Апеляційний суд Житомирської області
Справа №344/2561/16-ц Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 48 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Кочетова Л.Г., Шевчук А.М.

при секретарі Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, Андрушівська районна державна адміністрація) про визначення місця проживання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням суду від 02.06.2015 року шлюб між ним та матірю дитини розірвано, місце проживання дитини визначено із матірю. З серпня 2015 року по 16 січня 2016 року син проживав з ним у м.Івано-Франківськ, був забезпечений усім необхідним для розвитку і виховання, відвідував дитячий садочок. Відповідачка без його згоди забрала дитину і проживає у Житомирській області з іншим чоловіком, веде розгульний спосіб життя.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 31січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що він довів наявність виняткових фактів, які підтверджують неможливість проживання дитини разом із матірю, поведінка якої є аморальною.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони мають від шлюбу сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2015 року шлюб розірвано, дитина залишена проживати із матірю. З серпня 2015 року по січень 2016 року дитина проживала з батьком, з січня 2016 року проживає з матірю та її чоловіком ОСОБА_4 в селищі Новоівницьке Андрушівського району Житомирської області.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дослідив висновки органів опіки і піклування, додані до них документи, допитав свідків, дослідив письмові докази, надав доказам належну оцінку і з урахуванням положень ст. 141, 161 СК України, правового висновку Верховного Суду України у справі №6-2445цс16 обгрунтовано відмовив у позові.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка зловживає спйиртними напоями або наркотичними засобами, поводить себе аморально і шкодить розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини від 22 березня 2012 року у справі ОСОБА_5 проти Росії не може бути взяте до уваги оскільки обставини справ не є тотожними.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Залишити без змін рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31січня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді