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнавала та пояснила, що вона має бажання та намір забрати сина в сім'ю і виховувати його самостійно. Що стосується того, що вона не приїздила до дитини, спочатку не могла, так як не було грошей, оскільки біля неї проживає її старший син, згодом помер її батько, лише після того, вона приїхала до дитячого закладу, щоб побачитись з сином, однак її не пропустили, оскільки на місці не було головного лікаря. Проте їй охоронець дав номер мобільного телефону, вона зателефонувала, їй повідомили, що син ОСОБА_10 знаходиться в даному дитячому закладі, з ним все добре,необхідно пройти через лікаря. Вона повідомила, що не може приїхати, так як не має грошей, буде лише телефонувати. До КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» вона телефонувала і спілкувалась з медсестрою ОСОБА_11, вона сказала, що з дитиною все добре. Також в даний дитячий заклад телефонувала і приходила її сестра, яка приносила дитині одяг, дитячу суміш, підгузки дитячі. В даний час вона працює по найму, раніше працювала на заводі офіційно, але як з'ясувалось її трудову книжку було втрачено, їй було повідомлено, що відновити трудову книжку неможливо. Також вона двічі приходила до Ананьївської райдержадміністрації, однак на першому поверсі їй повідомили, що ОСОБА_12 на місці не має. Про те, що в даний час вона мешкає не на АДРЕСА_1, вона нікому не хотіла говорити, і службу у справах дітей до відома не поставила. Звичайно, коли писала заяву про влаштування дитини на пів року, їй роз'яснювали наслідки та права, але було багато людей і вона не все точно зрозуміла, лише згодом лікар їй все пояснила. Крім того, дитячий лікар закладу, в якому перебуває її син, ОСОБА_11 їй повідомила в усній формі, зателефонувала їй і сказала, що ОСОБА_33 заборонив їй бачитись з сином. З 25 серпня 2016 року вона прописана у м. Одеса, а зробити прописку по місцю проживання не має можливості, тому не отримує коштів від держави на старшого сина, забрати дитину вчасно не могла, так як не було грошей. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2, діючий на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.16), позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 не визнав та пояснив, що його довірителька в даний час не працює офіційно та немає доходів, що підтверджується довідкою Любашівського об'єднаного УПФУ в Одеській області та відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків. Чому не згодні з позовними вимогами і просять відмовити в їх задоволенні, оскільки ОСОБА_2 на території Першої сільської ради не проживає, однак щоб службою у справах дітей прийняти міри для її розшуку, вони зробили запит до Ананьївського відділення поліції, звідки отримали таку відповідь: «ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає в АДРЕСА_1 в районі магазину ПП «ОСОБА_32». На підставі даної відповіді службою у справах дітей було зроблено запит до Ананьївської Першої сільської ради, звідки отримали довідки, що ОСОБА_2 проживає на території сільської ради без реєстрації, а згідно характеристики, спиртними напоями не вживає, скарги в сільську раду не надходили, однак як з'ясувалось в судовому засідання, вона на 4-й дільниці не проживає. Хоче наголосити, що в свій час ОСОБА_2 залишилась без піклування, її віддали в Троїцьку школу-інтернат, а з цієї школи виходу не має, дана школа не готовить громадян для життя, в школі діти проживають за рахунок держави, а далі вже як у них вийде. ОСОБА_2 проживає у тітки, яка взяла її за дочку, вона доглядала в с. Точилове Ананьївського району за жінкою, яка померла і залишила їй будинок, тому вона проживала там, про це служба у справах дітей знала, але ОСОБА_33 цього чомусь не зазначив. У ОСОБА_2 у свій час не було прибрано в хаті, але тут немає чому дивуватись, у неї просто не було коштів привести будинок до ладу. ОСОБА_33 приїхав, подивився, замість того, щоб дати їй термін навести порядок, цього зроблено не було, крім того, не було складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, не затребував характеристики з місця її проживання, однак Точилівська сільська рада надала позитивну характеристику ОСОБА_2 Ця жінка потрапила у скрутне матеріальне становище, народила дитину, не залишила у пологовому будинку, продовжувала доглядати за дитиною, а коли стало дуже погано, написала заяву, щоб дитину на пів року влаштувати до дитячого закладу. Чому вона не приїздила до дитини, у неї не було де жити, вона доглядала за похилою жінкою, згодом привела будинок до ладу, однак акту обстеження умов проживання, на жаль у службі у справах дітей не має. ОСОБА_2 пояснила, що вона приїздила, однак її до дитини не пустили, так як там свій порядок пропуску. Що стосується того, що ОСОБА_2 не зверталась до служби у справах дітей і не повідомила про своє місце проживання, але на жаль, їй показалось, що ОСОБА_33 погрожував їй, що забере дитину і адвокат їй не допоможе. Посилання представника служби у справах дітей в позовній заяві на те, що ОСОБА_2 не приділяла уваги дитині, ухилялась від виконання батьківських обов'язків не відповідає дійсним обставинам, просто у неї склалась така ситуація, а всі служби замість того,щоб допомогти їй, навпаки намагаються втопити. Вона не ухилялась від виконання своїх батьківських обов'язків, як ми вже чули, вона приїздила до дитини,але її не пустили, чим вона могла допомогти, якщо у неї самої немає коштів на життя, вона сама потребувала допомоги. ОСОБА_2 працювала по найму, допомагала людям у зборі винограду, кукурудзи, просто виживала як могла, у наш час людина з вищою освітою не може влаштуватись на роботу, а у ОСОБА_2 отримати вищу освіту не було можливості, вона потрапила у скрутне матеріальне становище. Представник органу опіки та піклування ОСОБА_33 вказав, що проводив з ОСОБА_2 бесіди, пропонував їй шляхи вирішення даного питання. цікаво знати, що саме служба у справах дітей запропонувала їй у вирішенні цього питання, а служба на підставі листа КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеси від 21 квітня 2016 року, зробили висновок щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Крім того, чому головний лікар дитячого закладу надіслав листа безпосередньо на ім'я ОСОБА_33, а не на голову Ананьївської районної державної адміністрації, напевно тому, що замість того, щоб вирішити питання про продовження терміну перебування малолітнього ОСОБА_5 у дитячому закладі, служба у справах дітей вирішили позбавити ОСОБА_2 батьківських прав. Не дивлячись на скрутне матеріальне становище, ОСОБА_2 хоче забрати дитину і далі виховувати сина самостійно, якби ні, то вона відмовилась від дитини ще в пологовому будинку. Стосовно того, що характеристика на ОСОБА_2 з Точилівської сільської ради написана ним власноруч пояснити може наступне, він писав зі слів голови сільської ради, так як той сам запропонував. Також службою у справах дітей не в повній мірі проведена робота по даному питанню, вони до кінця не з'ясували обставини, у яких проживає ОСОБА_2, не дали їй можливості до кінці висловити свою думку, не запросили до засідання комісії з питань захисту прав дітей безпосередньо голову Точилівської сільської ради, віднеслись до роботи поверхнево, замість того, щоб допомогти ОСОБА_2, служба у справах дітей свідомо вирішили позбавити її батьківських прав. Як раніше він наголошував, ОСОБА_2 закінчила Точилівську школу-інтернат, з нею потрібно було працювати, щось підказати, направити у вірному руслі, а служба у справах дітей проводила роботу з людиною із 4-ї дільниці, а не з жінкою із с. Точилове Ананьївського району, оскільки з 31 серпня 2016 року ОСОБА_2 проживає саме у вказаному селі, відповідно в цьому напрямку з нею ніхто не працював, тому вона і не написала вчасно заяву про повернення дитину родину, їй просто ніхто не нагадав. ОСОБА_2 готова забрати дитину хоч сьогодні, вона призвела до ладу будинок, забрала старшого сині зі школи-інтернат та перевела його до Точилівської школи, відповідно старший брат сумує та скучає за молодшим братом, запитує про нього. Крім того, повністю підтримує надані раніше на адресу суду письмові заперечення проти позову (а.с.49-51). Тому вважає, що вимоги позивача щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення аліментів безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, діюча на підставі довіреності (а.с.27,31), в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та не заперечила проти їх задоволення. Однак в наступні судові засідання не з'явилась та надала на адресу суду письмову заяву (а.с.33), відповідно до якої справу просить розглянути у її відсутність, проти задоволення вимог позивача щодо позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує.

Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі та зазначила, що судовий розгляд даної справи триває тривалий час. Питання щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 дуже гостре, допитано дуже багато осіб, проте жоден із свідків не міг підтвердити зацікавленість матері до малолітньої дитини. Так, на початку в лікарні вона відвідувала, доглядала за дитиною, цікавилась станом здоров'я, однак після влаштування дитини до дитячого закладу, вона не відвідувала, не телефонувала, взагалі не цікавилась дитиною, точно так, як ніхто з її родичів та близьких не переймався цією дитиною. ОСОБА_2 в своїх свідченнях не відверта, в попередніх судових засіданнях вона пояснювала, що відвідувала дитину, її сестра передавала передачі, однак працівники даного дитячого закладу повідомили, що до січня 2017 року ніхто дитиною не цікавився, не відвідував. Крім того, вони пояснили, яким чином проходить відвідування дітей у даному закладі, оскільки установа під охороною, будь-хто сторонній так просто не пройде, спочатку охоронець проводить відвідувача в приймальню до секретаря, а та потім до юриста, директора чи головного лікаря. Коли у січні 2017 року ОСОБА_2 прибула до КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеси, вона сама пояснила їм, що в суді розглядається справа щодо позбавлення її батьківських прав, тому їй необхідно побачитись сина. Тому у своїх поясненнях вона не щира, а дане свідчить про те, що вона намагається ввести суд в обману, нібито вона була у дитячому закладі і цікавиться долею дитини. Пояснення свідків, що вона добра мати підтверджує лише факт ставлення її до старшого сина, що вона доглядає за ним, піклується про нього, що він навчався в Ананьївській школі-інтернат, а потім вона забрала його до себе, в даний час він навчається у шкільному закладі с. Точилове Ананьївського району, однак жоден із свідків не підтвердив факт ставлення ОСОБА_2 до меншого сина ОСОБА_5 Крім того, наголошує та звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 почала виявляти зацікавленість до сина лише після того, як справа неодноразово слухалась у суді, тому вважає, що оскільки відповідач не цікавиться долею своєї дитини, фактично залишила сина без батьківського піклування, то дійсно є доцільним позбавити її батьківських прав, крім того згідно законодавства особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов?язку щодо утримання дитини, тому підтримує також позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, вислухавши думку прокурора, а також допитавши свідків, вивчивши та перевіривши документи справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_13, який раніше працював на посаді голови Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що якийсь час ОСОБА_2 вже мешкала у с.Точилове, вона спів мешкала із ОСОБА_14, у них неодноразово були скандали, він часто запрошував дільничного інспектора, разом приходили до них, не часто, але інколи ОСОБА_2 була в стані алкогольного сп'яніння. Потім її співмешканець помер, вона почала проживати то з одним, то з іншим, і всі чоловіки її постійно виганяли, оскільки вона не була господинею, у селі всі тримають господарство, біля якого потрібно працювати, а вона повідомила, що не встигає все робити, однак просто не хотіла. ОСОБА_2 навіть сама не знає, хто батько її дитини, у с.Точилове вона власного житла немає, просто людям її шкода і вони допомагають, хто чим може, так вона і проживає. Що стосується малолітньої дитини, звичайно не добре так говорити, але в даному випадку дитині буде краще у дитячому закладі, так як дитину потрібно забезпечувати, а що вона буде робити, вона просто неспроможна доглядати за дитиною. ОСОБА_6, старший син відповідача вимушений пасти корів, щоб заробити грошей на хліб, тому малолітній дитині буде краще у дитячому закладі, звичайно з батьками дітям завжди краще, однак в даному випадку можливо ОСОБА_2 ніхто не навчив навіть за собою доглядати, не те, що за дитиною. У селі Точилове немає таких корінних мешканців, щоб не вміли готувати їсти, їх з дитинства до роботи привчають, а старший син ОСОБА_2 ходить із задоволенням до школи лише тому, що у їдальні він добре поїсть. Крім того, неодноразово викривались ті факти, що ОСОБА_2 говорить неправду, це у неї дуже добре виходить. Що стосується матеріальної допомоги їй, та сільська рада не благодійна організація, тому просто не могли допомагати матеріально, проводили бесіди, намагались направити на правильну життєву стежку. На жаль, про ОСОБА_2 він нічого доброго сказати не може, лише порадив би позбавити її батьківських прав, так як дитині буде краще у дитячому закладі, на державному забезпеченні.

Свідок ОСОБА_15, яка працює вчителем початкових класів КЗ «Ананьївська ЗОШ - інтернат I-III ступенів» пояснила, що протягом 2015-2016 навчального року у їхньому навчальному закладі, у неї в класі, навчався син відповідача ОСОБА_6. Мати дитини систематично відвідувала сина, цікавилась шкільним життям, його успіхами, які у дитини стосунки з іншими вчителями та дітьми. Вони знали, що сім'я малозабезпечена, однак дитина була одягнена, мати приносила солодощі, фрукти, націлювала дитину на те, щоб вирости порядною людиною, у матері були доброзичливі стосунки із сином. За весь час навчання дитини в навчальному закладі, матір жодного разу не бачили в стані алкогольного сп'яніння, про матір вона може сказати лише добре, нічого поганого. ОСОБА_16 розповідач, що у нього є молодший братик, який в даний час знаходиться у лікарні, однак з яких причин їй невідомо. Вона гадає, якщо мати змогла виростити одну дитину гарною людиною, то зможе виховати і іншу дитину, тому матері необхідно дати шанс виховувати дитину самостійно. Наскільки їй відомо, молодший син відповідача перебуває у дитячому закладі через тимчасові матеріальні труднощі матері, але чи є такі труднощі в даний час їй невідомо, якщо вона забрала старшого сині зі школи-інтернат, переїхала в с.Точилове на проживання, хоче забрати і малолітню дитину, напевно вона зможе виховати їх порядними громадянами.

