Справа № 146/1693/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" січня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у смт Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є позивач. Однак, коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, однак надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради Скрипник В.І. надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_3, що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 15 листопада 2016 року Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області(а.с. 5).

Як вбачається із копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 15 листопада 2016 року Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області дійсно ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, позивач 28 липня 1969 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, прийнявши прізвище чоловіка - ОСОБА_5 ( а.с.7).

Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна № 165 від 30 листопада 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно довідки, виданої виконкомом Липівської сільської ради № 1069 від 16 листопада 2016 року, після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Крім того в довідці зазначено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем майна за законом залишилася донька ОСОБА_1 (а.с.11).

Разом з тим, Томашпільською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа (а.с. 12).

Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 589/0116 від 21 грудня 2016 року спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заведена (а.с. 16).

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.

Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська