БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/5060/17 провадження № 4-с/361/62/17
У Х В А Л А

«24» листопада 2017 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 повязані з виконання судового рішення, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду із скаргою, в якій просить: визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 08 грудня 2016 року у виконавчих провадженнях № 51564382 й № 51564557; скасувати постанови головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 08 грудня 2016 року у виконавчих провадженнях № 51564382 й № 51564557.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 15 травня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2 й ОСОБА_3

14 липня 2015 року на підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчі листи про стягнення заборгованості за кредитним договором й судового збору.

Постановами від 05 липня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів у справі № 2/361/619/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором й судового збору.

11 серпня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримало постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві від 08 грудня 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов, заявник вважає незаконним з огляду на ті обставини, що у порушення вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вжито передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення та не у повному обсязі вчинено виконавчі дії.

У судове засідання заявник ПАТ «Родовід Банк» свого представника не направив. Представник заявника ОСОБА_4 направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області свого представника до суду не направив. 24 листопада 2017 року головний державний виконавець Лопатинська Н.О. надала до суду клопотання про розгляд даної справи у її відсутності, в якому просила відмовити у задоволенні скарги.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 й ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені.

За відсутності всіх осіб, відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_3 й

ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 965 доларів 04 центи США, 1 018762 грн. 06 коп. й судовий збір у розмірі по 1 827 грн. 00 коп. з кожного.

14 липня 2015 року на підставі вказаного заочного рішення Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчі листи про стягнення заборгованості за кредитним договором й судового збору.

Постановами головного державного виконавця від 05 липня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаних виконавчих листів № 2/361/619/15, виданих 14 липня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області щодо боржника ОСОБА_2

З досліджених у судовому засіданні копій виконавчих проваджень № 51564382

№ 51564557 вбачається, що у ході здійснення виконавчого провадження головним державним виконавцем направлено запити щодо боржника ОСОБА_2 до територіального сервісного центру 3243 регіонального сервісного центру МВС у Київській області Управління Держземагентства, Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України на предмет виявлення транспортних засобів зареєстрованих за боржником на праві власності та номерів рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах, наявності доходів та отримання пенсії. Крім того, здійснено витяг із Державного реєстру речових прав щодо наявності нерухомого майна. Постановою державного виконавця також накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження у межах суми звернення стягнення. 12.

Оскаржуваними постановами головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 від 05 липня 2016 року виконавчі документи № 2/361/619/15 повернуто стягувачу у звязку тим, що відповідно до акту державного виконавця майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, за боржником відсутнє. Підстава повернення пункт 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України для всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Обов'язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили, передбачено нормами частин першої та другої статті 14 ЦПК України

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній із сторін, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hornsby проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Згідно зі статтею 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У частині 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) (в редакції, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) закріплено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (тобто Законом, що діяв до набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року). Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У силу вимог частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою вказаної статті передбачені права державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи приписи вищевказаних норм закону, суд вважає, що при здійсненні виконавчого провадження державний виконавець не скористався наданими йому законом правами. Формально здійснив перевірку майнового стану боржника. Разом з тим, не здійснив виклику боржника до державного виконавця, у разі неявки без поважних причин не застосував заходи щодо його приводу та не вчинив інших заходів примусового виконання рішення у спосіб та у порядку, які встановлені виконавчим документом.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги у частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Вимога заявника про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження задоволенню не підлягає, з огляду на обґрунтованість вимог про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, суд приходить до наступного.

Керуючись статтями 210, 383 387 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 08 грудня 2016 року у виконавчих провадженнях № 51564382 й № 51564557.

Скасувати постанови головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 08 грудня 2016 року у виконавчих провадженнях № 51564382 й № 51564557.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин