Справа № 361/6658/17
провадження № 4-с/361/84/17
У Х В А Л А

06 грудня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Корніюк К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області ОСОБА_2 по оцінці нерухомого майна,

встановив:

Заявник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Шкред І.Ю. по оцінці належного їй нерухомого майна - 3/4 будинку по вул. Ломоносова, 11 в м. Бровари, проведену виконавцем у виконавчому провадженні, де вона, заявник, є боржником; визнати неправомірною оцінку вказаного нерухомого майна, проведену експертами ТОВ «Приватна експертна служба» ОСОБА_3, і зупинити передачу вказаного нерухомого майна на реалізацію до розгляду скарги по суті на підставі ч.5 ст.57 Закону «Про виконавче провадження». Скарга заявником (боржником), подана її представником ОСОБА_4 і вмотивована тим, що, постанову виконавця про призначення ТОВ «Приватна експертна група» експертом у виконавчому провадженні для оцінки нерухомого майна боржника від 28.04.2017р. і резолютивну частину висновку про вартість майна (3/4 будинку, належного їй) боржник отримала 25.10.2017р.; результати визначення вартості майна вважає недостовірними, наданими особою, яка не мала статусу експерта, та з порушенням національних стандартів щодо оцінки нерухомого майна , тому така оцінка не може покладатись держвиконавцем як початкова ціна реалізації, оскільки: 1. Державним виконавцем не приймалось постанови про залучення ТОВ «Приватна експертна група» як субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, дана установа залучена як експерт, що на думку заявника є порушенням п.15 ч.3 ст.18 і ч.1 ст.20 Закону «Про виконавче провадження»; оцінка проведена особами, які не мають кваліфікації експерта та не атестовані згідно з законодавством; 2- експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку, а у постанові про призначення експерта стоїть підпис керівника установи, а не самого оцінювача; 3- результати оцінки зроблені з порушенням стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (п.50) і стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», ч. 6 ст.9 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - а саме без ознайомлення експерта ОСОБА_3 з обєктом оцінки на підготовчому етапі незалежної оцінки, а фактичне ознайомлення експерта з обєктом оцінки було зовнішнім візуальним, обстеження самого обєкту не відбулось, оскільки доступ до обєкта могла надати лише боржник; вважає, що непроведення експертом ОСОБА_3 огляду ( обстеження) обєкта оцінки створює підстави для визнання незаконними дій держвиконавця по проведенню оцінки майна та визнання протиправною оцінки майна. Оскільки дане майно виставлене на реалізацію через електронні торги, то заявник просив зупинити реалізацію майна на підставі ч.5 ст.57 Закону «Про виконавче провадження», посилаючись на те, що у разі реалізації вказаного майна будуть порушенні житлові права боржника.

В судовому засіданні заявник (боржник) і її представник пояснили, що підставами для визнання звіту про оцінку майна є те, що експерт ОСОБА_3 не внесений до реєстру судових експертів, тому не є експертом; вважає, що для проведення експертизи у даному випадку мають застосовуватись положення ЦПК України щодо призначення експертизи, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження; експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок, а у постанові про призначення експертизи стоїть підпис директора установи; що експерт не дослідив (не обстежив) обєкт оцінки, а лише оглянув його зовні, оскільки боржником не надавався доступ до обєкта всередину, і якби експерт обстежив обєкт, то він би дійшов іншого висновку. На підтвердження даної обставини представник заявника зазначив, що даний будинок є самочинним будівництвом, на зроблених нещодавно знімках видно стан будинку всередині, - що він є самочинним будівництвом, натомість у звіті про оцінку експертом зазначено: «будинок внутрішньо в належному стані», натомість внутрішніх робіт у будинку нема, це обєкт самочинного будівництва, тобто висновок про належний стан не відповідає дійсності. Що взагалі даний обєкт як самочинно збудований, не міг піддаватись оцінці, арешту і реалізації. Крім того не було проведено оцінку земельної ділянки, що на думку представника є обовязковим і є порушенням при оцінці обєкта , що призвело до заниженої оцінки обєкта. З приводу допуску оцінщика до обєкта заявник пояснила, що вона не надавала доступу, оскільки її не повідомляли про проведення оцінки, і що державний виконавець приходив до неї додому лише один раз, і один раз перелазив через паркан. Заявник не заперечує, що вона знала про наявне судове рішення і про відкрите виконавче провадження, що до даного часу не виконувала рішення і не вживала до цього заходів через відсутність коштів і через те, що з даним рішенням вона не згодна і вважає себе не винуватою та не є боржником перед ОСОБА_5. Постанову від 28.04.2017р. отримала, з даною постановою боржник згодна і дану постанову не оскаржувала. Всю кореспонденцію на пошті отримував її син, який всі документи віддавав її представникам, тому вона з ними не знайомилась.

Державний виконавець Шкред І.Ю. скаргу не визнала, свої дії вважає правомірними, такими, що відповідають закону Про виконавче провадження; просила у скарзі відмовити.

Представник стягувача скаргу не визнала, дії держвиконавця, повязані з проведенням оцінки майна боржника вважає правильними і законними; просила врахувати, що виконавче провадження існує з 2013 року, і на даний час боржником взагалі не виконувалось; що боржник протягом всього цього періоду ухиляється від виконання рішення, що вказаний будинок (3/4) це єдине виявлене майно, належне боржнику, на яке може бути звернуто стягнення; що протягом декількох років виконавцем вживаються заходи по оцінці майна, але боржник не надавав доступу до обєкту, і що в 2017 році держвиконавцем було призначено субєкта для оцінки майна, стягувачем було авансовано витрати на оцінку майна, оцінка не відбулась через причини, що залежать від боржника; повторно держвиконавець виніс постанову про призначення оцінки 28.04.2017р., при цьому оцінювач визначався за інформацією у відповідних реєстрах, серед тих, чия робота фінансується за укладеним на державному рівні договором (тобто не за рахунок стягувача). Просила врахувати, що оцінювач ОСОБА_3 має відповідне кваліфікаційне свідоцтво, установа, якій доручено оцінку , має сертифікат, дані обставини держвиконавцем перевірялись, а наданий звіт про оцінку підписаний і затверджений як виконавцем оцінки, так і керівником субєкту оціночної діяльності, відповідає всім вимогам до даного документу. Постанова від 28.04.2017р. була направлена боржнику простою поштою, що відповідає вимогам закону про виконавче провадження, постанова була отримана боржником, крім того відомості про постанову є у відкритому доступі в реєстрі виконавчих проваджень; боржник просто зловживає своїми правами і має намір зірвати розпочатий процес реалізації майна. Звіт про оцінку так само був направлений боржнику держвиконавцем у серпні 2017р. за її адресою, тобто належним чином. Крім того, повторно направлявся рекомендованим листом. Також стягувач просив врахувати, що боржником пропущено строк оскарження (10 днів), що є підставою для залишення скарги без розгляду. У разі поновлення строку, просила у скарзі відмовити і врахувати, що у скарзі не вказано конкретно, які саме дії виконавця оскаржуються; з приводу ознайомлення оцінювача з обєктом оцінки, просила врахувати, що порушень з цього приводу нема, оцінка визначена порівняльним способом, при достатній для того у оцінювача інформації; що законом про виконавче провадження в новій редакції не передбачено обовязкове рецензування оцінки майна. Оцінювачем за основу прийнята ринкова база оцінки, що відповідає вимогам постанови КМУ №1440 , з урахуванням стандарту №1. Вартість земельної ділянки не визначалась, оскільки земельна ділянка не приватизована і дана обставина не може вплинути на оцінку будинку. Питання з приводу того, чи є даний обєкт самочинним і чи може він бути арештований та переданий на реалізацію, та чи може на нього бути звернуто стягнення, вже вирішено, і з цього приводу є судове рішення, яким у скарзі боржнику було відмовлено. Також просила врахувати, що боржником не надано альтернативної оцінки обєкту , тому передчасно говорити про порушення прав боржника проведеною оцінкою. Просила відмовити у скарзі і відмовити у зупиненні реалізації майна, оскільки це потягне додаткові витрати на організацію торгів, затягне виконавче провадження, призведе до необхідності нової оцінки і суттєво порушить права стягувача, які впершу чергу мають бути захищені у виконавчому провадженні при виконанні законного судового рішення.

Дана скарга має розглядатись в даному суді, який видав виконавчий документ, в порядку ст.ст.383-386 ЦПК України. При розгляді скарги з наданих доказів встановлено:

Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу 20.02.2013р. проголошено рішення яким позов задоволено, стягнуто на користь позивача з відповідача суму боргу 528808грн. (еквівалент 66159доларів США). За даним рішенням 15.04.2013р. видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області від 23.05.2013р. відкрито виконавче провадження.

Постановою від 27.03.2017р. держвиконавець призначив субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи».

Постановою від 28.04.2017р. призначено ТОВ «Приватна експертна група» в особі директора ОСОБА_6, який має сертифікат №233/17 від 22.03.2017р., строк дії до 22.03.2020р., експертом у виконавчому провадженні з примусового виконання даного виконавчого листа. Даній установі доручено надати звіт про незалежну оцінку описаного майна. Експертів попереджено про кримінальну відповідальність. В поставної є припис: ТОВ «Приватна експертна група» в особі директора ОСОБА_6, ознайомлений 10.07.2017р., підпис.

Повідомлення з направленням для ознайомлення вказаної постанови боржнику державним виконавцем виконано 28.04.2017р. згідно наданому реєстру відправлень - відправлено ОСОБА_1 28.04.2017р., відправлено боржнику на адресу вул. Ломоносова, 11- зазначеною у виконавчому документі. І як пояснила боржник, вона дійсно проживає за вказаною адресою.

Повідомлення із звітом про оцінку майна боржника направлено стягувачу і боржнику державним виконавцем 10.08.2017р., зокрема боржнику на адресу вул. Ломоносова, 11- зазначену у виконавчому документі. І як пояснила боржник, вона дійсно проживає за вказаною адресою.

Звіт про оцінку 3/4 частини житлового будинку, площа 68,3кв.м, адреса Київська обл.., м. Бровари, вул. Ломоносова, буд.11, - дата оцінки: 17липня 2017р., підписаний директором ТОВ «Приватна експертна служба» ОСОБА_6, оцінювачем ОСОБА_3 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 8.09.2012р. МФ №8464), скріплений печаткою даного підприємства. Згідно наявного у звіті Висновку про вартість нерухомого майна, - вартість обєкта оцінки на дату оцінки 17.07.2017р. становить 366525грн. використаний курс НБУ на дату оцінки 1 долар США = 26,017657грн. Підстава проведення оцінки: постанова про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №38100011 від 28.04.2017р., замовник: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області, мета оцінки: визначення вартості обєкта оцінки для продажу на конкурсних засадах. База оцінки відповідає ринковому виду вартості. Методичний підхід: порівняльний. Термін дії Звіту- 6 місяців від дати оцінки.

Згідно відстеження поштового відправлення- даний звіт відправлено рекомендованим листом, отримано 23.10.2017р.

ОСОБА_1 12.01.2015р. видала довіреність семи представникам.

Згідно наданої боржником ОСОБА_7 №1/01/11-17, ТОВ «РМ Консалтинг», на звіт про незалежну оцінку вартості нерухомого майна (даного обєкту), - підстава- ст.13 закону Про оцінку майна , майнових прав, мета рецензування критичний розгляд Звіту та надання висновків щодо відповідності звіту вимогам НПА з оцінки майна , повноти, достовірності , обєктивності , професійності оцінки. ОСОБА_7 ОСОБА_8, фізична особа оцінювач. Строк рецензування- 1.11.2017р. В даній ОСОБА_7 в р.3 зазначено висновки рецензента, що при виконанні Звіту оцінки юр.особа ТОВ «Приватна експертна служба» і фізична особа ОСОБА_3 посилались на кваліфікаційні свідоцтва, які дають право провадження професійної оціночної діяльності; Виконавцем прийнята ринкова база оцінки, яка представлена ринковою вартістю, яка відповідає вимогам нормативно-правових актів: Нац.стандарту №1, затвердженого постановою КМУ №1440 від 10.09.2002р., Закону «про виконавче провадження, договору про незалежну оцінку та іншим НПА; Зібрані виконавцем Звіту вихідні дані та необхідна інформація стали достатніми для проведення відповідних обрахунків та визначення величини вартості; Звіт, що рецензується, за формою подання матеріалів, обґрунтованістю вихідних даних та застосуванням в процесі оцінки технічних прийомів та методичних підходів відповідає вимогам НПА з оцінки майна, зокрема закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Використані у Звіті методичні підходи та оціночні процедури стали достатніми для можливого достовірного визначення вартості. Відповідно до мети оцінки у Звіті визначалась ринкова вартість. В графі «зауваження» зазначено, що, зокрема, 1- в звіті допущені описки, 2 при розрахунку домоволодіння оцінювачем не визначена вартість земельної ділянки обєктів порівняння; 3 встановлено, що були проведені будівельні роботи з реконструкції будинку, змінена площа та цільове призначення будинку, здійснюється експлуатація будинку без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку; Загальний висновок: Звіт про незалежну оцінку майна за формою подання матеріалів, обґрунтованістю вихідних даних та застосуванням в процесі оцінки технічних прийомів не повною мірою відповідає вимогам НПА з оцінки майна та містить суттєві недоліки, які вплинули на достовірність оцінки майна. Звіт в цілому відповідає вимогам НПА з оцінки майна, але має недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, та може використовуватись з метою, визначеною у звіті після виправлення недоліків.

З інформації з реєстру виконавчих проваджень видно, що за період з 22.05.2013р - і по 2017р. у виконавчому провадженні було звернуто стягнення на майно боржника, арештовано майно божника (3/4 частки будинку), призначались чисельні виконавчі дії, в тому числі з залученням працівників поліції, вживались примусові заходи: доставку приводом боржника, виносились постанови про оцінку арештованого майна боржника, остання - 28.04.2017р.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що в ньому виконавець вчиняв виконавчі дії, направлені на пошук майна боржника, щодо його опису, визначення ціни та інші виконавчі дії, направлені на виконання рішення суду. , здійснювались неодноразові виходи за місцем проживання боржника - і вказаного будинку, зокрема акти від 24.04.2014р., 13.05.2014р, 3.06.2014р., 11.06.2014р., 20.01.2016р. ; виконавець звертався до суду з поданням про надання дозволу на примусове входження, після чого зміг скласти акт опису майна.

Згідно технічного паспорту на будинок, - нерухомим майном є жилий будинок 1963 року забудови, є прибудови 2010 року зведення.

Згідно наявної довідки - боржник зареєстрована за даною адресою на постійне місце проживання. З даних двох документів слід встановити, що будинок не є незакінченим будівництвом, яке не може розглядатись як обєкт нерухомого майна, а є обєктом нерухомого майна - житловим будинком і з таким самим цільовим призначенням.

Згідно статті 57 Закону «Про виконавче провадження» - Оцінка майна боржника - визначення вартості майна боржника - здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. 2. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. 3. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна… виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання. 4. У разі якщо визначити вартість майна складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна. 5. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. 6. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Згідно ст.61 закону ч.1 реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч.8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна незалежно від вартості такого майна. ч. 3. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому ст.57.

Згідно ст.20 Закону - ч.1. для зясування та розяснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання. 2. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. 3. Експерт або спеціаліст зобовязаний надати письмовий висновок, а субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові. 5. Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необєктивну оцінку майна субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

Згідно ст.23 закону- ч.4 - експерт, спеціаліст, субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їхніми представниками або іншими особами, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або якщо є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Згідно ст. 3 Закону «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі: закон про оцінку майна), - оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Згідно ст. 4 Закону про оцінку майна - професійна оціночна діяльність може здійснюватися у таких формах: практична діяльність з оцінки майна, яка полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов'язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна; консультаційна діяльність, яка полягає в наданні консультацій з оцінки майна суб'єктам оціночної діяльності, замовникам оцінки та (або) іншим особам в усній або письмовій формі; рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам НПА з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та НПА з оцінки майна. Практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону. Діяльність судових експертів, пов'язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.

Згідно ст.5 цього закону - суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання -зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 6 цього закону- оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Згідно ст.9 цього закону - положення (національні стандарти) оцінки майна визначають випадки застосування оцінювачами методичних підходів оцінки ринкової вартості майна та випадки і обмеження щодо застосування методичних підходів до визначення неринкових видів вартості майна. При цьому, якщо законами або нормативно-правовими актами КМУ, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно ст.12 цього закону - Звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно - правової бази з оцінки майна.

Згідно ст.13 цього закону - Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Як розяснено в п. 24 постанові Пленуму ВССУ №6 від 7.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», - у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

З наданих доказів і встановлених обставин суд дійшов таких висновків:

Постанова про залучення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання , а також наступна постанова про залучення експертної установи для проведення оцінки майна не суперечить вимогам закону про виконавче провадження і закону про оцінку майна та майнових прав і самому змісту і меті виконавчого провадження. Даними законами передбачено право виконавця залучати як експертів - у випадках, передбачених ч.1 ст.20 закону, так і оцінювачів для проведення оцінки майна в процесі виконання рішення і звернення стягнення на майно боржника. У даному випадку виконавець мав підстави згідно ст.20 закону для залучення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання , і не мав заборони щодо призначення такої оцінки експертній установі. Суд не вбачає в цьому суттєвих суперечностей, оскільки такими діями державний виконавець вчиняв дійові заходи щодо визначення вартості майна боржника - для оцінки арештованого майна перед виставленням його на продаж (реалізацію). І в цілому дані дії відповідають вимогам закону, не виходять за межі повноважень виконавця, є обґрунтованими, правомірними.

Суд враховує, що постанова від 28.04.2017р. боржником не оскаржена у встановлені строки і не оскаржена у даній скарзі, при зясуванні даного питання це підтвердив заявник (боржник) і її представник. Тому аналіз змісту самої постанови, відповідність її форми - суд не піддає аналізу в цій справі, виходячи з того, що дана постанова винесена уповноваженою посадовою особою, підлягає виконанню, і була законною підставою для проведення оцінки майна. А така виконавча дія - як проведення оцінки нерухомого майна з залученням спеціалістів, відповідає вимогам закону про виконавче провадження і закону про оцінку майна.

З одних лише формальних підстав не відповідностей у назвах та термінах, вжитих у даній постанові, вона не може бути визнана незаконною чи протиправною, та не може бути скасована, а дії державного виконавця по винесенню даної постанови не можуть бути визнані протиправними, як такі , що відповідають закону, вчинені процесуально вірно, обґрунтовано, своєчасно і доцільно. Суд виходить з того, що державний виконавець, призначаючи оцінку нерухомого майна боржника у даному випадку діяв у відповідності до вимог закону, не вийшов за межі своїх повноважень, і дані дії вчинив саме з метою, для якої ці повноваження йому надано.

Постанова направлена простою поштою, що відповідає вимогам закону про виконавче провадження, тому такі дії виконавця не можна вважати протиправними.

Закон застосовує два терміни для визначення ціни майна «оцінка майна» і «визначення вартості майна», що є в даному сенсі синонімічними. Незважаючи на те, що в постанові виконавець вказав на залучення експерта, фактично в даному випадку виконавчою дією є проведення оцінки майна з залученням спеціаліста - субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, що відповідає вимогам закону.

Статтею 14 закону передбачено вимоги щодо професійної підготовки оцінювачів. Статтею 15 передбачено кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Статтею 17 передбачено ведення Державного реєстру оцінювачів. Статтею 18 передбачено сертифікат суб'єкта оціночної діяльності. Статтею 22 передбачено ведення Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності.

Встановлено, що оцінювач і установа, що є суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, у складі якої працює оцінювач, - що надали висновок про вартість майна (звіт про оцінку майна) відповідають вимогам, передбаченим у ст.ст. 3, 5, 6 Закону про оцінку майна відсутні підстави, передбачені у ст.23 закону про оцінку майна- які б виключали участь конкретного оцінювача чи субєкта оцінювання у випадку оцінки майна боржника ОСОБА_1.

Статтею 8 цього закону встановлені обмеження щодо проведення оцінки майна і таких обмежень, які б могли бути застосовані до даного випадку з оцінкою майна боржника ОСОБА_9p; не встановлено.

Тому дії державного в цій частині щодо визначення субєкта оцінювання - відповідають вимогам закону, є правомірними.

Що стосується самого Звіту про оцінку майна (висновку про його вартість), то він зроблений уповноваженими особами, обґрунтовано, на підставі постанови державного виконавця, винесеною в межах повноважень. Тобто процесуально правильно, і в цьому сенсі нема підстав для визнання оцінки протиправною чи незаконною. Наданий Звіт про оцінку майна відповідає вимогам ст. 12 закону про оцінку майна.

Відсутні підстави для застосування у даному випадку вимог , які закон встановлює для проведення судової експертизи, на що посилається заявник у скарзі. Всі дії державного виконавця по проведенню оцінки майна врегульовані статтею 57 Закону про виконавче провадження і законом про оцінку майна. Зокрема, відсутні підстави для попередження про кримінальну відповідальність оцінювача майна- субєкта оціночної діяльності, оскільки даним законом встановлено інший вид відповідальності цього субєкта. Тому посилання заявника на відсутність попередження про кримінальну відповідальність оцінювача майна є такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки дана дія не є обовязковою , тому сама по собі не може тягти визнання недійсним наданого звіту про оцінку. Крім того, в постанові виконавця є відомості про попередження про кримінальну відповідальність, і на постанові наявний підпис керівника вказаної установи, якій доручено проведення оцінки майна. Сам звіт про оцінку підписаний як виконавцем- оцінювачем ОСОБА_3, так і керівником установи (субєкта господарювання), якій доручено зробити оцінку майна, тобто особою, попередженою про кримінальну відповідальність. Тому дана обставина, на яку посилається заявник у скарзі, не є підставою для визнання даного звіту недійсним. Більш того, не встановлені негативні наслідки, які б настали для заявника саме через дану обставину.

Посилання заявника, що оцінювач не дослідив обєкт, що на його думку потягло неправильне визначення його вартості, є такими , що не відповідають вимогам закону, враховуючи наведені у висновку спосіб дослідження: використаний порівняльний підхід, застосовані методичні матеріали, що в сукупності вказує на те, що всі дії виконавця були направлені на визначення дійсної ринкової вартості обєкту у спосіб і за підходом, встановленим законом. Закон не накладає на оцінювача при порівняльному підході дослідження для визначення ринкової вартості обовязкового безпосереднього обстеження окремих складових обєкту оцінки. Питання достатності обстеження вирішує особа, на яку покладено виконання даної оцінки. До того ж, про це зазначено і у рецензії, на яку посилається заявник. Крім того, суд враховує, що доступ до обєкту міг бути наданий лише боржником, який від цього фактично і тривалий час ухилявся, про що свідчать матеріали виконавчого провадження. Крім того, заявник посилається на те, що у разі внутрішнього обстеження будинку оцінювач дійшов би висновку, що стан його всередині є гіршим, ніж вказано у звіті. З цього приводу слід вважати, що у такому випадку це могло б призвести до визначення меншої вартості обєкту, - а не вищої, - натомість заявник оспорює оцінку майна, вважаючи її заниженою, що є нелогічним і суперечить одне одному. Тобто визначення оцінки без доступу до середини обкута дослідження, у даному випадку не є обставиною, що потягла заниження визначеної вартості обєкту, і тому не є такою, що призвело до порушення прав боржника. Представник заявника вважає оцінку, визначену у звіті, заниженою. Натомість сам боржник дану оцінку - при зясуванні даного питання судом - вважає завищеною, але назвати дійсну на її думку вартість обєкту не змогла, пояснивши, що його вартість становить 110000грн., потім заявила про суму 110000доларів США, після чого пояснила, що незалежно від того, чи завищена, чи занижена оцінка обєкта, вона з даним звітом не згодна, і не може визначити чи назвати дійсну ціну обєкту, і що у будь- якому разі вона б оскаржувала даний звіт.

Посилання заявника на замовлену ним рецензію даного висновку, як на таку, що доводить неправомірність даної оцінки, є такими, що не заслуговують на увагу. При цьому суд враховує, що виходячи зі змісту тих зауважень, які вказані у рецензії - вони стосуються певних технічних вад при оформленні документу, а не його суті і безпосередньо оцінки майна. Посилання в рецензії на невизначення вартості земельної ділянки порівняльних обєктів - як таке, що могло потягти за собою неправильне визначення вартості будинку - не відповідає вимогам закону, оскільки в даному випадку земельна ділянка не є власністю боржника, не виставляється на торги, тому відсутні підстави для її оцінки, а сам факт, що вказаний будинок розташований на земельній ділянці, що є у користуванні власника будинку, не є підставою для проведення оцінки земельної ділянки, і не є підставою для збільшення ціни обєкта, оскільки при визначенні ринкової вартості враховано місце розташування будинку (частина міста, навколишнє середовище, тощо), що дійсно має значення для визначення вартості обєкта нерухомості. Тому за даними підставами звіт про оцінку не може бути визнаний неправомірним чи незаконним. Посилання заявника на занижену оцінку вартості майна нічим не підтверджене, ніяких доказів з цього приводу суду боржник не надав. Тому відсутні підстави вважати, що даним звітом про оцінку порушено права боржника.

Посилання заявника на те, що даний обєкт є самочинним і тому не підлягав оцінці, - не відповідає вимогам закону, оскільки дане майно може бути піддане реалізації, і тому має бути оціненим. Більш того, даний обєкт оцінений як житловий будинок, а не як будматеріали, - що є на користь боржника, оскільки означає його більшу вартість. При цьому суд також враховує, що будинок у дійсності є жилим, оскільки як пояснила боржник - вона і її сімя проживають у цьому будинку, тому відсутні ознаки підміни цільового призначення обєкту.

Виходячи з вимог закону про виконавче провадження в новій редакції, та з вимог закону про оцінку майна, - не встановлено підстав для обовязкового рецензування звіту про оцінку. Щодо наданої рецензії, то суд також враховує, що дана рецензія була замовлена поза межами виконавчого провадження. З іншого боку її проведення не було у даному випадку обовязковим , оскільки закон про виконавче провадження в новій редакції, що діє з 2016 року, не передбачає її обовязкового проведення, а боржник не звертався до державного виконавця з відповідним клопотанням. Тому такі дії державного виконавця як не проведення рецензії звіту про оцінку - не суперечать вимогам закону, і тому відсутні підстави для визнання їх протиправними.

Таким чином, в межах заявлених обґрунтувань скарги суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця Шкред по проведенню оцінки майна неправомірними. Всі дії виконані в межах повноважень, при наявності підстав, у виконавчому провадженні при явній необхідності звернення стягнення на майно боржника, обґрунтовано, з дотриманням вимог закону і процедури.

Сам той факт, що постановою, винесеною в березні 2017р., було залучено оцінювача субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання (іншу установу), а постановою від 28.04.2017р. змінено виконавця оцінки і залучено іншу експертну установу для проведення оцінки майна, - стосується використання термінів при вчиненні процесуальних дії, направлених на оцінку (визначення вартості) арештованого майна перед його реалізацією, при цьому не змінена суть і зміст вказаної виконавчої дії. Заміна оцінювача (названого експертом у звязку з назвою установи, якій доручалось проведення оцінки) була викликана обєктивними обставинами, повязаними з оплатою даної роботи, такі дії направлені на досягнення мети реальної оцінки майна, що не суперечить змісту закону, що регулює дані виконавчі дії і дані правовідносини. При цьому суд також враховує, що вказані постанови не скасовані, є дійсними, і були достатньою, обґрунтованою та законною підставою для проведення оцінки майна вказаним субєктом (оцінювачем). І такі дії державного виконавця не можуть бути визнані протиправними та такими, що тягнуть за собою визнання неправомірним звіту про оцінку - з одних лише формальних підстав.

Суд дійшов висновку, що всі дії виконавця були направлені на оцінку майна у спосіб, визначений законом, скеровані на виконання судового рішення, вжиті правильно, відповідають суті та меті виконавчого провадження, відповідають правам та інтересам стягувача, чиї права так само мають бути забезпечені при виконанні судового рішення, і не суперечать правам та законним інтересам боржника, оскільки визначення ринкової вартості майна відповідає його дійсним інтересам і правам, а сам той факт, що стягнення на виконання судового рішення звертається на майно боржника, не можна розглядати як порушення прав боржника.

При наведених доказах і обставинах суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до даних вимог закону.

При розгляді даної скарги суд також враховує наступні обставини:

Згідно ст.18 закону про виконавче провадження - Обовязки і права виконавців, обовязковість вимог виконавців: ч. 1. Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 2. Виконавець зобовязаний: зокрема, 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Як розяснив Пленум ВССУ в постанові №6 від 7.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», - п3 - при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7ст.12).

Згідно ч.5 ст.19 Закону про виконавче провадження - боржник зобовязаний: зокрема, 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Згідно ч.6 ст.19 Закону - особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ст. 28 закону - надсилання документів виконавчого провадження ч. 1. Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З оглянутих матеріалів виконавчого провадження видно, що в ньому є акт опису та арешту майна, підписаний боржником, є заява боржника від 29.11.2013р., адресована виконавцю, є розписка про отримання одного рекомендованого листа за вказаною адресою, тобто дані документи вказують на те, що боржник своєчасно дізналась про наявність виконавчого провадження, знайомилась з документами у ньому , мала і має декілька представників, неодноразово зі скаргами на дії державного виконавця зверталась до суду. З даних обставин суд робить висновок, що боржник обізнана з необхідністю виконувати рішення, з тим, що накладено арешт на її майно, і що вчиняються певні дії, направлені на реалізацію вказаного майна вже на протязі декількох років. Тому посилання заявника, що вона не отримувала своєчасно постанову і листи, які були направлені їй державним виконавцем, суд вважає надуманими, повязаними з ухиленням боржника від виконання рішення та з метою створення перешкод у виконанні рішення. Встановлено, що боржник знала про наявність виконавчого провадження і саме вказану адресу вказала для направлення їй кореспонденції; що сам факт неотримання нею пошти від виконавця не означає невиконання виконавцем вимог закону щодо направлення постанов і повідомлень боржнику, а вказує на ухилення боржника від отримання такої кореспонденції. На запитання чому боржник не отримувала листи на пошті, вона пояснила, що всю пошту отримував її син і одразу передавав її юристам, тому вона не знайома з документами. Таким чином, в даному випадку вказані обставини свідчать не про порушення прав боржника державним виконавцем в процесі виконання рішення, а про недобросовісне використання своїх прав боржником.

Суд не вбачає порушень з боку державного виконавця в частині надсилання листів боржнику, з цього приводу права боржника не були порушені, і виконавцем були вжиті всі передбачені законом заходи для забезпечення рівних прав обох сторін у виконавчому провадженні, та для забезпечення, зокрема, права боржника бути обізнаним з усіма виконавчими діями, які плануються і проводяться. І в даному сенсі саме боржник є недобросовісним і не виконав вимог ст. 19 закону про виконавче провадження.

Згідно стю.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи. За змістом ст.383 та ст.386 ЦПК метою розгляду скарги є поновлення порушеного права сторони виконавчого провадження при виконанні рішення.

Як зазначено у постанові Пленуму ВССУ №6 , п.18- якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд не вбачає порушень прав боржника оскаржуваними діями державного виконавця, що також є підставою для відмови у скарзі.

Щодо строку оскарження:

Статтею 385 ЦПК України передбачено , що скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у 10- денний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Враховуючи, що письмового доказу на підтвердження того, що звіт про оцінку майна боржник отримала раніше, ніж вона визнає, то суд вважає можливим не залишати скаргу без розгляду з причини пропуск строку, а розглянути її по суті і у скарзі відмовити.

Щодо вимоги зупинити реалізацію майна, то суд виходить з наступного:

При розгляді даної скарги суд не вирішує питання щодо правильності призначення і проведення торгів, -розглядаючи скаргу лише в межах заявлених вимог і обґрунтувань.

Як розяснив Пленум ВССУ в постанові №6 від 7.02.2014р., п. 15 - при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Не знаходячи законних і достатніх підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна боржника, не знаходячи підстав для визнання неправомірною оцінки майна (звіту про оцінку), і відповідно не знаходячи підстав для задоволення скарги, суд не вбачає і підстав для зупинення передачі майна на реалізацію на час розгляду даної скарги та можливого її апеляційного оскарження.

Керуючись ст.387, ч.3 ст.209 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області ОСОБА_2 щодо оцінки нерухомого майна боржника неправомірними, про визнання неправомірною оцінки нерухомого майна боржника, та про зупинення передачі майна на реалізацію - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 5 днів з дня оголошення.

Суддя Т.В. Селезньова