1Справа № 335/7877/14-ц 2-з/335/80/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі судового засідання Лєдової А.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1;

заявника відповідача 3 ОСОБА_2

представника заявника відповідача 3 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в залі суду заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання договору недійсним та скасування запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання договору недійсним та скасування запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

30.06.2017 ОСОБА_2 подано до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою від 30.07.2014 винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне домоволодіння. На дату подання заяви, дану цивільну справу розглянуто по суті, рішення набрало чинності, у зв'язку з чим відпала необхідність у заходах забезпечення позову. Крім того, існування на сьогоднішній день арешту на належну йому частину домоволодіння порушує його права та інтереси щодо розпорядження та користування його майном.

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали доводи заяви повністю, з проханням її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти заяви заперечив. У запереченнях посилається на те, що наразі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2016 , станом на день розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову не виконане. Крім того, в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває справа № 808/1920/17 за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33881172 від 16.02.2017 року, яким відмовлено ОСОБА_4 у державній реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований у м. Запоріжжі по вул. Гастелло, буд. 19.

Вислухавши думку присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини.

Ухвалою 30.07.2014 у справі № 335/7877/14-ц забезпечено позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гастелло буд. 19, на земельній ділянці кадастровий номер :05:001:0767, до складу якого входить: житловий будинок літ. А, матеріал стін - шлакобетон, обкладений цеглою, загальною площею 69,3 кв.м., житлова площа 32,2 кв.м., відсоток зносу -35; прибудова, літ. а, матеріал стін - шлакобетон, обкладений цеглою, площа 17,3 кв.м., відсоток зносу - 40; прибудова, літ. а1, матеріал стін - шлакобетон, обкладений цеглою, площа 6,2 кв.м., відсоток зносу - 40; гараж літ. В, матеріал стін - термозит, площею 15, кв.м., відсоток зносу - 35; літня кухня літ. Г, матеріал стін - цегла, площею 7,6 кв.м., відсоток зносу - 30; сарай літ. Д, матеріал стін - цегла, площею - 7,5 кв.м., відсоток зносу - 25; вбиральня літ. З, матеріал стін - дошки, відсоток зносу - 45; сарай літ. Е, матеріал стін - цегла, площею - 4,5 кв.м., відсоток зносу - 35; сарай літ. Ж, матеріал стін - цегла, площею - 0,9 кв.м., відсоток зносу - 30; сарай літ. И, матеріал стін - цегла, площею - 1,6 кв.м., відсоток зносу - 40; душ літ. К, матеріал стін - цегла, площа - 1,9 кв.м., відсоток зносу - 35; літня кухня літ. Б, матеріал стін - шлакобетон, площею 16 кв.м., відсоток зносу - 35; прибудова літ. б, матеріал стін - шлакобетон, площею - 8,4 кв.м., відсоток зносу - 35; паркани № 1,4, відсоток зносу - 45; ворота № 2, відсоток зносу - 30; водопровід № 3, відсоток зносу - 30; замощення літ. І, відсоток зносу - 40.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2016 позов задоволено частково, а саме: визнано частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Гастелло будинок 19, розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, укладений 24 березня 2014 року між ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Москва ОСОБА_9 27.07.2011 року за реєстровим № 4-3715 від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з однієї сторони, як продавцем, та ОСОБА_2, який діяв з іншої сторони, як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 623, в частині продажу ОСОБА_2 1/2 частини будинку №19 по вулиці Гастелло в місті Запоріжжі;

скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Гастелло будинок 19;

поновлено за ОСОБА_4 державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у вигляді у 1/2 частини будинку № 19 по вулиці Гастелло в місті Запоріжжі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-725;

в іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.

Рішення суду набрало законної сили 16.12.2016 , оскільки ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2016 у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2016 визнано неподаною та повернуто апелянту.

10.02.2017 представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_8 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на 1/2 частину житлового будинку, що розташований: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Гастелло, будинок 19.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.02.2017 № 33881172, державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на 1/2 частину житлового будинку, що розташований: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Гастелло, будинок 19, за субєктом: ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1.

Рішення мотивовано ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141. У Державному реєстрі прав міститься запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2014 року за р.№ 623 посвідчений ПН ЗМНО ОСОБА_7 на 1/1 частину житлового будинку, але часткове скасування права власності не передбачено законодавством України та технічними можливостями Державного реєстру прав.

Отже, рішенням про відмову у державній реєстрації підтверджується, що станом на 16.02.2017 право власності на спірну будівлю повністю належить ОСОБА_2 Зазначений факт свідчить по те, що за ОСОБА_4 не поновлено державної реєстрації права власності на нерухоме майно у вигляді у ? частини будинку.

ОСОБА_4, не погодившись із даним рішенням 27.06.2017 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_2, про:

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33881172 від 16.02.2017, яким відмовлено ОСОБА_4 у державній реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований у м. Запоріжжі по вул. Гастелло, буд. 19;

- зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_8 повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.02.2017 (реєстраційний номер 20923115).

Зазначений позов подано до суду 27.06.2017, і ухвалою від 30.06.2017 у справі № 808/1920/17 відкрито провадження.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2017 у справі № 808/1920/17 клопотання представника позивача задоволено, позовну заяву ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора залишено без розгляду.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обовязковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Разом із тим, судова палата у цивільних справах Верховного суду України у постанові від 25.05.2016 , винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та визнання права власності на квартиру), зазначила, що забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 12.06.2009) визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

На даний час рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2016 фактично не виконане, оскільки право власності на спірну будівлю повністю зареєстровано за ОСОБА_2 відтак, вжиті судом заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду 30.07.2014 , повинні зберігати свою силу до повного виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову з підстав зазначених у заяві слід відмовити.

Разом з тим, дана ухвала не позбавляє права ОСОБА_2 звернутися зі заявою про скасування заходів забезпечення позову в майбутньому, зокрема, після виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2016 .

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 16 листопада 2017 р.

Повний текст ухвали виготовлений протягом пяти днів.

Суддя: І.П. Соболєва