Справа №442/6795/17
Провадження №2/442/2395/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Нагірної О.Б.,

з участю секретаря Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що вона одружилася з відповідачем 23.01.1971 року. За час проживання в шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час вже повнолітні. Спільне життя не склалося і рішенням суду від 04.11.2016 року шлюб між ними розрізано. Майно, придбане ними за час перебування в шлюбу не було поділено в судовому порядку. За час перебування в шлюбу вони побудували будинок по вул.Сагайдачного, 27 в м.Стебнику, який знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,0770 га. Право власності на дане нерухоме майно зареєстроване за відповідачем. Вказує на те, що будинок побудований зі спільні кошти, а відтак має бути визнаним спільною власністю подружжя. Угоди про добровільний розподіл майна між ними не досягнуто, відтак, змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з»явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності. Позов підтримують та просили його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав та не заперечив щодо його задоволення.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно дост. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 1971 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СГ №085128 від 15.07.2000, виданого повторно.

З оглянутого рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 04.11.2016 року у справі №442/51273/16-ц вбачається, що шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, щ за час перебування у шлюбі сторонам було побудовано житловий будинок за №27 з двома верандами, господарськими будівлями та спорудами по вцл.Сагайдачного в м.Стебник Львівської області.

З оглянутої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна вбачається. Що вищезгаданий будинок зареєстрований на праві власності за відповідачем, ОСОБА_2.

Даний будинок побудований на приватизованій земельній ділянці для обслуговування житлового будинку площею 0,0770 га, на яку вданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №542346 від 12.05.2009 року також на ім»я відповідача, ОСОБА_2.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно допостанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства житловий будинок та земельна ділянка, на якій даний будинок розташований, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем право власності - за кожним на 1/2 частину вказаного нерухомого майна.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №27 по вул..Сагайдачного в м.Стебнику Львівської області та земельну ділянку площею 0,0770 га кадастровий номер :01:019:0051 для обслуговування даного будинку спільним сумісним майном подружжя набутим за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити спільне майно подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності з наступною державною реєстрацією на:

-? ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №27 по вул.Сагайдачного в м.Стебнику Львівської області;

-- ? ідеальну частину земельної ділянки по вул.Сагайдачного, 27 в м.Стебнику Львівської області площею 0,0770 га кадастровий номер :01:019:0051 з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя Нагірна О.Б.