Номер провадження: 22-ц/785/83/17
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Дрішлюк А.І.,Таваркіладзе О.М.

За участю секретаряПоліхранової Ю. В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_6

- про знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року Одеська міська рада звернулась до суду з позовною заявою в котрій просила суд зобов'язати ОСОБА_6 власними силами і за рахунок власних коштів знести самочинно збудований об'єкт, а саме: мансардний поверх площею 120 кв.м. розташований в АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що власник даної квартири ОСОБА_6 самовільно виконала будівельні роботи з реконструкції горищного приміщення та здійснила будівництво мансардного поверху площею 120 кв.м. 17.12.2014 року Приморською районною адміністрацією було видано розпорядження № 794 «Про приведення самовільно реконструюйованої квартири АДРЕСА_1 в первинний стан».

Посилаючись на те, що відповідачка відмовляється від проведення відповідної перебудови просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року у задоволені позовних вимог-відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про задоволення позовних вимог,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що декларація про готовність до експлуатації об'єкта ,який належить до 1-111 категорії складності не є документом, що встановлює або спростовує факт самочинного будівництва та відсутності дозволу на виконання будівельних робіт на ім'я відповідачки.

В судове засідання представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, що з'явились, перевіривши матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах,районний суд виходив з того, що будівництво не є самочинним так як відповідачкою отримана Декларація про готовність до експлуатації об'єкта ,який належить до 1-111 категорії складності, що засвідчує прийняття об'єкта в експлуатацію у порядку, передбаченому діючим законодавством України.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із частиною другою статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що об'єкт нерухомості відповідачкою придбаний відповідно до договору купівлі-продажу 24 травня 2013 року, що складається з чотирьох кімнат ,загальною площею 121,6 кв.м., в тому числі-житловою 70,8 кв.м.( а.с.15-16)

Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об'єкта дозвіл на виконання будівельних робіт ,виданий Інспекцією ДАБК м. Одеси при УАМ ОМР № 787/07 зареєстровано 04.12.2007 року. Проект «Реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані затверджено замовником ОСОБА_6 -17.07.2016 року та 12.09.2016 року видана декларація про готовність до експлуатації об'єкта-кількість поверхів 2 з мансардою загальною площею 186,7 кв.м.(а.с.45-47)

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Згідно з пунктом 1.4.1 цього наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Цими ж правилами надається визначення таких понять, як переобладнання і перепланування.

Разом із тим реконструкція мансардного поверху, не пов'язана з використанням земельної ділянки та підпадає під ознаки перепланування.

. За правилами ст.383 ч.2 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснюєтьсяся на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації .

Відповідно до п.11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Судова колегія приходить до висновку, що з 12.09.2016 року спірний об'єкт прийнятий в експлуатацію та є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього, а тому районний суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для знесення мансардного поверху площею 120 кв.м. .

Доводи апеляційної скарги про те, що на час надання дозволу на виконання будівельних робіт 04.12.2007 року відповідачка ОСОБА_6 не була власником спірного помешкання не є правовою підставою для задоволення позовних вимог, оскільки декларація про готовність до експлуатації об'єкта видана на її ім'я та не скасована.

Посилання на те, що зазначена декларація не спростовує факт самочинного будівництва оцінюється критично, оскільки датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації .

За таких обставин,судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 218,303, 308, 316,317,319 ЦПК України, судова колегія, УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.І.Дрішлюк

О.М.Тваркіладзе