Провадження № 2/641/24/2017 Справа № 641/6891/14-ц
28 березня 2017 року
Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого судді: Курганникової О.А.
за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк3-я особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору,-
зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, 3-я особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,-
Крім того, в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 111011 від 26.04.2007 року, відповідно до якого, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій.
Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.
14.05.2014 року Відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на теперішній час, вимоги банку залишені без задоволення.
Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк3-я особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору.
Посилається на те, що оскаржуваний Договір про надання споживчого кредиту містить дискримінаційні по відношенню до позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 умови, у договорі не визначено його ціни, реальної процентної ставки, банком не була проведена переддоговірна робота з ОСОБА_1, спірний кредитний договір був підписаний Позивачем під впливом обману з боку ПАТ «УкрСиббанк», сторонами фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, оскільки у договорі не узгоджені ціна договору та розмір фактично здороження кредиту в кінці періоду кредитування, отже даний договір підлягає визнанню недійсним.
Відповідач ОСОБА_2 також звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, 3-я особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим.
В обґрунтування позову вказує, що в забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 111011 від 26.04.2007 року, відповідно до якого, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій.
Посилається на те, що банком вимогу до поручителя ОСОБА_2 про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням.
Позивач ОСОБА_2 за зустрічним позовом зазначає, що виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинна бути предявлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем).
Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того надала письмові заперечення на позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк3-я особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору,- та заперечення на позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, 3-я особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, . в яких зазначила, що заперечує проти задоволення зустрічних позовів у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їх представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилиь, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.
До канцелярії суду неодноразово надавались заяви від відповідачів про відкладення слухання справи у звязку з веденням сторонами переговорів відносно вирішення спору мирним шляхом, однак до теперішнього часу це питання не вирішено.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Таким чином, суд визнає, що відповідачі ОСОБА_1М, ОСОБА_2 . повідомлені належним чином.
Статтею 157 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Згідно до ч.1 ст. 169 ЦПК України суд може відкласти розгляд справи лише в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу лише у разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за договором виконав.
в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 111011 від 26.04.2007 року, відповідно до якого, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій
У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував.
794,53 дол США заборгованість по строковим процентам за користування кредитом;
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
За змістом положень частини першоїст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до частини першоїст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першоюстатті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першоїстатті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зі свого боку не виконав умови договору.
Пунктом 1.4. Договорів поруки встановлена солідарна відповідальність відповідачів.Відповідно до положеньст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідноч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Ч.3ст.554 ЦК України передбачено, що особи, які спільно дали поруку відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
За таких обставин заборгованість підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦК України.
Зогляду на вищевказане, суд вважає що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню у повному обсязі.
Що стосується зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк3-я особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договор, судом встановлено наступне.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначає про те, що співробітниками Банку не було його попереджено про можливі зміни курсу іноземної валюти до національної та про можливі валютні ризики.
Суд вважає, що ці твердження не відповідають дійсності з огляду на наступне.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ «Укрсиббанк» для отримання кредитних коштів на бажаних для себе умовах, зазначивши суму, валюту зобовязання дол. США, строк кредитування.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином, сторони за Кредитним договором Відповідач та Позивач врегулювали цивільні правовідносини, а також правові наслідки порушення цих правовідносин у вигляді відповідальності, уклавши договір.
ПАТ «УкрСиббанк» надав вичерпну і необхідну інформацію ОСОБА_1 як споживачу, що вимагається Законом України «Про захист прав споживачів», що підтверджується пунктом 8.2 Кредитного договору, в якому вказано, що уклавши цей Договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обовязки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього Договору отримав від Банку інформаційний лис і згідно вимог законодавства, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».
Суд вважає посилання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про порушення вимог чинного законодавства при укладанні кредитного договору такими, що не відповідають дійсності та спростовується наступним.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Оспорюваний кредитний договір був укладений з моменту досягнення його сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 1ІК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.
У ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.
За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.
Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими (ч. 5 ст. 18).
Отже, за змістом ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі: передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.
Відповідно до пункту 8.2 Кредитного договору сторони домовились вважати, що уклавши цей Договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього.
В Додатку №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» міститься інформація, що вимагається відповідно до Постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукуші) вартість кредиту».
Отже, інформація, що вимагається чинним законодавством перед укладанням кредитного договору та відомості, що повинні бути в ньому відображені, Позичальнику була надана АТ «УкрСиббанк», що підтверджується вищенаведеним.
Також, Кредитний договір містить наступні умови: мету надання кредиту форми його забезпечення (п. 2.1); розмір процентів за користування кредитом (п. 1.3.1): суму кредиту (п. 1.1), строк, на який надається кредит (п. 1.2.2), детальний розпис загальної вартості платежів за договором, що включає в себе суми платежів із повернення кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки (Додаток №1 до договору графік повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту, можливість дострокового повернення кредиту та його умови (розділ 11)..
Суд вважає, що АТ «УкрСиббанк» при укладені кредитного договору з ОСОБА_1 дотримався вимог цивільного законодавства, законодавства про захист прав споживачів, валютного та банківського законодавства, а також загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст.3 ЦК України, а позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 свого боку в судовому засіданні не довів, що відповідачем порушені його права, а тому вважає зустрічний позов ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню.
Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, 3-я особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Відповідно до п.1.3 договору поруки №111011 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.
Згідно п.1.4. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.
Частиною 4 ст. 559 ЦК передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається на те, що у зв'язку з непред'явленням банком до нього вимоги на протязі шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором, порука припинилася згідно з ч.4 ст.559 ЦК України.
Однак суд не погоджується з такими твердженнями, виходячи з наступного.
Верховним Судом України 27.01.2016р. у постанові по справі № 6-990цс15 викладено наступну Правову позицію: «За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.
Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.
Кредитним договором, зокрема, розділом 11-м, передбачений порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку в разі порушення позичальником кредитної дисципліни, а саме термін кредиту вважається таким, що настав, якщо: позичальник протягом 31 дня від дня одержання від банку відповідної вимоги не усунув порушень умов кредитного договору; на 41 день від дня направлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту в разі неотримання ним цієї вимоги з підстави зміни адреси або з інших причин.
Датою відправлення вимоги на адресу АДРЕСА_1 є 14.05.2014 року і враховуючи те, що цю вимогу ним не отримано, новим строком виконання зобов'язань за кредитним договором є 24.06.2014 (14.06.2014 р. + 41 (сорок один) календарний день).
Починаючи з 11.12.2015 р. відповідно до викладеної вище Правової позиції ВСУ, розпочався сплив шестимісячного строку пред'явлення позову до поручителя ОСОБА_2
Позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів до суду банком подано.20.06.2014, отримано судом 10.07.2014року, а тому позов до поручителя ОСОБА_2 предявлено в межах шестимісячного строку від дня настання виконання зобов'язань за кредитним договором, тобто у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України і у відповідності з Правовою позицією ВСУ, викладеною в постанові від 27.01.2016 р. справі № 6-990цс15. (аналогічну Правову позицію висловлено ВСУ також у Постановах від 10.09.2014 р. у справі № 6-32цс14, від 21.01.2015 р. у справі № 6-190цс14).
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Відповідно дост.88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.10,11, 60,61,79,88,209,212,214-215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства „УкрСиббанк задовольнити у повному обсязі.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк3-я особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відмовити у повному обсязі.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, 3-я особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим відмовити у повному обсязі.
Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_5