АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Всеукраїнської дитячої громадської організації Українське дитячо-юнацьке товариство «Січ» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, Всеукраїнської дитячої громадської організації Українське дитячо-юнацьке товариство «Січ», ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2015 року ОСОБА_1, Всеукраїнська дитяча громадська організація Українське дитячо-юнацьке товариство «Січ» (надалі ВДГО УДЮТ «Січ»), ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень, просили стягнути з останньої на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 63 200 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., на користь ВДГО УДЮТ «Січ» матеріальну шкоду в розмірі 288 472 грн., на користь ОСОБА_2 - 45 812 грн.

Справа № 753/23774/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/3365/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначали, що 16.12.2012 року близько 12 год. організована група осіб під керуванням ОСОБА_3 шляхом зламу замків незаконно проникла в приміщення квартири АДРЕСА_1, де фактично знаходилась та була зареєстрована ВДГО УДЮТ «Січ», квартира була також житлом ОСОБА_1. За бездіяльності працівників міліції та у зв`язку з діями невідомих людей було насильно виселено ОСОБА_1 з житла та замкнено двері зсередини. ВДГО УДЮТ «Січ» використовувало квартиру для розміщення канцелярії (офісу) організації, зберігання майна організації та керівник організації ОСОБА_1 проживав там та зберігав свої особисті речі, частина з яких після вищезгаданих подій повернута не була.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ВДГО УДЮТ «Січ» подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не було допитано всіх свідків, не досліджено речові докази, відмовлено у призначені експертизи щодо визначення розміру шкоди, неповно викладено мотивувальну та резолютивну частину рішення. Судом неправильно встановлені правовідносини сторін, оскільки між сторонами виникли деліктні правовідносини внаслідок заволодіння ОСОБА_3 майном позивачів без жодної правової підстави та саме відповідач має довести відсутність вини у заподіянні шкоди. Сторонами визнано ту обставину, що ОСОБА_3 проникла у житло і заволоділа майном, а рішенням господарського суду м. Києва від 22.05.2013 року підтверджено, що кінцевим бенефіціаром та власником ПП БТБ «Сорго» є ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Також суд не звернув уваги на наявність причинно - наслідкового зв`язку між діями відповідачки та спричиненою шкодою.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2, яка є також позивачем у даній справі та ОСОБА_1 просили апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договорів купівлі-продажу від 31.03.2007 року, які були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Почтарьовим С.О. та зареєстровані в реєстрі за № 516 та № 512, ТОВ «Геомедсервіс» придбав у ТОВ «Геоінвест» квартири АДРЕСА_1.

16.12.2012 року група осіб, що назвалася представниками ТОВ «Геомедсервіс», здійснила проникнення в квартиру АДРЕСА_1, якою на той момент безперервно з 1993 року володіли та користувалися УДЮТ «Січ», «КТК» та ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки вказали на те, що у вищезазначеній квартирі зберігалися речі ВДГО УДЮТ «Січ» та особисті речі ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази на підтвердження неправомірності дій відповідачки та причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданою позивачам шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її шкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Для настання відповідальності за завдану шкоду необхідний наявний склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, при цьому наявність вини має суттєве значення.

Позивачі у позовній заяві просили відшкодувати шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, при цьому не заперечували ту обставину, що відносно відповідачки вирок у кримінальний справі постановлений не був.

Змінюючи позовні вимоги у позовній заяві від 28.10.2016 року позивачі просили відшкодувати шкоду за загальними нормами, а саме ст. ст. 1166, 1167 ЦК України. При цьому зазначали, що 16.12.2012 року о 12 год. організована група осіб під керуванням ОСОБА_3 та за сприяння працівників міліції, діями яких керувала також ОСОБА_3 шляхом зламу замків незаконно проникла в приміщення квартири АДРЕСА_1, де знаходилася ВДГО УДЮТ «Січ» та яка була житлом для ОСОБА_1, виселила з приміщення членів громадської організації, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 закрилися зсередини у квартирі та не дали можливості позивачам забрати свої речі.

З матеріалів справи вбачається, що згідно 18.08.1993 року Козацькому товариству Київщини видано ордер № 775 на право зайняття нежилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 для канцелярії. У дублікаті ордера вказано, що він виданий на підставі розпорядження Представника Президента України у Старокиївському районі м. Києва від 29 січня (рік не зазначено) № 39.

Будь - яких доказів про те, що зазначене приміщення надавалося для проживання ОСОБА_1 чи збереження його особистих речей чи речей ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

З рішення господарського суду м. Києва від 22.05.2013 року вбачається, що ряд приміщень у будинку АДРЕСА_1 було передано у власність ТОВ Геоінвест», а на підставі договору купівлі - продажу від 31.03.2007 року це приміщення перейшло у власність ТОВ «Геомедсервіс».

Цим же рішенням відмовлено у задоволенні позову прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави до ТОВ «Геомедсервіс» та Реєстраційної служби головного управління юстиції в м. Києві про визнання права власності та витребування майна. Цим рішенням встановлено, що ТОВ «Геомедсервіс» було добросовісним набувачем майна, у тому числі і квартири АДРЕСА_1, а також відсутні підстави витребування цього майна від добросовісного набувача ПП «БТБ Сорго» (а.с. 80-84 т.1).

У постанові про закриття кримінальної справи від 01.02.2013 року вказано, що допитаний в ході проведення досудового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що в кінці листопада 2012 року він був повідомлений про те, що приміщення, яке займають позивачі належить ТОВ «Геомедсервіс» та власник приміщення запропонував терміново його звільнити. А 16.12.2012 року організована група, яка назвалася представниками ТОВ «Геомедсервіс», серед яких була і ОСОБА_3, здійснила проникнення до приміщення.

Відповідно до актів прийому - передачі речей від 26.12.2012 року та від 29.12.2012 року частину речей, що знаходилися у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 отримав від представника ТОВ «Геомедсервіс», а частину речей по зберігальних розписках від слідчого Шевченківського РУГУ МВС України у м. Києві.

Зазначені обставини спростовують доводи позивачів про те, що спірним майном заволоділа саме ОСОБА_3 як фізична особа та розпорядилася цим майном на свій розсуд. Сам по собі факт перебування відповідачки разом з іншими особами, як представника ТОВ «Геомедсервіс» у квартирі АДРЕСА_1 не є достатнім доказом того, що майном позивачів заволоділа саме ОСОБА_3

Відповідно до договору купівлі - продажу від 01.02.2013 року ТОВ «Геомедсервіс» продав квартиру АДРЕСА_1 ПП «БТБ Сорго». Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 разом з іншими особами є кінцевими бенефіарами та власниками ПП «БТБ Сорго» також не є доказом того, що ОСОБА_3 як фізична особа заволоділа майном позивачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та вказав на відсутність достатніх доказів наявності вини відповідачки у вчиненні шкоди позивачам.

За вказаних обставин підстави для призначення судової товарознавчої експертизи з метою визначення вартості майна були відсутні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Всеукраїнської дитячої громадської організації Українське дитячо-юнацьке товариство «Січ» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді