АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/2731/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1993/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 2 листопада 2015 року,

встановила:

В липні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 25.03.2011 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки. На підставі вказаної заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1. Підписавши заяву ОСОБА_2 приєднався та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування від 25.03.2011 року та засвідчив свою згоду з банком документообороту, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних документів, як шляхом власноручного підписання акту, так і шляхом накладення електронного підпису.

Свої зобов'язання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитний ліміт в сумі 39 000 грн.

Однак своїх зобов'язань за кредитним договором з повернення кредиту відповідач не виконав, а тому станом на 23.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 49165,20 грн., яка складається з наступного: 29728,28 грн. - заборгованість за кредитом; 19436,92 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

В зв'язку з припиненням ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності даний позов пред'явлений до ОСОБА_1, оскільки саме він, як фізична особа, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними зі здійсненням ним підприємницької діяльністі.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором банківського обслуговування № Б/Н від 25.03.2011 року в розмірі 49165,20 грн.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2015 року позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 49165,20 грн. заборгованості за кредитним договором від 25.03.2011 року, яка виникла станом на 23.06.2015 року та 491,65 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції провів розгляд справи за його відсутності, разом з тим не повідомивши його про судові засідання, що позбавило його права на подання доказів та спростування доводів позивача. Задовольнивши позов в повному об'ємі суд не звернув уваги на сплив позовної давності, неправильно встановив дійсні обставини справи, поверхнево та однобічно провів оцінку доказів.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що боржник ОСОБА_2 не виконав перед Банком своїх зобов'язань за кредитним договором, укладеним з дотриманням вимог цивільного законодавства, тому сума боргу підлягає стягненню в повному об'ємі.

Такий висновок суду слід визнати обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.03.2011 року ФОП ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки.

Підписавши заяву ОСОБА_3 приєднався та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку, тарифами банку, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування від 25.03.2011 року та засвідчив свою згоду з банком документообороту, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних документів, як шляхом власноручного підписання так і шляхом накладання електронного підпису.

25.03.2011 року на поточний рахунок НОМЕР_1 відповідачу було встановлено кредитний ліміт 10000 грн., а 23.08.2011 року кредитний ліміт був збільшений до 39000 грн.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Згідно з п. 3.2.1.1.3. вказаних Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов встановлено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»).

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.2.1.2.3.4. Умов передбачено обов'язок клієнта сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за яким сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки за невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

Відповідач свої грошові зобов'язання перед банком не виконує. Згідно з розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором станом на 23.06.2015 року складає 49165,20 грн., з яких 29728,28 грн. - заборгованість за кредитом та 19436,92 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 07.08.2014 року, про що внесено запис 5003316.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта про сплив позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК, України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Згідно з п. 3.2.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг строки позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм та ураховуючи те, що відповідач, відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України приєднався та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку, тарифами банку, про що зазначено в підписаній ним заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування від 25.03.2011 року та засвідчив свою згоду з банком документообороту, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних документів, як шляхом власноручного підписання так і шляхом накладання електронного підпису, колегія суддів приходить до висновку, що сторони з дотриманням приписів ч. 1 ст. 259, ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України домовились у письмовій формі про збільшення позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів до п'яти років.

Враховучи встановлені вище обставини, дату звернення до суду Банком з даним позовом - липень 2015 року, доводи апелянта щодо спливу позовної давності не можна визнати обґрунтованими.

З доданого до позову розрахунку заборгованості, який апелянтом не спростований, вбачається, що заборгованість за договором станом на 23.06.2015 року складає 49165,20 грн.

Таким чином вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають повному задоволенню, про що правильно зазначив суд в оскаржуваному рішенні.

При цьому слід зауважити, що, як вбачається з матеріалів справи, при вирішенні питання щодо розгляду справи в заочному порядку судом не було враховано відсутність даних щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи.

Однак враховуючи, що допущене судом порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи і було усунуто судом апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 309 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни або скасування рішення суду.

Розподіл судових витрат між сторонами проведений судом з дотриманням ст. 88 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 2 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Огороднік І.В. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27