Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1545/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

30.11.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів -Гайсюка О.В., Дьомич Л.М.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

встановила:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2009 року було вжито заходів забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», товариства з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості, шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4. 31 липня 2009 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 14020053 з виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.06.2009 року та накладено арешт на все майно та цінні папери в межах суми 2761778,38 грн., що належать ОСОБА_2 За результатами розгляду даного позову судом першої інстанції було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог банку та судом апеляційної інстанції зазначене рішення залишено без змін.

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459515 відносно боржника ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 3 836 083,74 грн. штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459688 відносно боржника ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 6141674,87 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459011 відносно боржника ОСОБА_4 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 3 836 083,74 грн. штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459780 відносно боржника ОСОБА_4 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 6141674,87 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На момент накладення арешту Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на все майно ОСОБА_2, ОСОБА_4, вони були власниками нерухомого майна по ? частині квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

У лютому 2016 року позивачу стало відомо, що вказане нерухоме майно всупереч забороні, накладеної судом, відчужене ОСОБА_2 та ОСОБА_4 шляхом укладення договору дарування належних їм часток від 28 липня 2009 року на користь ОСОБА_3

Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати недійсним договір дарування часток квартири № 81, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений 28,07.2009 року між ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 2420, в частині дарування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належних їм часток, та застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2009 року, постановленої у справі за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_2, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, накладено арешт на все майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також грошові кошти, в межах заявлених вимог у розмірі 2761778,38 грн. /т.1 а.с.7/.

Постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 31 липня 2009 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаної ухвали відносно ОСОБА_2 /т. 1 а.с.8-9/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до до товариства з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_2, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто солідарно з ТОВ «Россель», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 71 від 26.06.2007 року станом на 14.12.2012 року в розмірі 6 141 674,87 грн., а також штраф в розмірі 3 836 083,74 грн. /т.1 а.с. 10-12/.

Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2013 року залишено без змін /т.1 а.с.13-15/.

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459515 відносно боржника ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 3 836 083,74 грн. штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459688 відносно боржника ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 6141674,87 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459011 відносно боржника ОСОБА_4 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 3 836 083,74 грн. штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459780 відносно боржника ОСОБА_4 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, № 2-2542/11 виданого 08.11.2013 року по стягненню 6141674,87 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по ? частці належала квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 /т.1 а.с.99/.

Згідно договору дарування частки квартири від 28 липня 2009 року, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 передали у власність ? частки у праві спільної часткової власності квартири ОСОБА_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 /т.1 а.с.96-97/.

На час реєстрації вказаного правочину, відомості щодо заборони на відчуження зазначеної квартири в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були відсутні /т.1 а.с. 100-101/.

Переглядаючи рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України (далі - ЦК України), іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв'язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Така ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України). Тому той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо.

Зазначений правовий висновок Верховного Суду України, висловленій у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2552цс16.

Доказів про те, що відповідачам було відомо про встановлену судом заборону на відчуження майна на момент цього відчуження позивачем суду надано не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: