Справа №442/4241/17
Провадження №2/442/1707/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи: приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, суд -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, третьої особи , в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 18 березня 2016 року за № 147, укладений між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В обґрунтування позову покликається на те, що між сторонами було укладено вище вказаний Договір, однак, технічний стан купленої позивачкою нерухомості виявився значно гіршим, ніж здавалося з попереднього поверхневого огляду перед купівлею. Зокрема, в період сильних дощів на стінах зявилися сліди вологи, на стінах кімнати зявилися сірі плями з утворенням цвілі, пошкоджено паркетну підлогу грибком. Такий стан квартири негативно впливає на стан здоров»я позивачки, квартира стала непридатною до проживання, а тому звертається до суду із даним позовом.

Позивачка в судове засідання не з»явилася, подала суду заяву про проведення судового засідання без її присутності. позовні вимоги підтримала. Позов просила задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Т.ретя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань.

Як стверджується матеріалами справи, що 18 березня 2016 року між ОСОБА_7, 1952 р.н, який діяв від імені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який діяв від імені ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований за №147. (а/с 9-10).

Загальні підстави визнання недійсним правочину і настання відповідних правових наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо ж одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. При цьому, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та не заперечується відповідачами, перед укладенням договору купівлі-продажу, квартира була оглянута, але ніяких недоліків на перший погляд в ній виявлено не було. Позивачка стверджує, що квартира виглядала привабливо та охайно, видно було що у ній проведений косметичний ремонт, не було слідів сирості, плісняви чи бруду, які могли привести до роздумів про неналежний технічний стан квартири. Квартира була вмебльована, що не давало змоги детально оглянути стіни та підлогу.

Проте, за осінньо-зимовий період позивачкою виявлені значні недоліки у квартирі, які не могли бути виявлені при першому огляді перед її купівлею. А саме, восени, в період сильних дощів в кутах кімнати і кухні даної квартири почала з'являтися сирість. На стінах зявились сліди вологи, на стінах кімнати зявились сірі плями з утворенням цвілі, пошкоджено паркетну підлогу грибком, в квартирі стоїть стійкий запах плісняви. Такий стан квартири погано впливають на стан здоровя позивачки, від постійного перебування в даній квартирі остання почала часто хворіти. Квартира стала непридатною до проживання.

Внаслідок зазначених недоліків цінність такої купленої квартири і можливість використання її за призначенням значно знижується.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно ч.ч.1,3,4,5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вичинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи із змісту ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Таке значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, тобто спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають місце.

Згідно ч. 1 ст.236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, таким чином суд приходить до переконання, що оспорюванні пункти слід визнати недійсними.

У судове засідання представником відповідачів не надано доказів, які б свідчили про протилежне, викладеному позивачем у позовній заяві, навпаки, такий подав суду заяву про визнання такого позову та не заперечив проти задоволення позовних вимог, а тому є підстави для задоволення позову.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3. в м. Трускавець від 18 березня 2016 року та № 147 укладений між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: О.Б.Нагірна