УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКафідової О.В.,
суддів: Гримич М.К., Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, третя особа - державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, визнання права власності, виселення, витребування документів, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - державна реєстраційна служба України, у якому просило суд:

- в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 123 589,19 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 092 281 грн 27 коп. за договором про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, (на підставі договору іпотеки від 10 грудня 2007 року) (далі - квартира № 1), шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно;

- визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - вказану квартиру № 1;

- припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_6 на квартиру № 1, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою;

- виселити з квартири № 1 іпотекодавця ОСОБА_6 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою;

- витребувати від ОСОБА_6 та передати ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру № 1;

- стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» обґрунтувало тим, що позивач є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та товариство набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором та договором іпотеки від 10 грудня 2007 року, укладеними з АКІБ «УкрСиббанк». ОСОБА_6 належним чином кредитні зобов'язання не виконуються, існує непогашена кредитна заборгованість яку позивач вважає за необхідне стягнути в судовому порядку за рахунок переданої відповідачем в іпотеку квартири № 1 у спосіб, вказаний вище. Інші позовні вимоги про виселення та витребування документів, тощо, є похідними.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року, позов задоволено частково.

В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, у розмірі 123 859,19 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 1 092 281 грн 27 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру № 1, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно.

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру № 1, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 10 грудня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6.

Виселено з квартири № 1 ОСОБА_6

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру № 1, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині визнання за ПАТ «Дельта банк» права власності на квартиру № 1, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 10 грудня 2007 року, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині виселення з квартири № 1 ОСОБА_6на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнуто з ОСОБА_6на користь ПАТ «Дельта Банк» 3 654 грн та 243 грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року і передати справу на новий розгляд до районного суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При розгляді справи судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_6було укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 81 тис. доларів США під 12,4 % річних терміном на 252 місяці на придбання нерухомості, а також додаткову угоду до цього договору. Визначено суму кредиту в еквіваленті - 409 050 грн за курсом НБУ на день укладення договору. Позичальник зобов'язався у будь-якому випадку повернути банку кредит у обсязі в терміни, не пізніше 10 грудня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору або згідно умов відповідної угоди сторін.

Підпунктами 5.5, 5.7, 12.1, 12.2 зазначеного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплати процентів та/або комісій банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на квартиру № 1. Сторони передбачили, що дострокове повернення кредиту на вимогу банку можливе у разі порушення боржником своїх кредитних зобов'язань та невиконання вимоги банку, викладеної у повідомленні про дострокове повернення кредиту. При цьому, визначено, що термін повернення кредиту вважається таким що настав на 32 день з дати одержання позичальником відповідної вимоги банку про дострокове повернення кредиту, або на 41 день з дати відправлення позичальнику відповідної вимоги у разі її неодержання боржником.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, у забезпечення виконання у повному обсязі усіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2007 року, іпотекодавцем ОСОБА_6передано в іпотеку нерухоме майно квартиру № 1, право власності на яку він набув на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 грудня 2007 року за № 6140

Відповідно до п. 4.1.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта-Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта-Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта-Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

06 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено акт приймання-передачі, згідно з яким, ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитами, зокрема, щодо вказаних вище договору про надання споживчого кредиту та іпотеки від 10 грудня 2007 року.

Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредиту, 13 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось на адресу відповідача з повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та вимогою про добровільне звільнення приміщення, передбачу ключів та документації, в якій вимагало від відповідача виконати порушене зобов'язання тридцятиденний строк: погасити наявну заборгованість у повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням усіх штрафних санкцій або на виконання ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передати добровільно предмет іпотеки у власність іпотекодержателя, яке було надіслано на адресу відповідача, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень.

Відсутність відповіді на надіслане повідомлення, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із відповідним позовом.

До позовної заяви банком додано розрахунок вимоги позивача щодо наявності та складових кредитної заборгованості відповідача. Такі розрахунки відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано керувався нормами ст. ст. 524, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1048, 1047, 1048, 1050 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про виконавче провадження» і виходив з доведеності позивачем наявності у нього права вимоги до відповідача, доведеності розміру боргу, правомірності вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки яким забезпечено кредитні зобов'язання у спосіб, визначений позивачем і передбачений договірними зобов'язаннями та Законом.

Відмовляючи в позові в частині вимог про виселення інших осіб відмінних від основного боржника та іпотекодавця, витребування документів, припинення права власності іпотекодавця на іпотечне майно, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позов у цій частині є безпідставним.

Також судами вірно застосовано норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та частково відстрочено виконання судових рішень у справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій: дійшли помилкових висновків про наявність у позивача права на дострокове стягнення кредитної заборгованості; взяли до уваги неналежні докази на підтвердження підстав позову щодо наявності кредитної заборгованості; розглянули справу про виселення малолітніх дітей зі спірної квартири № 1 без участі органу опіки та піклування; не звернули уваги щодо неналежного представництва інтересів позивача.

Такі доводи заявника не заслуговують на увагу, оскільки вони фактично зводяться до необхідності переоцінки зібраних у справі доказів, що не входить до процесуальних повноважень касаційного суду (ст. 335 ЦПК України), а також судами не вирішувалося питання щодо майнових/житлових прав малолітніх дітей.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, судові рішення районного та апеляційного судів залишити без змін.

У зв'язку з наведеним та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.В. Кафідова
Судді:М.К. Гримич Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко Т.О. Писана