Справа №2-2-1500/09 18.01.2017
Провадження №22-ц/784/431/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 2-2-1500/09
Номер провадження: 22-ц/784/431/17
У Х В А Л А

18 січня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Козаченко В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року по справі за позовом Компанії «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» до ОСОБА_3 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2008 р. компанія «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» (після зміни назви - компанія «Авангард Агро Трейд АГ») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором поруки.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року визнано мирову угоду, укладену між компанією «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» та ОСОБА_3 по даній цивільній справі, за умовами якої компанія «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» відмовляється від позовних вимог та згодна на закриття провадження по справі зі сплатою ОСОБА_3 на її користь суми боргу в розмірі 500000 доларів США у строк до 1 квітня 2010 року та у випадку її сплати після 1 квітня 2010 року із зобов'язанням ОСОБА_3 сплатити на користь компанії проценти у розмірі 10% річних від суми, що залишилася несплаченою, а ОСОБА_3 згоден на закриття провадження у справі та зобов'язується сплатити на користь компанії «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» в строк до 1 квітня 2010 року суму боргу в розмірі 500000 доларів США, а у випадку її сплати після 1 квітня 2010 року зобов'язується сплатити на користь компанії проценти у розмірі 10% річних від суми, що залишилася несплаченою.

22 листопада 2016 року ОСОБА_1, яка не брала участі у розгляді даної справи, оскаржила вказану ухвалу суду, подавши через свого представника апеляційну скаргу. Проте ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2016 року у прийнятті цієї скарги було відмовлено, оскільки матеріали справи та оскаржувана ухвала не свідчать про те, що місцевим судом вирішувалось питання про права та обов'язки заявниці.

13 січня 2017 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Апеляційного суду Миколаївської області із апеляційною скаргою на ту ж ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року, оскільки, на її думку, оскарженою ухвалою опосередковано було вирішено питання про її права і обов'язки.

Заявниця знову зазначає, що під час виконання вказаної мирової угоди державною виконавчою службою були запроваджені дії спрямовані на арешт та подальшу заборону відчуження спільного майна, набутого під час її шлюбу із ОСОБА_3, що порушило її права та законні інтереси.

Між тим, питання про поділ спільного майна, набутого під час шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3, вже вирішено в судовому порядку.

Так, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, вимоги сторін задоволені частково. Однак, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року вказане рішення місцевого суду змінено: як первісний, так і зустрічний позови задоволено частково та поділено спільне майно сторін загальною вартістю 11 474 366 грн.

Виділено у власність ОСОБА_1, зокрема, земельні ділянки площею 0,1740 га та площею 0,2497 га, які розташовані в АДРЕСА_2.

Виділено у власність ОСОБА_3, серед іншого, квартиру АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,1753 га, яка розташована в АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 0,0798 га, яка розташована по вул. Миколаївська 45А в АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 0,2329 га в с.Парутине Очаковського району Миколаївської області та домоволодіння АДРЕСА_3, а всього на загальну суму 5 663 409 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 73 774 грн. грошової компенсації. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року набрало законної, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 квітня 2011 року у відкритті касаційного провадження по даній справі відмовлено.

Затим, у грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року позов було задоволено. Проте ухвалою апеляційного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року зазначене рішення суду скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя закрито з тих підстав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявлені позивачем позовні вимоги про поділ майна подружжя вже були предметом судового розгляду, з приводу чого ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Отже, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року спільне майно подружжя, про яке вказує ОСОБА_1 у повторній апеляційній скарзі, як на підставу її звернення до суду, вже було розподілено між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо рішенням суду не вирішувалось питання про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, то в разі подання нею апеляційної скарги з пропущенням строку апеляційного оскарження суддя-доповідач відмовляє у прийнятті такої апеляційної скарги (повертає її).

Крім того, в ч. 2 ст. 218 ЦПК України прописано, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення. У зв'язку з чим, у разі незгоди заявниці з ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2016 року вона має право оскаржити її до суду касаційної інстанції, а не подавати повторну апеляційну скаргу (право на касаційне оскарження роз'яснено в тексті ухвали судді).

Викладене свідчить, що апеляційний суд позбавлений можливості відкрити апеляційне провадження за повторною апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року, а тому у прийнятті її слід відмовити.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 292, 297 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року по справі за позовом Компанії «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» до ОСОБА_3 про стягнення суми.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений нею при подачі апеляційної скарги до ПАТ «Сбербанк» за квитанцією № 1825091 від 10 січня 2017 року на рахунок ГУДКСУ у Миколаївській області в розмірі 1870 грн.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області В.І.Козаченко