Дата документу 05.12.2017
Справа № 334/7240/17
Провадження № 2/334/3521/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 26.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобовязання, щодо своєчасної сплати кредиту у звязку з чим станом на 25.09.2017року він має заборгованість у розмірі 14004,01 гривень, яка складається з наступного: 2500,00 гривень тіло кредиту; 761,16 гривень відсотки за користування кредитом; 9599,80 гривень пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина); 643,05 гривень штраф (процентна складова).

В звязку з вищевикладеним ПАТ КБ „Приватбанк просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14004,01 гривень а також судові витрати, які були ними понесені у звязку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Представник позивача у судове засідання не з'явився але при подачі позову подав клопотання щодо слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.

Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтями 525 527 ЦК України передбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 26.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором.

Однак ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобовязання, щодо своєчасної сплати кредиту у звязку з чим станом на 25.09.2017року він має заборгованість у розмірі 14004,01 гривень, яка складається з наступного: 2500,00 гривень тіло кредиту; 761,16 гривень відсотки за користування кредитом; 9599,80 гривень пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина); 643,05 гривень штраф (процентна складова).

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, заборгованості за кредитним договором в розмірі 14004,01 гривень.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 69, 88, 169, 212, 213, 224 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 615, 625, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банка „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 28.02.1992р.н., (ІПН НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка „Приватбанк (рах. № 3111, , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором в розмірі 14004 (чотирнадцять тисяч чотири) тисячі 01коп.

Стягнути з ОСОБА_1 28.02.1992р.н., (ІПН НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка „Приватбанк (рах. № 3111, , МФО № 305299) судовий збір в розмірі 1600 (Одна тисяча шістсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Козлова Н. Ю.