АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/9057/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Савлук Т.В.
Провадження № 22-ц/796/4026/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 вересня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості, на надавши належну оцінку наданим доказам.

В апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2. ОСОБА_3 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №211122-CRED. За умовами договору банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 5000,00 доларів США на строк до 20 лютого 2009 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 24,00% річних (а. с. 10-11).

Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку проценти в розмірі 48% річних.

За умовами п.3.4 кредитного договору нарахування відсотків за кредитом здійснюється на дату їх сплати відповідно до графіку погашення кредиту, який є невід'ємним додатком до договору. При цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи із кількості днів у році - 360 днів. День сплати відсотків у часовий інтервал розрахунку відсотків не включається.

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору у разі порушення позичальником зобов'язання по виконанню Графіку погашення кредиту і процентів, оформленого у вигляді Додатку №1 до договору, боржник сплачує банку штраф за кожний випадок порушення у розмірі 10% від суми своєчасного непогашення частини отриманого кредиту.

Відповідно до п. 5.10 кредитного договору у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк вимушений звертатися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань 27 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №211122 CRED ІІ. За умовами договору ОСОБА_3 відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і ОСОБА_2, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредиту, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 13).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2012 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №211122-CRED від 13 березня 2007 року, яка станом на 21 лютого 2011 року становить 6187,88 доларів США, що еквівалентно 49 132,38 грн., та складається з: 2989,79 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, 3198,09 доларів США - заборгованість по процентах, а також: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2456,58 грн. - штраф (відсоткова складова) (а. с. 3, 4).

31 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, яка утворилася у зв'язку з невиконанням заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2012 року. Станом на 05 квітня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 13642,42 доларів США та складається: із заборгованості за кредитом у розмірі - 2989,79 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі - 10652,63 доларів США; а також штрафів відповідно до договору: у розмірі 9,62 доларів США (фіксована частина); 355,68 доларів США (процентна складова). З урахуванням сум, стягнутих за заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2012 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 7478,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року еквівалентно 194 378,22 грн., з яких: 7113,66 доларів США - проценти, 9,62 доларів США - штраф (фіксована частина), 355,68 доларів США - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». За висновком суду на час виникнення цього спору строк дії кредитного договору сплинув, оскільки позивач скористався правом дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості по кредитному договору шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Позивач не скористався правом надати докази щодо невиконання зобов'язальною стороною рішення суду та пред'явлення рішення суду до примусового виконання. Чинним законодавством, яке регулює спірні відносини, не передбачено право кредитора вимагати від боржника сплату боргу після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора та спливу строку дії кредитного договору. Позивач не надав належного розрахунку заборгованості та не визначив період нарахування відсотків, що унеможливлює надати оцінку вимогам позивача в цій частині.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок, або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі №6-2739цс15 та від 25 травня 2016 року № 6-157цс16).

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку, що з ухваленням Дніпровським районним судом м. Києва рішення від 19 січня 2012 року правовідносини сторін припинено. Відсутність в матеріалах справи доказів пред'явлення до виконання вказаного рішення суду до примусового виконання не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з відповідачів процентів за користування кредитними коштами та неустойки.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав належного розрахунку заборгованості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить процентну ставку, період нарахування заборгованості та не був спростований.

Враховуючи викладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Виходячи з наданого позивачем розрахунку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по процентах за кредитним договором №211122-CRED від 13 березня 2007 року, яка станом на 05 квітня 2016 року становить 7113,66 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 184 884,02 грн.; 250,02 грн. - штраф (фіксована частина), 9244,12 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню 2915,67 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3207,24 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 6122,91 грн. судового збору - по 3061,45 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість по процентам за кредитним договором №211122-CRED від 13 березня 2007 року, яка станом на 05 квітня 2016 року становить 7113,66 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 184 884,02 грн.; 250,02 грн. - штраф (фіксована частина), 9244,12 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 3061,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 3061,45 грн.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді