Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Білоцерківбуд», третя особа : ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача КП «Білоцерківбуд», посилаючись на те, що згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2016 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні злочину, перебаченому ч.2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що керуючи мікроавтобусом «ГАЗ 32213» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.. Червоноармійська в м. Узин Білоцерківського району в порушення вимог п.2.3(б), 12.1 ПДР України , невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, виїхав на заокругленні проїзної частини дороги ліворуч, перекинувся на лівий бік та допустив наїзд на бетонну електроопору. В результаті ДТП позивач отримала тілесне ушкодження- закритий компресійний перелом тіла 12 грудного хребця, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що водій ОСОБА_2 працює в КП «Білоцерківбуд» та в день ДТП виконував свої трудові обов'язки. Позивач вважає, що внаслідок вказаних подій їй була спричинена моральна шкода, оскільки змінився її спосіб життя, отримані тілесні ушкодження потребували тривалого лікування, позивач не може відновити повністю своє здоров'я, їй встановлено 3 групу інвалідності та констатовано втрату нею 40 % працездатності, довічно, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

Представники відповідача позов не визнали.

Третя особа ОСОБА_2 позов не підтримав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка ОСОБА_3., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так в судовому засіданні було встановлено, що 18.12.2015 року водій ОСОБА_2, керуючи технічно справним мікроавтобусом «Газ 32213» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Червоноармійська в м. Узин Білоцерківського району, порушив вимоги п.2.3(б), 12.1 ПДР України, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, виїхав на заокругленні проїзної частини дороги ліворуч, перекинувся на лівий бік та допустив наїзд на бетонну електроопору. В результаті даного ДТП позивач ОСОБА_1 отримала тілесне ушкодження- закритий компресійний перелом тіла 12 грудного хребця, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2016 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні злочину, перебаченому ч.2 ст. 286 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст.. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Згідно ч.ч. 3,4ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував в трудових правовідносинах з КП «Білоцерківбуд» та в день ДТП, 18.12.2015 року виконував трудові обов'язки. Встановленим є те, що відповідач надав матеріальну допомогу позивачу. А також, фондом соціального страхування позивачу були сплачені кошти на лікування. Позивач тримала страхове відшкодування. Представник позивача в судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_1 відшкодована матеріальна шкода.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, яка приходиться донькою позивача, суду показала, що позивач перенесла тяжку травму, їй були спричинені страждання, змінено її спосіб життя назавжди. Вимушена носити корсет, та іноді ходить з палицею. Відповідач був не коректним в своїх діях, оскільки в зв'язку з вказаними подіями КП «Білоцерківбуд» надало безпроцентну грошову позику, як допомогу на лікування, та в кінці 2016 року вимагало повернути надані кошти.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 1 п.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа вішкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 на час вчинення ДТП знаходився у трудових відносинах з КП «Білоцерківбуд». Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу та копією вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2016 року.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2016 року було встановлено, що сукупність допущених ОСОБА_2 вищевказаних в рішенні грубих порушень ПДР України знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками що наступили.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її за вдала, за наявності її вини. А згідно до ч.2 цієї ж статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В ч. 1 ст. 1168 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В ч. 3 вказаної статті зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що до часткового задоволення підлягають позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка полягає у тому, що в результаті вищевказаної ДТП позивачу було спричинено тілесні ушкодження /небезпечні для життя/ в результаті чого позивач знаходилася на лікуванні, ОСОБА_1 стала інвалідом 3 групи, в результаті спричинених позивачу вищевказаних тілесних ушкоджень остання перенесла фізичний біль та страждання. Суд враховує також і те, що внаслідок ДТП та подальшого лікування змінився звичний, установлений спосіб життя ОСОБА_1, а також змінився нормальний та звичний душевний її стан. Наведене підтверджується вищевикладеними у рішенні доказами та поясненнями представника позивача, показами свідка. Однак, визначена позивачем сума моральної шкоди в 100 000 грн. є некоректною. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував характер та ступінь діяння, те, що відповідач, як роботодавець заподіювача шкоди, вжив всіх заходів для врегулювання спору, надав грошову безпроцентну позику потерпілій особі, сприяв вирішенню конфлікту, суд врахував і інші наслідки даних обставин, а тому підлягає відшкодуванню з відповідача КП «Білоцерківбуд» на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповфідно до ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що позов не підлягає до задоволення, так як позивачем не було надано до суду відповідних доказів на підтвердження його позовних вимог, оскільки ці посилання спростовуються вищевикладеними у рішенні належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного та ст.ст. 23, 1167, 1168, 1172 ЦК України , керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Колективного підприємства «Білоцерківбуд» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

Стягнути з Колективного підприємства «Білоцерківбуд» в дохід держави судові витрати по справі 640 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. Я. Ярмола