АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/4134/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Андрієнко А.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Технокомплекс» про визнання зобов'язання припиненими,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Технокомплекс» про визнання зобов'язання припиненими - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Технокомплекс», в якому просила

- визнати припиненим грошове зобов'язання ОСОБА_1 за договором кредиту № 12/13-UAU-AK від 24 грудня 2013 року, укладеного між сторонами;

- визнати припиненим зобов'язання за договором поруки № 12/13-UAU-AK від 24 грудня 2013 року, укладеного між сторонами та третьою особою.

Посилається на те, що 24 грудня 2013 року між ПАТ КБ Експобанк» та нею було укладено договір кредиту № 12/13-UAU-AK, за яким, їй було надано кредит у сумі 450 000,0 грн., з процентною ставкою у розмірі 21% річних та кінцевим терміном повернення не пізніше - 23 грудня 2016 року в цей же день, 24 грудня 2013 року між відповідачем та третьою особою було укладено договір поруки № 12/13-UAU-AK.

10 квітня 2015 року між позивачкою та третьою особою було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого, до неї перейшло право вимоги у ПАТ КБ «Експобанк» сплати грошових коштів у розмірі 299648,67 грн. В подальшому, вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про проведення списання грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_1 у розмірі 295794,75 грн. в рахунок погашення грошових зобов'язань за кредитним договором № 12/13-UAU-AK від 24 грудня 2013 року. Однак, її звернення щодо списання грошових коштів з банківського рахунку на погашення кредитної заборгованості були залишені без задоволення з посиланням на неможливість під час тимчасової адміністрації та ліквідації банку провести зарахування грошових коштів на погашення кредиту за рахунок коштів, розміщених на банківському рахунку, з посиланням на ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На її думку, вищезазначені дії банку є неправомірними, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 24 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1. якого, позивачці було надано кредит на умовах забезпеченості, його цільового використання, строковості, повернення та платності у сумі 450 000,0 грн.

За користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 21 % річних. Розмір процентів за користування кредитом є фіксованим.

Позичальник ОСОБА_1 повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком (додаток №1 до цього договору), але не пізніше 23 грудня 2016року ( п.1.2., 1.3 кредитного договору) (а.с.4-5).

ТОВ «Фірма»Технокомплекс», відповідно до договору поруки від 24 грудня 2013 року, зобов'язалося солідарно з позичальником ОСОБА_1 відповідати в повному обсязі, як і позичальник, зокрема за повернення кредиту у сумі 450 000,00 грн. (а.с. 6-7).

Поручитель та позичальник цим надають кредитору доручення списувати з своїх рахунків кошти для виконання цього договору і договору кредиту (договірне списання) (п.1.3. договору поруки).

30 серпня 2013 року між АТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Фірма «Технокомплекс» було укладено договір № 14729 банківського рахунку НОМЕР_1, відповідно до п.1.1., банк, відкрив клієнту ТОВ «Фірма «Технокомплекс» поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та/або іноземній валюті та здійснює його (їх) обслуговування (а.с.8-13).

10 квітня 2015 року між ТОВ «Фірма «Технокомплекс» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1. якого, новий кредитор ОСОБА_1 стає кредитором боржника - ПАТ «КБ «Експобанк» за договором № 14729 банківського рахунку НОМЕР_1 від 30 серпня 2013 року у сумі 290983,83 грн. та додатку №3 до договору № 14729 банківського рахунку зі спеціальним режимом використання 9001 від 30 серпня 2013 року в сумі 8664,84 грн., що разом складає 299648, 67 грн. (а.с. 18-19).

До нового кредитора перейшло право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного виконання зобов'язань боржника, викладених у договорі банківського рахунку, а боржник зобов'язується перед новим кредитором належно виконати свої зобов'язання. За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі, зазначеному у п.1.1 цього договору (п.1.3. договору відступлення права вимоги ).

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок (рахунки), відкритий (ті) клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством, тарифами банку та цим договором (п.1.4 договір № 14729 банківського рахунку НОМЕР_1 від 30 серпня 2013 року).

Клієнт має право розпоряджатися коштами на своєму рахунку (рахунках) на свій розсуд та відповідно з діючим законодавством України та вимогами НБУ (п.3.2.1 договір № 14729 банківського рахунку НОМЕР_1 від 30 серпня 2013 року).

Судом встановлено, що позивачка, неодноразово зверталась до відповідача з заявами про проведення зарахування грошових коштів, які перебувають на банківському рахунку в рахунок погашення виниклої кредитної заборгованості, а в подальшому і щодо визнання припиненими зобов'язань, а саме: зобов'язання ОСОБА_1 за договором кредиту № 12/13-UAU-AK від 24 грудня 2013 року, укладеного між нею та відповідачем; зобов'язання за договором поруки, укладеного між ОСОБА_1, ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Фірма»Технокомплекс».

Позивач посилається на те, що банк безпідставно відхилив її клопотання про проведення перерахунку грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку, відповідно до договору № 14729 банківського рахунку НОМЕР_1 в рахунок погашення виниклої кредитної заборгованості, з порушенням ч.1 ст. 1066 ЦК України.

На підставі постанови Правління НБУ від 22 січня 2015 року № 41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 15 «Про початок процедури ліквідації АТ «КБ «Експобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Експобанк» призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Експобанк» запроваджено строком на один рік з 26 січня 2015 року по 25 січня 2016 року включно.

29 грудня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 245 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Експобанк» та делегування повноважень ліквідатора», яким, строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Експобанк» продовжено на строк по 31 березня 2017 року.

Враховуючи те, що у відповідача розпочата процедура ліквідації, до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються не норми ЦК України, а спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинних шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Процедуру щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює ці правовідносини.

Стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку, в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, норми наведеного Закону стосуються не лише вкладів фізичних осіб, але й регулюють будь-які відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідацією банків, у тому числі відносини з клієнтами - фізичними особами, юридичними особами, іншими учасниками господарської діяльності банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом, нарахування відсотків за зобов'язанням банку перед кредиторами.

Пунктом 8 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд не відшкодовує, зокрема кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Статею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, а також оплату витрат та здійснення платежів.

Тобто, в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим припинення зобов'язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку ст.52 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не допускається.

Встановивши обставини справи, враховуючи правові позиції висловлені Верховним Судом України у справі № 6-43цс15, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону України від 16.07.2015 року № 629-УІІІ, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ч.2 ст. 46 Закону була доповнена пунктом 8 згідно із Законом України № 629-УІІІ від 16.07.2015 року, який набрав чинності 12.08.2015 року, а спірні правовідносини виникли в квітні 2015 року.

Отже, до спірних правовідносин має застосовуватись Закон із останніми змінами від 02.03.2015 року.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.09.2014 року № 97, що було прийняте на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 року № 597 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», було розпочато з 25.09.2014 року процедуру виведення Банка з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.09.2014 року по 25.12.2014 року, яка була подовжена на один місяць по 24.01.2015 року. Згідно рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 15 від 26.01.2015 року розпочато процедуру ліквідації Банка та призначено ОСОБА_2 уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» строком на 1 рік з 26.01.2015 року до 25.01.2016 року включно.Рішеннями виконавчої дирекції ФГВФО № 245 від 29.12.2015 року, № 1050 від 16.03.2017 року подовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку по 31.03.2017 року включно, по 30.03.2018 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 1321 від 25.07.2016 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» призначено ОСОБА_4

10 квітня 2015 року, тобто під час дії в Банку ліквідаційної процедури, між позивачем та третьою особою був укладений договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.04.2015 року за реєстровим номером 696.

Відповідно до п 4.3 цього договору відступлення права вимоги перейшло до позивача в момент підписання договору, тобто з 10.04.2015 року.

Банк листом від 30.04.2015 року № 1601/2700 повідомив третю особу про визнання ТОВ «Фірма «Технокомплекс» кредитором і включення вимоги третьої особи в сумі 299 648,67 грн. до 7 черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «КБ «Експобанк», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.04.2015 року (протокол № 085/15), копія виписки з якого додана до матеріалів справи.

Згідно ст. 110 ЦК України особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 77 Закону про банки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону. Згідно ч. 8 Перехідних положень цього Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, після запровадження у Банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку.

Визначення терміну кредитор банку на момент початку ліквідації Банку, містилось у статті 2 Закону про банки, відповідно до якої під кредитором розуміється юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Отже, третя особа була визнана кредитором Банку ще до укладення нею з позивачем договору відступлення права вимоги, і на неї поширюються обмеження, встановлені частиною 3 статті 46 Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до яких під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів(обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Тобто, у будь-якому разі в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог кредиторів має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону, у зв'язку з чим припинення зобов'язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону, не допускається. (Постанова Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 333/4924/15-ц).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді