АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1542/17 Справа № 199/4855/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

08 липня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року відповідач ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 20083,50 доларів США на термін до 04.10.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. В якості забезпечення зобовязань, передбачених кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 05 жовтня 2007 року. Відповідно до договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 18.04.2016 року заборгованість позичальника перед банком складає 107511,77 доларів США. Тому банк просив суд стягнути частину боргу, станом на 18.04.2016 року, в сумі 24732,77 доларів США, що за курсом 25,47 грн. до дол. США, еквівалентно 629943,65 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 15754,67 дол. США, відсотків за користування кредитом в розмірі 7375,26 дол. США та комісії в сумі 1602,84 дол. США.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 05 жовтня 2007 року укладено кредитний договір №DNL0AE00006996, за умовами якого остання (боржник) отримала кредитні кошти в розмірі 20083,50 дол. США на строк по 04.10.2012 року у вигляді непоновлювальної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно умов договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 2.2.2. кредитного договору №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Сторонами договору кредиту також погоджено, зокрема, що позичальник доручає банку списувати із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, або у валюті відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання) (п. 2.2.5 договору кредиту).

Пунктом 7.1. кредитного договору також передбачено погашення заборгованості щомісячними платежами у період сплати з 21 по 28 число кожного місяця в сумі 476,56 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Також встановлено, що для забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище кредитним договором №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 05.10.2007 року укладено договір поруки №DNL0AE00006996, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 13, п. 2 договору поруки).

Відповідно до п. 16 договору поруки №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року, зокрема, предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором від 05.10.2007 року №DNL0AE00006996, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в розмірі 20083,50 дол. США (а.с. 13 зворот).

Також встановлено, що ОСОБА_4, у звязку з реєстрацією шлюбу, змінила прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №177955, виданого 18 вересня 2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 113).

У звязку з неналежним виконання зобовязань за кредитним договором №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року, станом на 18.04.2016 року, утворилась заборгованість по тілу кредиту 15754,67 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 7375,26 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом 1602,84 дол. США. Розмір заборгованості підтверджується наданим банком детальним розрахунком на аркушах справи 3-5, що відповідає умовам кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; зважаючи на доведеність позивачем наявності та розміру заборгованості відповідача; враховуючи зміст позовних вимог, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року, станом на 18.04.2016 року, у загальному розмірі 24732,77 дол. США, що за курсом НБУ до національної валюти гривні станом на 18.04.2016 року, еквівалентно 629943,65 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 15754,67 дол. США, що еквівалентно 401271,44 грн., заборгованість за відсотками 7375,26 дол. США, що еквівалентно 187847,87 грн., комісії 1602,84 дол. США, що еквівалентно 40824,33 грн.

Суд першої інстанції помилкового дійшов висновку про те, що банком у даній справі пропущений строк позовної давності, що в свою чергу стало підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Між тим, частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

З розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача (а.с. 3-5, 98-100), наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що зарахування грошових сум на погашення боргу за даним кредитним договором відбувалося, зокрема:

-08.09.2009 року на суму 63,76 дол. США (погашення пені);

-16.08.2011 року на суму 26,79 дол. США (погашення пені) та на суму 26,80 дол. США (погашення простроченого тіла кредиту);

-22.03.2013 року на суму 3524,96 дол. США (погашення простроченого тіла кредиту);

-05.08.2013 року на суму 1,18 дол. США (погашення простроченого тіла кредиту).

Отже, приймаючи до уваги, що протягом усього строку дії кредитного договору на погашення боргу періодично здійснювались зарахування грошових коштів, останній платіж було здійснено 05.08.2013 року, колегія дійшла висновку, що загальний трирічний строк позовної давності банком не пропущено, оскільки він спливає 06.08.2016 року, а банк звернувся з позовом до суду 08.07.2016 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції місцевого суду на позовній заяві (а.с.1).

Посилання представника відповідача на те, що переривання строку позовної давності не відбувалось, оскільки добровільна сплата ОСОБА_2 коштів на погашення заборгованості здійснювалась лише у 2011 році, а, зокрема, останній платіж в сумі 1,18 дол. США це самостійне списання банком коштів з рахунків відповідачки, - не приймається до уваги, тому що за умовами п.2.2.5 кредитного договору позичальник уповноважив банк на вчинення дій від його імені щодо договірного списання коштів для погашення заборгованості за даним кредитним договором. Отже, 05.08.2013 року відбулося переривання перебігу трирічного строку позовної давності.

Разом з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року розяснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Апеляційним судом встановлено, що 25.09.2015 року банком було спрямовано боржнику та поручителю письмову вимогу про повернення всієї наявної, станом на час складання вказаного листа, заборгованості за кредитним договором №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року протягом п»яти днів з часу отримання даного листа. Однак, протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання, відповідно до умов кредитного договору, чи навіть з часу закінчення п»ятиденного строку після одержання вищевказаного листа від 25.09.2015 року поручителем - банк не звернувся до ОСОБА_3 з відповідним позовом, тому порука є припиненою і позовні вимоги, що пред»явлені до поручителя у даній справі, задоволенню не підлягають.

Колегія наголошує, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року розглядається апеляційним судом у межах змісту позовної заяви та у межах доводів апеляційної скарги банку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 19843,22 грн., що складається із суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 9449,15 грн. (згідно ставок, що діяли на момент подачі позову), та сплаченої суми, необхідної для звернення до суду із апеляційною скаргою у розмірі 10394,07 грн., що підтверджується оригіналами платіжних доручень, які знаходяться в матеріалах справи на аркушах 20,101.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 303, 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNL0AE00006996 від 05.10.2007 року, станом на 18.04.2016 року, в сумі 24732,77 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять два) дол. США 77 центів, що еквівалентно 629943,65 (шістсот двадцять девять тисяч девятсот сорок три) грн. 65 коп., яка складається із тіла кредиту в розмірі 15754,67 дол. США, що еквівалентно 401271,44 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 7375,26 дол. США, що еквівалентно 187847,87 грн., заборгованості по комісії в розмірі 1602,84 дол. США, що еквівалентно 40824,33 грн.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 19843,22 (девятнадцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 22 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді