АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3955/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Заришняк Г.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., відповідача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500959829 від 15.09.2014, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 29230,17 грн. строком до 16.09.2019. У порушення вимог кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань, відповідач станом на 31.07.2015 має заборгованість за кредитним договором - 34570,64 грн., з яких: - прострочена заборгованість по тілу кредиту - 28253,74 грн., по відсотках - 2232,79 грн., по комісії - 2834,11 грн., штраф - 1250,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (ідентифікаційний код 35326253) 34570,64 грн. та 345,71 грн. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати.

В скарзі вказував на те, що при розгляді справи суд не дотримався роз'яснень викладених в постанові пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 «Про судове рішення» та не виконав вимог ст.ст. 128, 208, 214, 215, 216, 218 ЦПК України. Суд не надав жодної оцінки доказам позивача, які не підтверджують факт отримання ним кредиту та доводам відповідача , щодо безпідставного нарахування штрафу в сумі 1250 грн. Суд ухвалив рішення про стягнення коштів на користь сторони, яка не була залучена до розгляду справи та не викликалась в судове засідання. Заяву про залучення такої сторони подано особою, що не мала повноважень на ведення справи від її імені.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач доводи скарги підтримав.

Представник позивача до апеляційного суду не з'явився про розгляд справи повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №500959829 від 15.09.2014, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 29230,17 грн. строком до 16.09.2019 зі сплатою 15,99% річних.

Комісійна винагорода за управління кредитом становить за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 1,29% від суми кредиту. Відповідач зобов'язався у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене відповідачем прострочення платежу.

При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (п'ять) і більше календарних днів, додатково до штрафу відповідач зобов'язався сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу (а.с. 5-9).

21.06.2016 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №500959829 від 15.09.2014, позичальником по якому є ОСОБА_1

ПАТ «Альфа-Банк» 15.09.2014 було надіслано на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 12-14).

Борг по кредитному договору станом на 31.07.2015 складає 34570,64 грн., з яких: - прострочена заборгованість по тілу кредиту - 28253,74 грн., по відсотках - 2232,79 грн., по комісії - 2834,11 грн., штраф - 1250,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 15-16).

Суд встановив, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі, однак відповідач порушив строки повернення кредитних коштів, не повернув борг.

Виходячи з наявних в матеріалах справи, письмових доказів, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про наявність підстав для стягнення заборгованості на користь нового кредитора, в розмірі визначеному позивачем відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи скарги про те, що при розгляді справи суд не дотримався роз'яснень викладених в постанові пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 «Про судове рішення» та не виконав вимог ст.ст. 128, 208, 214, 215, 216, 218 ЦПК України, є лише однобічними твердженнями заявника та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Посилання на безпідставне стягнення штрафу, колегія суддів не приймає, тому, що відповідно до п. 4 укладеного між сторонами кредитного договору позичальник зобов'язується у разі повного чи часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена та/або інших платежів за Договором, сплата яких передбачена цим Договором, сплатити Банку штраф у розмірі 50, 00 грн. за кожне допущене Позичальником Прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення Прострочення Платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення Платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього пункту, Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного Прострочення Платежу (а.с. 4)

Таким, чином, позивач правомірно нарахував штраф , передбачений договором за кожен випадок прострочення.

Доводи про недоведеність отримання кредитних коштів, колегія суддів також не приймає, так як в судовому засіданні апеляційного суду відповідач визнав, що він отримав кредит в сумі вказаній в договорі .

Доводи скарги про ухвалення рішення на користь сторони, яка не була залучена до розгляду справи та не викликалась в судове засідання, а заяву про залучення такої сторони подано особою, що не мала повноважень на ведення справи від її імені, колегія суддів не приймає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

21.06.2016 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №500959829 від 15.09.2014, позичальником по якому є ОСОБА_1

23.01.2017 року представник ПАТ «Альфа Банк» подав заяву про заміну сторони правонаступником.

Крім того, договір факторингу від 21.06.2016 року укладений між ПАТ «Альфа Банк» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) недійсним або розірваним не визнавався, що свідчить про правомірність вимог позивача до відповідача за неналежне виконання ним умов кредитного договору.

Ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: