Провадження № 2/761/5597/2017
04 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Рибака М.А.,
за участю секретаря Яриновської Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» про стягнення коштів -
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до ПрАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» (далі по тексту - відповідач) про стягнення коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 153,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
01.01.2012 року між позивачем як фізичною особою-підприємцем та ТОВ «РЕНТ» було укладено договір оренди вказаного приміщення, а 02.04.2012 року між ТОВ «РЕНТ» та ПрАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» було укладено договір суборенди.
07.08.2013 року співробітниками Центрального РЕС ПАО «ЕК Одесаобленерго» було складено акт № 024299 про порушення правил користування електричною енергією для населення шляхом самовільного підключення електропроводки споживача до мережі енергопостачальника з порушенням схеми підключення. Акт було складено за участю ОСОБА_2, адміністратора страхової компанії «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ», яка підписала акт без зауважень.
Вказану суму позивачем було повністю відшкодовано у виконавчому провадженні.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення офісу, який розташований в м. Одеса по провулку Маяковського, 1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 39).
01.01.2012 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «РЕНТ» в особі ОСОБА_1 уклали договір оренди вказаного нежитлового приміщення (а.с. 41-45).
02.04.2012 року між ТОВ «РЕНТ» та ПрАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» було укладено договір суборенди нежитлового приміщення (а.с. 46-50).
Термін дії договору суборенди встановлений з 02.04.2012 року до 31.03.2015 року.
07.08.2013 року під час перевірки уповноваженими представниками енергопостачальної компанії за адресою: АДРЕСА_1, було виявлене порушення п. 42 Правил користування електричною енергією, облаштування дублюючого вводу. При підключенні навантаження до даного вводу електрична енергія споживалася, приладом обліку не враховувалася. Підключення виконано скрито за щитом.
Порушення було зафіксовано Актом про порушення Правил № 024299 від 07.08.2013 року у присутності адміністратора, який був ознайомлений з Актом, який підписаний трьома представниками постачальника електричної енергії. Вказаний Акт зауважень не містить, як і не містить підпису жодної особи від імені споживача, або особи, яка користується приміщенням.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області було встановлено, що в судовому засіданні 23.02.2016 року представнику відповідача, з урахуванням його пояснень, було запропоновано надати докази в обґрунтування доводів апеляційної скарги, по справі була оголошена перерва на 15.03.2016 року. В останнє судове засідання на 15.03.2016 року представник відповідача не з'явився, не виключно розуміючи, що наслідки існування договору оренди або суборенди, перебування у вказаному приміщенні офісу страхової компанії можуть дати підставу для застосування іншої методики нарахування суми збитків. До суду апеляційної інстанції в останнє судове засідання надійшло письмове пояснення представника відповідача ОСОБА_4 ( приєднано до матеріалів справи). В письмових поясненнях представник посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 є матеріально забезпеченою людиною, очолює велику холдингову компанію, і за своїм матеріальним станом не мав наміру та бажання використовувати електричну енергію без приладу. Апеляційний суд перевіряє законність рішення суду з урахуванням матеріалів справи, доводів апеляційної скарги та доказів, які надані в обґрунтування апеляційної скарги незалежно від матеріального стану сторін.

За адресою АДРЕСА_1 особовий рахунок відкрито на відповідача ОСОБА_1, тому сума збитків стягується з вказаного відповідача. Порушення ПКЕЕН було виявлено 07.08.2013 року, про що був складений Акт. Після складання Акту дублюючий кабель (ввід) було демонтовано. Електропостачання за вказаною адресою не припинялося, в подальшому було знято прилад обліку та встановлено новий прилад.

Окрім того, із доданого позивачем до позовної заяви розрахунку кількості недорахованої електроенергії та її вартості № 024299 вбачається, що період, за який застосовуються нарахування за не обліковану електричну енергію починається з 08.08.2010 року, тобто майже за 2 роки до укладення договору суборенди із ПрАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» (а.с. 57).

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Так, позивачем належними та доказами не було доведеного того, що шкоду було завдано саме з вини відповідача.

Окрім того, позивач також посилався на умови укладеного договору суборенди, за яким ПрАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» зобов'язане нести відповідальність за виконання обов'язків за договором щодо дотримання правил пожежної безпеки, а також за прямі збитки, спричинені орендованому майну.

Разом із тим, із умов вказаного договору вбачається, що ПрАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» несе вказану відповідальність перед орендарем, яким є ТОВ «РЕНТ», а не позивач.

Проте, матеріалами справи не підтверджується взагалі вини відповідача у порушенні Правил користування електричною енергією, а тому позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208, 212, 213, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» про стягнення коштів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК