Справа № 357/1780/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
25 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, третя особа: Квартирно експлуатаційний відділ, про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом 20.02.2017 року мотивуючи тим, що 14.02.2017 року отримав виписку з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква № 2 від 09.02.2017 року, згідно якої було вирішено зняти його з квартирного обліку в зв`язку з тим, що він був звільнений з лав Збройних Сил України по закінченню контракту. Він прапорщик запасу, має військову вислугу більше 20 років, на квартирному обліку перебуває з 13.04.1994 року в складі три особи, пішов на пенсію у червні 2008 року, вид пенсії: за вислугу років і його залишили на квартирному обліку в загальній черзі відповідно до п.1 ст. 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року ( вихід на пенсію). Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Згідно п.1.4 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженої наказом Міністра Оборони України №737 від 30.11.2011 року військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Відповідно до ч.2 ст. 40 ЖК України та п.26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання жилих приміщень в Українській РСР не має підстав зняття його з обліку, тому позивач просить визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, яке оформлено протоколом № 2 від 09.02.2017 року про зняття його з квартирного обліку недійсним; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача, адвокат за договором, ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач представника до суду не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подано письмові заперечення проти позову в яких військова частина НОМЕР_1 просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Третя особа, Квартирно експлуатаційний відділ, представника до суду не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, представник за довіреністю у справі ОСОБА_3 подала до суду письмові пояснення у справі.

Враховуючи, що повідомлений належним чином відповідач не подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд в порядку ст. 224-226 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та облікової справи № 3, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України.

Судом встановлено, що за наказом командира військової частини НОМЕР_2 м. Біла Церква від 05.05.2007 року за № 97 ( а.с.5), старшого прапорщика ОСОБА_1 , старшину автомобільної роти підвозу боєприпасів на підставі витягу з наказу командира 8 армійського корпусу ( в/ч НОМЕР_3 ) від 06.04.2007 року № 5-ПМ, було звільнено з військової служби у запас за п. 63 п.п. «а» - після закінчення строку контракту. З 21.05.2007 року він вважається таким, що справи та посаду здав, виключеним зі всіх видів забезпечення з направленням для зарахування на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області. Звільнений із залишенням на квартирному обліку для отримання житлового приміщення за рахунок фонду МО України.

З наказу командира 8 армійського корпусу від 06.04.2007 року № 5-ПМ, ( а.с.35), вбачається, що ОСОБА_1 має вислугу років у Збройних силах: календарна 20 років 00 місяців, пільгова 20 років 01 місяць. Підлягає направленню на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області та звільняється із залишенням на квартирному обліку для отримання житлового приміщення за рахунок фонду МО України.

З матеріалів справи ( а.с. 8, 33-78) вбачається, що ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_6 , яка отримала вказане житло на підставі ордеру № 000936 від 22.01.2008 року та приватизувала його. Позивач та члени його сім`ї власного домоволодіння не мають.

Відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 № 2262-XII, право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення ( а.с.9), ОСОБА_1 з березня 2008 року перебуває на пенсії за вислугу років.

Згідно із випискою з протоколу № 4 від 13.04.1994 року засідання комісії військової частини НОМЕР_4 ( а.с.37) ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було взято на квартирний облік з 24.03.1994 року.

Згідно із протоколом № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_5 від 12.08.2002 року ( а.с.39), ОСОБА_1 в складі сім`ї 3 особи, було поставлено на квартирний облік військової частини НОМЕР_5 з 13.04.1994 року.

Згідно із протоколом № 98 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 03.01.2007 року ( а.с.42), ОСОБА_1 в складі сім`ї 3 особи, було поставлено на квартирний облік військової частини НОМЕР_5 з 13.04.1994 року.

Вказані рішення житлової комісії на даний час не скасовані, отже є чинними.

Судом встановлено, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 2 від 09.02.2017 року ( а.с.4), старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у військовій частині на якому він перебував з 13.04.1994 року в складі сім`ї 3 особи, відповідно до наказу МО України № 737 від 30.11.2011 року п. 2.16 зі змінами, в зв`язку з тим, що був звільнений з лав Збройних Сил України по закінченню контракту.

Відповідно до п. 3.10 Наказ Міністра оборони України від 06.10.2006 року №577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень (який діяв на час звільнення позивача з військової служби), військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Якщо військовослужбовець, який перебуває на обліку, обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку реєстрації, інший населений пункт, відповідний командир військової частини за проханням військовослужбовця за 6 місяців до звільнення в запас або у відставку за віком подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційного органу необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби.

Він також може скористатися правом отримати житлове приміщення після звільнення з військової служби від виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.

Отже, позивачу, який був звільнений з військової служби у запас, відповідно до вказаних положень було гарантовано право залишитися на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

А тому з врахуванням наведених вище правових норм суд вважає, що позивач мав право після звільнення зі служби залишатися на квартирному обліку у військовій частині за останнім місцем проходження служби.

Відповідно до п.29 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», яка є чинною, право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадку виходу на пенсію.

Згідно з п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ № 1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Крім того, у ст.40 ЖК України також передбачено підстави для зняття громадян з квартирного обліку.

Так, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 11) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Згідно з п.1.11 вказаної вище Інструкції усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку.

А як передбачено п.2.4 Інструкції, на облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженого командиром цієї військової частини.

Підставою для зняття позивача з квартирного обліку житлова комісія військової частини зазначила п. 2,16 наказу МО України № 737 від 30.11.2011 року.

Так, відповідно до п 2.16 наказу МО України № 737 від 30.11.2011 року, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Якщо військовослужбовець, який звільняється в запас або у відставку за віком, перебуває на обліку та обирає для проживання після звільнення з військової служби з урахуванням існуючого порядку реєстрації інший населений пункт (якщо обирає для проживання після звільнення з військової служби гарнізон міста Києва, рішення про можливість постановки його на квартирний облік у гарнізоні міста Києва приймає Міністр оборони України), відповідний командир військової частини за його рапортом за 6 місяців до звільнення в запас або відставку за віком подає до військового комісаріату і КЕВ (КЕЧ) району, що знаходяться за обраним місцем проживання, необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання жилого приміщення. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання жилого приміщення у військовому комісаріаті він знімається з обліку за останнім місцем служби.

Якщо військовослужбовці, звільнені з військової служби з інших підстав, виявляють бажання отримати жилі приміщення не за місцем перебування на обліку, такі військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями за обраним місцем постійного проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районних державних адміністрацій на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.18 вказаного наказу, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається облікової справи ОСОБА_1 , він був звільнений у запас із залишенням на квартирному обліку для одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України, він не перебуває на квартирному обліку у відділі обліку та розподілу житлової площі Білоцерківської міської ради, зареєстрований та проживає разом із сім`єю у м. Біла Церква та не забезпечений житлом для постійного проживання, тому підстав для зняття позивача разом із членами його сім`ї з квартирного обліку суд не вбачає.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому визнає рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 2 від 09.02.2017 року, про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , недійсним та зобов`язує військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква.

Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду ( а.с.1), тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.40 ЖК України, Наказом Міністра Оборони України № 737 від 30.11.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 10.01.2012 року за № 24/20337, «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року №577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», п.29 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215. 224-228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.

Визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 2 від 09.02.2017 року, про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , недійсним.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О. В. Бондаренко