04.01.2017 Єдиний унікальний № 371/1598/16-ц
Провадження 2/371/745/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

4 січня 2017 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.

за участю секретаря судових засідань - Смиченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) 19 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 квітня 2002 року. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки склались невдало. Протягом останнього часу між ними виникають проблеми в спілкуванні, конфліктні ситуації, що негативно впливає на подружнє життя, чим створилась неможливість подальшого сумісного проживання.

Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання та ведення господарства припинено.

У судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю.

Сторони заявили обопільну заяву про те, що часу на примирення їм непотрібно.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2002 року. Зазначена обставина, підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с. 3).

Від спільного шлюбу позивач з відповідачем мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана обставина, що встановлена судом, підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 4).

Позивач на примирення не згодна, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу.

Причиною розладу в сім'ї стали непорозуміння та суперечки між подружжям, внаслідок чого позивач та відповідач перестали проживати однією сім'єю.

Судом встановлено, що розлад в сім'ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям, а саме непорозуміння та сварки суперечать інтересам позивача.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, яка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 23 квітня 2002 року за актовим записом № 26.

Після розірвання шлюбу присвоїти позивачу прізвище "ОСОБА_2".

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис Гаврищук А.В.

Згідно з оригіналом

Суддя

Гаврищук А.В.