Свідок ОСОБА_17, який є головою Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що як мати, ОСОБА_2 має повне право виховувати свою дитину сама, оскільки є набагато гірших сімей, але їх не позбавляють батьківських прав. Вона раніше мешкала в селі Точилове, спів мешкала з ОСОБА_14, який згодом помер. Вона працювала по людям, а коли завагітніла, то стала непотрібна, однак також щось не склалось, але це просто життєва ситуація. ОСОБА_2 виховує старшого сина ОСОБА_16 порядною, чесною, добросовісною людиною, він ніколи нічого без дозволу не візьме, він всім завжди готовий допомогти, свідок сам не проти мати такого сина. У відповідача склався важкий матеріальний стан, якось не по-людськи те, що вирішили позбавити її батьківських прав, що сільська рада, Ананьївська районна державна адміністрація зробили для того, щоб допомогти цій людині, а нічого, лише вирішити позбавити її батьківських прав. З кінця серпня 2016 року ОСОБА_2 проживає на території Точилівської сільської ради, мешканці села їй допомагають, хто чим може, оскільки у селі роботи, відповідно заробітної плати немає, а у відповідачки лише фізична сила і її руки, більше у неї нічого немає, звичайно будинок старий, але проживати у ньому можливо. Вважає. що необхідно дати шанс ОСОБА_2 виховувати дитину, оскільки вона добре виховала одну дитину, то і іншу також виховає повноцінною та гідною людиною. Будь-яка людина має право на помилку, ОСОБА_2 в даній ситуації хоче виправитись, виховувати дитину самостійно, то чому їй просто не допомогти. Крім того, його, як голову Точилівської сільської ради, не було запрошено на засідання комісії з прав захисту прав дитини, коли вирішували питання щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, про те, він дізнався лише тоді, коли ОСОБА_33 зателефонував йому і повідомив, що ОСОБА_2 не з'явилась в судове засідання. За час проживання ОСОБА_2 на території Точилівської сільської ради, вона працює по найму, допомагає людям, заробляє, як може, щоб утримувати старшого сина, тому вона зможе утримувати і малолітнього сина також. Після влаштування малолітнього сина ОСОБА_2 до дитячого закладу, вона до нього у сільську раду не зверталась, так як на той час не мешкала на території Точилівської сільської ради. Служба у справах дітей цілеспрямовано хоче позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, а людина має право виправитись, а відповідні служби могли б піти їй назустріч та допомогти.

Свідок ОСОБА_18, яка працює соціальним педагогом КЗ «Ананьївська ЗОШ - інтернат I-III ступенів» пояснила, що стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 сказати нічого не може, їй про це нічого невідомо. Старший її син ОСОБА_6 навчався у їхньому навчальному закладі, мати періодично відвідувала сина, приносила солодощі, фрукти, цікавилась життям та навчанням дитини, мати вона знає лише з хорошої сторони. Випадків, щоб ОСОБА_2 приходила до школи в стані алкогольного сп'яніння не було, були нормальні відносини матері і сина.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що ОСОБА_2 знає з позитивної сторони, вона акуратна господиня, всім допомагає, у будинку у неї все є, забезпечена дровами, виховує сина, спиртними напоями не зловживає, тому нічого поганого про неї сказати не може. Гадає, що раз ОСОБА_2 народила дитину, то нехай виховує сина самостійно, вона не заслуговує того, щоб її було б позбавлено батьківських прав. Не лише їй, а всім мешканцям села було відомо, що ОСОБА_2 ходила вагітною, потім народила дитину, але чому дитина в даний час знаходиться у дитячому закладі, їй невідомо, з цього приводу сказати нічого не може.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_2 проживала у с.Точилове Ананьївського району із ОСОБА_21, завагітніла, народила дитину. В даний час вона проживає в селі Точилове, має будинок, виховує сина, який доглянутий. не голодний, вихований, роботи не має, але працює по найму, спиртним напоями не зловживає, нічого поганого сказати про неї не може, лише хороше. Якщо ОСОБА_2 хоче і має бажання виховувати сина, то чому їй не надати такий шанс, щоб дитина проживала та виховувалась з матір'ю. Що стосується того, чи відвідувала вона дитину в дитячому закладі, їй нічого невідомо, сказати з цього приводу вона нічого не може. Крім того, як і чому дитини потрапила до дитячого закладу, їй також з цього приводу нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила. що ОСОБА_2 знає досить тривалий час, вони проживають по-сусідству, вона мешкає не в розкоші, але в будинку чисто, є продукти харчування, працює по найму. Старший син ОСОБА_16 ходить до школи, все у них нормально, тому вона в стані виховувати і молодшого сина, потреби позбавляти її батьківських прав немає. Також їй відомо, що малолітній ОСОБА_5 в даний час знаходиться у дитячому закладі, ОСОБА_2 часто до нього їздила, возила підгузки, вона особисто пару раз бачила її на автобусній стоянці, як та сідала до маршрутки і говорила, що їде в м.Одеса до сина. Чому дитина оказалась у дитячому будинку сказати нічого не може, запитувала ОСОБА_2 чому так сталось, та відповіла, що вона не має нормальних матеріальних умов проживання. На сьогоднішній день умови проживання не змінились, які були, такі і є, просто вона зможе і хоче виховувати свого сина самостійно.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що ОСОБА_2 проживала з нею у АДРЕСА_2, так як вона одинка, родичів немає, а потребує сторонньої допомоги. ОСОБА_2 вона знаю дуже давно, та народила дитину у пологовому будинку м.Одеса, так як дитина була слаба, то певний час знаходилась у дитячому відділенні в лікарні м.Ананьїв, однак їй не було куди забрати дитину, тому вона і влаштували сина на пів року до дитячого будинку, поки сама не стане на ноги. Вона особисто дала ОСОБА_2 хату батьків, яка розташована в с.Точилове Ананьївського району, щоб вона могла там навести порядок і мати куди забрати дитину. На її думку, ОСОБА_2 добра мати, вона справиться зі всіма труднощами, тому їй просто необхідно віддати дитину, не позбавляти її батьківських прав. Крім того, ОСОБА_2 забрала зі школи-інтернат свого старшого сина, влаштувала до Точилівської школи за місцем свого проживання, звичайно вона зможе виховати і другу дитину, потрібно дати їй таку можливість, вона в свою чергу чим зможе тим і допоможе їй.

Свідок ОСОБА_24, яка являється рідною сестрою відповідача, в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що ОСОБА_2 в м.Одеса народила дитину, після того, як забрала дитину з пологового будинку тривалий час перебувала в дитячому відділенні центральної лікарні в м.Ананьїв, оскільки дитина не набирала вагу. Коли дитина набрала вагу, сестрі просто не було куди забрати дитину, їй самій не було де жити, тому ОСОБА_33 порадив їй написати заяву про влаштування дитини на пів року до дитячого закладу, поки вона не знайде житла чи винайме квартиру. Через деякий час сестра стала мешкати в с.Точилове Ананьївського району, вона хотіла поїхати до дитини в м.Одеса, але у неї не було грошей, тоді та дала їй 200 гривень на дорогу. Однак коли ОСОБА_2 приїхала до дитини, її туди не пустили, вона телефонувала їй і плакала, говорила, що її не пускають до сина, але ж тоді, як дитина була в лікарні, вона доглядала за сином, піклувалась про нього, купувала одяг, дитячу суміш, лише не було де їй жити. Хоче також сказати, що ОСОБА_2 нормальна матір, всі в життя помиляються, однак нічого поганого про сестру вона не може сказати. Крім того, особисто їй сказали, якщо вона буде вмішуватись в цю справу, їй буде погано, але хто говорив, вона не може повідомити. Так, у центрі міста вона зустрічалась з ОСОБА_33., у неї відбулась розмова з приводу сестри ОСОБА_2, але тоді вона сказала, що нічого про дану ситуацію не знає, просто нічого не хотіла говорити, оскільки сестра постійно плаче та скаржиться, що ОСОБА_33 їй погрожує. Десь в серпні чи вересня 2016 року вона давала сестрі гроші на поїздку до дитини в м.Одеса, однак її до дитини не пустили, так як лікар їй сказала, що ОСОБА_33 заборонив її пускати до дитини. Є ще рідна сестра ОСОБА_17, яка мешкає в м.Одеса, можливо вона і відвідувала сина ОСОБА_2, однак сказати цього вона не може, так як не спілкується з нею та не підтримує стосунків. Також сам ОСОБА_25 заборонив бачитись сестрі з сином, їй особисто сказала ОСОБА_2, коли телефонувала в серпні чи вересні місяці з м.Одеси, тоді і сказала. ОСОБА_2 добра мати, немає необхідності позбавляти її батьківських прав.

Свідок ОСОБА_26, яка являється головним лікарем КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеси, пояснила, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 поступив в дитячий заклад з м.Ананьєва 11 листопада 2015 року на підставі розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 жовтня 2015 року №509/А-2015. За час перебування дитини у дитячому закладі мати жодного разу не відвідувала дитину, не телефонувала, зовсім дитиною не цікавилась, в дитячому будинку її ніхто не бачив. Лише 16 січня 2017 року мати дитини ОСОБА_2 відвідала дитячий заклад і повідомила, що прийшла тому, що буде суд, їй потрібно побачити дитину. Однак, щоб провідати дитину, потрібен пропуск, для цього потрібно мати документ, що посвідчує особу та флюрограму. Як вияснилось вона було прописана в АДРЕСА_3 тобто недалеко від їхнього закладу, зовсім поруч, оскільки дитячий заклад розташований за адресою: м.Одеса, пр-т Добровольського,149, тому пройти флюорографію для неї було не складно. Юрист дитячого закладу пояснила, де можна зробити флюрографію без проблем. Так як в дитячому закладі певний порядок пропуску, то звичайно її не пропустили 16 січня 2017 року до дитини. Потім другий раз ОСОБА_2 прийшла 27 січня 2017 року і прямим текстом заявила, що буде суд, на якому вирішується питання про позбавлення її батьківських прав, тому їй хоча б один раз потрібно побачити сина, при цьому вона принести 1 кг яблук. У неї знову запитали про наявність паспорту та флюрограми, але вона знову не пройшла флюорографію, а в даному закладі порядок відвідування один для всіх, виключень бути не може, оскільки маленькі діти. За весь період, що дитини знаходиться в дитячому закладі, мати дитини ніякої матеріальної допомоги не надавала, та цього роботи і не потрібно, діти знаходяться на повному державному забезпеченні, у будинку все є, і підгузки, і дитяча суміш для годування, тому до січня 2017 року ОСОБА_2 зовсім не цікавились сином. У їхньому дитячому закладі певний порядок, коли мати приходить, її запитують до кого, чи є пропуск, якщо нема, так як заклад спеціалізований, охоронник проводить матір до секретаря в приймальню, та в свою чергу до юриста чи до головного лікарі, в будь-якому випадку, щоб виписати пропуск, повинні бути в наявності паспорт та флюрограма, чого у ОСОБА_2 не було. У їхньому закладі в приймальні є секретар, яка всіх відвідувачів проводить до юриста чи головного лікаря, медсестра не може давати нікому номер телефону, ОСОБА_27 не медсестра, а лікар. Як було з'ясовано, ОСОБА_2 в січні 2017 року до дитячого закладу приходила двічі, однак з дитиною не бачилась, так як у неї не флюрограми, всі відвідування секретарем фіксуються в зошиті, хто така ОСОБА_11 вона сказати не може, але ніхто не має права давати номер телефону, це категорично заборонено правила закладу, якщо лікар та юрист з'ясували, що все у відвідувачів добре, є паспорт та флюрограма, вони можуть пройти в кімнату матері дитини та спілкуватись з дітьми, скільки забажають. Продукти харчування, тим паче молочні вироби ніхто у відвідувачів не приймає, так як заклад отримує всі продукти з бази зі сертифікатом якості, єдине, що можуть прийняти, так це яблука та цитрусові. Якщо матері телефонують до дитячого закладу, їм в телефонному режимі роз'яснюють порядок відвідування. Що стосується того, що в листі дитячого закладу зазначено, що мати матеріально та морально дитину не забезпечує, якщо дитина надійшла у листопаді 2015 року, а мати приїхала лише в січні 2017 року, і то тому, що в суді слухається справа щодо позбавлення її батьківських прав. Особисто вона дитину у відповідача не відбирала, як вирішить суд, так і буде, її задача виховувати та лікувати дітей, яких в даному дитячому закладі налічується 1000 чоловік. З 09 січня 2017 року по 30 січня 2017 вона знаходилась у відпустці, після виходу на роботу, їй доповіли, що ОСОБА_2 двічі, 16 та 26 січня 2017 року приходила до дитячого закладу, однак з дитиною не бачилась, цього вона не заперечує.

Свідок ОСОБА_28, яка являється юрисконсультомм КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеси судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що вперше побачила матір вихованця їхнього закладу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 16 січня 2017 року, і це її дуже здивувало, так як дитина перебуває в закладі один рік два місяці, ані матері дитини, ані будь-кого з родичів нікого до цього часу в закладі не було. Дитина надійшла до КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» м.Одеси 11 листопада 2015 року на підставі розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 жовтня 2015 року №509/А-2015. Дирекцією закладу направлялись до Ананьївської районної державно адміністрації листи, що протягом шести місяців дитиною ніхто не цікавиться, не відвідує, потім рік ніхто не виявляв інтересу до ОСОБА_5, тому вимушені були ініціювати питання про позбавлення матері батьківських прав. Мати дитини з'явилась 16 січня 2017 року і повідомила, що вирішується її доля, тобто в суді слухається справа щодо позбавлення її батьківських прав. Особисто вона повідомила ОСОБА_5, що обов'язково потрібно мати при собі паспорт та флюрограму, однак 26 січня 2017 року вона знову прийшла без флюрограми, хоча пропуск для неї вже був виписаний, потрібно було надити лише флюрограму, на що ОСОБА_2 сказала, що зараз зателефонує дяді ОСОБА_23, голові сільської ради, який буде телефонувати до їхнього закладу та до лікаря, щоб її пропустили до дитини. Здається дядя ОСОБА_23 телефонував, однак є певний порядок відвідування для всіх, тим паче, що пропуск виписується не на один день, а на пів року, якби ОСОБА_2 мала бажання, то зробила б флюрограму, і взагалі жодних проблем з відвідуванням сина у неї не було. Коли охоронник приводить відвідувачів до кабінету секретаря, та в свою чергу до юриста, можливо в коридорі співробітників щось і запитують, однак у закладі цього робити не дозволяється. Єдине і точно може сказати, що протягом року ніхто з родичів, знайомих до цієї дитини не приходив, не телефонували, не цікавились дитиною зовсім.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх покази об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м.Ананьїв Одеської області, мешканка АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 15 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Ананьїв, Одеської області, його батьками вказані ОСОБА_29 та ОСОБА_2 (а.с.9).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги, №4 від 23 жовтня 2015 року вбачається, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 вказані ОСОБА_29 та ОСОБА_2, при цьому відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.11).

Відповідно до висновку №01-36/879 Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 червня 2016 року, рішення №2 комісії з питань захисту прав дитини від 31 травня 2016 року, вбачається доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відношенні її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-8).

З копії клопотання комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» №326 від 21 квітня 2016 року вбачається, що з 23 жовтня 2015 року у вищезазначеному закладі тимчасово на повному державному забезпеченні знаходиться малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який направлений за розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 жовтня 2015 року №509/А-2015. Термін тимчасового утримання закінчився 23 квітня 2016 року. За час перебування малолітнього в даному закладі, мати дитини - ОСОБА_2, сина не відвідала жодного разу, не цікавилась його долею та станом здоров'я, ні в усній, ні в письмовій формі, допомоги у вихованні та утриманні дитини не надавала, у зв'язку з тим, що мати не приймає участі у вихованні дитини, не виконує свого батьківського обов'язку. У зв'язку з вищенаведеним, просять порушити питання щодо позбавлення матері батьківських прав або надіслати розпорядження про продовження терміну перебування малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у їхньому закладі до подальшого вирішення питань щодо його влаштування (а.с.12-13).

Згідно копії розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 жовтня 2015 року №509/А-2015 «Про влаштування малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинок дитини», малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштовано до КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко», терміном на пів року (а.с.14-15), про що також свідчить копія акту про факт передачі дитини від 11 листопада 2015 року (а.с.17) .

Відповідно до копії повідомлення Ананьївського відділення поліції Котовського відділу поліції ГУНП в Одеській області №46/1-2076 від 20 квітня 2016 року видно, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає в АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно копій довідок №263, №264, виданих 11 травня 2016 року Ананьївською Першої сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації та склад її сім'ї наступний: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території сільської ради житловий будинок та майно у неї відсутні (а.с.18).

Відповідно до копії довідки-характеристики №261, виданої 11 травня 2016 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, виховує двох малолітніх дітей, проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації, спиртні напої не зловживає, скарги у сільську раду не поступали, якими-небудь компрометуючими матеріалами сільська рада не має (а.с.19,55).

Також судом з'ясовано, що у ОСОБА_2 відсутні доходи та заробітна плата, що підтверджується копіями відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків №1008/02 від 28 жовтня 2016 року та довідки Любашівського об'єднаного УПФУ в Одеській області №12845 від 10 жовтня 2016 року та (а.с.52,53).

З копії Акту №214 від 08 листопада 2016 року вбачається, що комісія у складі голови сільської ради ОСОБА_17, депутата сільської ради ОСОБА_30, склали даний акт в тому, що ОСОБА_2 проживає в с.Точилове з 31 серпня 2016 року по теперішній час в будинку померлої ОСОБА_31, будівництво старе, в будинку є ліжко, тумбочка, стільці, пічне опалення, дровами забезпечена (а.с.54).

З копії характеристики, даної Точилівською сільською радою Ананьївського району Оденської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за мешкає в с.Точилове Ананьївського району з 31 серпня 2016 року по теперішній час. За час проживання в селі зарекомендувала себе лише з позитивного боку, скарг та нарікань від сусідів не надходило, в стані алкогольного сп'яніння не помічена, громадський порядок не порушувала, в побуті характеризується як ввічлива і доброзичлива сусідка. Хороша і турботлива мати, цікавиться вихованням сига, який проживає біля неї, трудолюбива, допомагає людям села в обробітку та зборі урожаю з городів, будинок, в якому вона проживає придатний для проживання, заготовлені дрова на зиму, одна дана характеристика належним чином не підписана та не завірена (а.с.56), крім того, аналогічна або така ж характеристика, але вже належним чином завірені (а.с.63).

Відповідно до копії характеристики, наданою Точилівською НВК «ЗОШ I-IIII ст.- ДНЗ» вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається у 5 класі, зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний учень, має навчальні досягнення середнього рівня, навчається не в повну міру, має довільну змішану пам'ять, повільно запам'ятовує учбовий матеріал, виявляє образне, конкретне мислення, на уроках завжди уважний, виконує домашнє завдання, має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, бере активну участь у громадському житті школи та класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи, товариський, стриманий, врівноважений, розсудливий, дисциплінований, самостійний. Мати приділяє належну увагу вихованню сина (а.с.57).

З копії характеристики, наданою КЗ «Ананьївська ЗОШ - інтернат I-IIII ст.» видно, що ОСОБА_6 протягом 2015-2015 навчальних років навчався у вказаному навчальному закладі, хлопчик з малозабезпеченої неповної сім'ї. За період навчання мати, ОСОБА_2, систематично цікавилася успішністю сига, просила допомоги для усунення прогалин знань, відвідувала свята, батьківські збори. Незважаючи на важкі матеріальні умови, по можливості купувала одяг, взуття, шкільне приладдя, часто пригощала солодощами сина та його друзів. Відносини матері з дитиною будуються на взаємній повазі, спільному переживанні радощів та негаразд. Як наслідок, хлопчик працьовитий, з однолітками товариський, добре йде на контакт з дорослими, ставиться до них шанобливо, спокійно і уважно сприймає зауваження вчителя. Спиртними напоями мати не зловживає, до школи завжди приходила твереза, чемна, привітна, доброзичлива (а.с.58).

Крім того, судом також встановлено, що з копії довідки про невідвідування, наданої за №698 14 вересня 2016 року КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» вбачається, що на повному державному забезпеченні з 11 листопада 2015 року у вказаному закладі знаходиться малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який влаштований на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 жовтня 2015 року №509/А-2015. За весь час перебування дитини в дитячому закладі, мати дитини, ОСОБА_2, жодного разу не відвідала свого сина, моральної та матеріальної допомоги не надавала, участі у вихованні не приймала, дитина фактично залишилась без батьківського піклування, мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Додатково повідомляють, що ніхто з родичів чи знайомих, також не відвідували малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не цікавилися його долею та здоров'ям (а.с.59).

Відповідно до копії повідомлення Ананьївського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції №1194 від 23 листопада 2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканка с.Точилове Ананьївського району Одеської області засуджена 05 листопада 2014 року Ананьївським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, застосувавши ст.75 КК України з іспитовим строком один рік. ОСОБА_2 знята з обліку Ананьївського РВ КВІ 19 січня 2016 року у зв'язку із закінченням іспитового строку, згідно ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року (а.с.61).

Згідно копії заяви на ім'я голови Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, наданою 29 листопада 2016 року ОСОБА_2 видно, що вона просить розглянути питання щодо повернення її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з будинку дитини у її сім'ю (а.с.62)./

Також з'ясовано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована в АДРЕСА_4, однак знята з реєстрації 02 липня 2013 року за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області, реєстрації немає, про що свідчить повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 20 січня 2017 року (а.с.83).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини

Відповідно до ст.164 ч.1 п.1,2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ст.166 ч.2 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при призначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,що мають істотне значення.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач дійсно написала заяву про влаштування дитини до дитячого закладу на пів року, після спливу вказаного терміну дитину не забрала, але на даний час має бажання та відповідні умови для виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей, має будинок для проживання та бажання піклуватися про свого сина. В судовому засіданні не знайшли своє безспірне доказове підтвердження посилання представника позивача на небажання відповідача не піклуватися та виховувати власного сина. Так згідно характеристик по місцю проживання ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони, компрометуючі матеріали не надходили. За таких обставин в сукупності у суду не має підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд вважає за необхідне компенсувати їх за рахунок держави відповідно до ст.88 ч.2 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 164 ч.1 п.2, 166, 167, 180, 182, 183, 193 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задовленні позовних вимог органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа орган опіки і піклування Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: В. В. Дорош

Рішення набуло законної сили "__"__________________20__року.