АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/796/2017 Головуючий в 1 інстанції - Антонова Н.В.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення відповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між нею та відповідачем.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також зазначила, що спільне подружнє життя та спільне господарство з відповідачем були припинені з 26 жовтня 2015 року, після того, як стало відомо про розпусні дії відповідача по відношенню до спільної малолітньої дочки.

Крім того зазначила, що наразі займається домашнім господарством і доглядом за дитиною, постійного прибутку не має, а до відновлення психологічного стану дитини не може її залишити та влаштуватись на роботу.

Водночас, відповідач має хороше здоров'я, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, зареєстрований фізичною особою - підприємцем, свого часу займався роздрібною торгівлею хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами, а тому має змогу приймати фінансову участь в утриманні і лікуванні малолітньої дочки. Однак, з огляду на те, що відповідач останнім часом не здійснює підприємницької діяльності, його дохід є нерегулярним та мінливим.

Зважаючи на викладене, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, а також додаткові витрати на лікування та відновлення психологічного стану здоров'я доньки, внаслідок розпусних дій відповідача у розмірі 15 000, 00 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрати на утримання дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Києва, і.п.н. НОМЕР_1, проживає за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, проживає за адресою АДРЕСА_2) на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотирьох тисяч гривень) гривень 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 08.07.2016 року, і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Києва, і.п.н. НОМЕР_1, проживає за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, проживає за адресою АДРЕСА_2) додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць у розмірі 4000 (чотирьох тисяч) 00 коп. допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Києва, і.п.н. НОМЕР_1, проживає за адресою АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 1102 (тисячу сто дві) гривні 40 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його змінити та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 368,4 грн., а в задоволені позовних вимог про стягненні додаткових витрат на утримання дитини просив відмовити.

В скарзі посилався на те, що рішення не в повній мірі ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, при цьому суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення в частині стягнення аліментів у розмірі 4 000 грн. 00 коп. та додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 15000 грн. Зазначив, що стягнення 4000 грн. щомісячно аліментів ставить його у важке матеріальне становище. Вказував, що справедливим є розмір аліментів в сумі 368,4 грн. (30% від 1228грн. - прожитковий мінімум для дитини відповідного віку). Крім того зазначив, що рішення в частині стягнення додаткових витрат є необґрунтованим, а вказані позовні вимоги є недоведеними .

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач доводи скарги підтримав.

Представник позивача проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положеннями ст. 181 СК України, роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам ухвалене рішення не відповідає.

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Тому, суд визначаючи розмір аліментів зобов'язаний був, врахувавши всі обставини справи визначити належний розмір аліментів, встановити обставини, що мають значення для справи, надати їм юридичну оцінку та оцінити всі докази.

Про те, суд першої інстанції вищезазначених вимог не дотримався.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 від 05.11.2010 року. (а.с. 7)

Як вбачається з позовної заяви, після фактичного припинення, шлюбних відносин між сторонами малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2.

Дитина потребує лікування у психолога та інфекційному відділенні.(медичні довідки а.с. 13, 20)

Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Вказані обставини не заперечувались відповідачем ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не встановив та не зазначив в рішенні суду майновий стан відповідача, та жодним чином не мотивував своє рішення, щодо визначення розміру аліментів.

Так з пояснень відповідача в судовому засіданні апеляційним судом встановлені наступні обставини, які мають значення для вирішення даної справи.

Відповідач офіційно ніде не працює, немає постійного доходу як приватний підприємець, проте є здоровою повнолітньою людиною, не має жодних утриманців, має місце проживання, не перебуває на обліку в службі зайнятості, як безробітний, за професією та освітою є токарем.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Визначаючи розмір аліментів, який має бути стягнутий на утримання неповнолітньої дитини, колегія суддів вважає можливим з урахуванням вищенаведених обставин стягнути аліменти в розмірі 2000 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей до 6 років з 1-го травня 2016 року становить 1228 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до інформації наданої Головним управлінням статистики у Київській області, вбачається, що середньомісячна номінальна заробітна плата за видами економічної діяльності за період з січня по листопад 2016 року становить 5129 грн.

Таким чином, колегія суддів з урахуванням стану здоров'я та інтересів дитини, а також особи відповідача, вважає, що останній має можливість влаштуватись на роботу та заробити в регіоні де він проживає кошти, з яких 2 000 грн. щомісячно виділяти на утримання своєї дитини. При цьому такий розмір аліментів, не поставить в скрутне становище відповідача, та забезпечить мінімальний рівень для існування дитини.

Та обставина, що особа не працює без поважних причин, оскільки такі не були доведені відповідачем, не звільняє останнього від його обов'язку утримувати власну дитину.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, що розмір аліментів має складати 368 грн., не можуть бути прийняті апеляційним судом, тому, що присудження аліментів в такому розмірі буде порушувати права дитини, яка не отримуватиме кошти для належного розвитку, а також за таких обставин буде порушено принцип справедливості, оскільки увесь тягар утримання дитини за таких обставин буде покладено на її матір.

При цьому колегія суддів також виходить з того, що позивачка в даній справі не довела, що її дитина потребує постійного догляду за станом свого здоров'я, що перешкоджає їй працювати. Посилання на необхідність відновлення психологічної рівноваги дитини, не свідчить про необхідність постійної присутності матері. Тобто позивачка в даній справі також зобов'язана виконувати свій обов'язок щодо утримання дитини.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду жодних документів, з яких суд міг би встановити конкретний розмір передбачуваних, або вже понесених додаткових витрат, які необхідні позивачу для відновлення стану здоров'я дитини.

В апеляційному суді такі докази представником позивача також надані не були, а тому ця частина позовних вимог є недоведеною, а рішення суду в цій частині не ґрунтується на поданих позивачем доказах, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні недоведених позовних вимог.

Крім того, колегія суддів роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року в частині визначення розміру стягнутих аліментів змінити та стягувати з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Києва, і.п.н. НОМЕР_1, проживає за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, проживає за адресою АДРЕСА_2) на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (двох тисяч гривень) гривень 00 коп., щомісячно , починаючи з 08.07.2016 року, і до її повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 15 000 грн. додаткових витрат на утримання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: