АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року,

встановила:

23.09.2016 р. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.12.2007 р. між ним та ОСОБА_1, було укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг, за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання обслуговувати та проводити поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 у вказаному будинку, зобов'язалась своєчасно сплачувати за отримані послуги у строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від сплати коштів за отримані послуги, чим порушує права позивача.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань станом на 1 вересня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 13 669 грн. 86 коп.

Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст. 625 ЦК України, просило стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу - 13 669,86 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 17 627,28 грн. та три проценти річних у розмірі 4 366,80 грн. Також просило стягнути судові витрати по справі в сумі 1 378 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних - 35 663,94 грн. та судові витрати по справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач просив стягнути заборгованість за період з грудня 2007 р. по 1 вересня 2016 р. в сумі 13 669,86 грн. В судовому засіданні представник повивача визнав, що розрахунок заборгованості включає в себе також заборгованість, яка охоплена судовим наказом від 25.11.2011 р., оскільки судовий наказ на виконанні не знаходився. При цьому суд першої інстанції жодним чином не спростовуючи це, зазначив, що до розрахунку заборгованості не включено суми, присуджені судовим наказом від 25.11.2011 р.

Зазначила, що починаючи з травня 2011 року заборгованість у відповідача відсутня. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є не доказом, а арифметичним поясненням суми позову. Допустимим доказом є виписка щодо руху коштів на рахунку відповідача. У відповідача квитанції збереглися лише частково, а тому підвередити чи спростувати вказані суми неможливо. В розрахунку заборгованості неправомірно нараховані інфляційні витрати та 3% річних.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 грудня 2007 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг, за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання обслуговувати житловий будинок та прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.7.4 вказаного договору плата за комунальні та інші послуги нараховується з 03.12.2007 року (а.с.5-6).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону України обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушувались умови договору, станом на 01 серпня 2016 р. у останньої виникла заборгованість зі сплати обов'язкових платежів у розмірі 13 669,86 грн., яка розрахована без урахування боргу, стягнутого за судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2011 року.

Оскільки відповідач отримувала надані ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» послуги, які своєчасно не оплачувала, що призвело до виникнення заборгованості, враховуючи переривання позовної давності, суд першої інтонації дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, оскільки останній не відповідає обставинам справи.

Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, остання розрахована за період з грудня 2007 року по серпень 2016 року включно та саме за вказаний період становить 13 669 грн. 86 коп.

Відповідно до журналу судового засідання від 21.02.2017 р., представник відповідача підтвердив ту обставину, що заборгованість охоплює період з грудня 2007 року (а.с.34).

Судом встановлено, що у червні 2011 року ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, що виникла станом на 01 червня 2011 року в сумі 17 787 грн. 50 коп. (а.с.18).

25 червня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення вказаної заборгованості (а.с.17).

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Пропущення позивачем строку на пред'явлення вказаного судового наказу до виконання не може слугувати правовою підставою для повторного стягнення судом заборгованості, з приводу якої було видано судовий наказ.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості, за період з 1 червня 2011 року по серпень 2016 р. відповідачу до сплати нараховано 42 213 грн.83 коп., а сплачено - 48 759,53 грн., тобто заборгованість за вказаний період відсутня.

У порушення вимог ст. 212 - 214 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені вище обставини справи уваги не звернув, залишив поза увагою наявність судового наказу про стягнення заборгованості, що виникла станом на 01 червня 2011 року та відсутність заборгованості за період з 01 червня 2011 року по серпень 2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунку суми 3% річних та заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, які б були нараховані на суму щомісячного поточного платежу з урахуванням часу його прострочення за період з 01 червня 2011 року по серпень 2016 року позивачем надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив рішення на неповно з'ясованих обставинах справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 515,80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 515,80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №753/17448/16

Апеляційне провадження №22-ц/796/5098/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.