Справа № 462/1970/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до ОСОБА_3 про стягнення виплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова звернулось в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить стягнути з останнього суму переплати пенсії в розмірі 35979, 88грн.Свої вимоги мотивує тим, що на обліку в Залізничному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова перебуває та отримує пенсію ОСОБА_3, яку призначено з 04.01.2003р. як працівнику прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 30.03.2016р. задоволено позов ОСОБА_3 та визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 17.01.2002 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова здійснити з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 17.01.2002 року в розмірі 90% від середнього заробітку на підставі довідки виданої прокуратурою Львівської області №18/126 від 12.02.2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсії за період з 01 грудня 2015 року до моменту здійснення перерахунку пенсії без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії. На виконання даного рішення управлінням Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 без обмежень її максимального розміру. Крім цього, постановою Залізничного районного суду м.Львова від 26.09.2016р. задоволено частково інший позов ОСОБА_3 та визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_3 на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/1000 від 30.05.2016 року про заробітну плату. Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 згідно довідки прокуратури Львівської області №18/1000 від 30.05.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 08 січня 2016 року та здійснити відповідні виплати з врахуванням отриманих доплат. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 28.12.2016р. змінив постанову Залізничного районного суду м.Львова від 26.09.2016р. лише в частині дати здійснення відповідних виплат з врахуванням отриманих доплат з 08.01.2016р. на 01.12.2015р. На виконання даного рішення управлінням Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3, однак із застосуванням обмежень її максимального розміру, а тому виникла переплата пенсії ОСОБА_3 за період з 01.12.2015р. по 31.01.2017р. на суму 35 979, 88 грн. Оскільки, відповідачем протиправно отримано виплату пенсії без застосування обмежень максимального розміру, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав поданих суду письмових заперечень. Крім цього, зазначила, що позивачем на даний час безпідставно не виконуються рішення судів і виплата пенсії ОСОБА_3 здійснюється з обмеженням її максимального розміру, а також з врахуванням ст.1215 ЦК України, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 2 ст.14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, постановою Залізничного районного суду м.Львова від 30.03.2016р. задоволено позов ОСОБА_3 та визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 17.01.2002 року на підставі довідки виданої прокуратурою Львівської області №18/126 від 12.02.2016 року про заробітну плату. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 26.09.2016р. задоволено частково інший позов ОСОБА_3 та визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_3 на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/1000 від 30.05.2016 року про заробітну плату.

На підставі даних рішень судів позивачем здійснено відповідні виплати пенсії відповідачу. Тому, посилання позивача на те, що ОСОБА_3 без достатньої правової підстави набуто пенсію є безпідставним.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Разом з тим, позивачем не представлено суду доказів на підставі яких відповідачу було проведено перерахунок і виплату пенсії з обмеженням її максимального розміру та фактичного не виконання рішень судів.

Стаття 1212 ЦК України визначає загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Зі змісту частини 1 цієї статті вбачається, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно п.3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 № 6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-91цс14.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, в якій Верховний Суд України дійшов висновку, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч.1 ст.1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Оскільки позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідача, а також відсутні докази того, що факт переплати є наслідком арифметичної помилки, суд дійшов висновку про те, що заявлена сума переплати пенсії не підлягає стягненню з відповідача і в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.10, 14, 60, 61, 214, 215ЦПК України, ст.1215 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.М.Румілова