АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/349/16-ц Номер провадження 22-ц/786/19/17Головуючий у 1-й інстанції Хоменко О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 та Лохвицької районної газети «Зоря» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03 березня 2015 року відносно нього та його родини за допомогою електронного засобу масової інформації на сайті Лохвицької міської ради розміщена публікація «Генплан & голос сумління», яка містить в собі недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію його та його родини. Вказана публікація була підготовлена колишнім секретарем міської ради ОСОБА_6, але за прізвищем колишнього заступника міського голови ОСОБА_7 та розміщена на сайті за вказівкою колишнього голови міста ОСОБА_4

В цей же день, 03 березня 2015 року у Лохвицькій районній газеті «Зоря» за № 17 (11079) також за вказівкою колишнього голови міста ОСОБА_4 було надруковано та розповсюджено тиражем березня місяця 30377 штук дублікат публікації «Генплан & голос сумління».

Окрім того, через чотири місці 01 липня 2015 року у Лохвицькій районній газеті «Зоря» ОСОБА_4 розмістив свою статтю під назвою «Відкрите звернення до керівників держави», а в газеті «Лохвицька газета» статтю під назвою «У пошуках верховенства закону або хто стоїть на заваді наповнення міського гаманця». Ці публікації також нап думку позивача містять недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію його та його родини.

Просив визнати інформацію поширену відносно нього та його родини недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, котра виконана ОСОБА_8 в статті «Генплан & голос сумління» та розміщена 03 березня 2015 року за допомогою електронного ЗМІ на файлах сайту Лохвицької міської ради та друкованого ЗМІ в Лохвицькій районній газеті «Зоря» за № 17 (11079).

Визнати інформацію поширену відносно нього та його родини недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, котра виконана ОСОБА_4 та надрукована і розповсюджена ним 01 липня 2015 року у статтях під назвою «Відкрите звернення до керівників держави» в Лохвицькій районній газеті «Зоря» за № 49 (11111) та «У пошуках верховенства закону або хто стоїть на заваді наповнення міського гаманця» в «Лохвицькій газеті» виконкому міської ради за № 1(1).

Зобовязати ОСОБА_8 та ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення спільного листа до Лохвицької міської ради та Лохвицької районної газети «Зоря».

Зобовязати Лохвицьку районну газету «Зоря» надрукувати рішення суду щодо змісту недостовірної інформації під рубрикою «Спростування» шляхом опублікування не пізніше наступного чергового що недільного випуску від набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути на його користь з ОСОБА_6, ОСОБА_4 та Лохвицької районної газети «Зоря» моральну шкоду в сумі 100000 гривень. Судові витрати в розмірі 1525 грн. покласти на відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4

В подальшому позовні вимоги позивачем неодноразово уточнювалися, змінювалися і доповнювалися.

Відповідно до останніх змін та уточнень формулювання предмету позовних вимог від 25.03.2016 року (а.с.99-102 т.1), ОСОБА_2 предявив вимоги лише до ОСОБА_4 та просив визнати інформацію поширену відносно нього та його родини недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, котра організована та розміщена за усним розпорядженням ОСОБА_4 в статті «Генплан & голос сумління» від 03 березня 2015 року за допомогою електоронного ЗМІ на файлах сайту Лохвицької міської ради: рубрика «Новини міста», рубрика «Наше місто» випуск № 25 та у друкованому ЗМІ в Лохвицькій районній газеті «Зоря» за № 17 (11079). Визнати інформацію поширену відносно нього та його родини недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, котра особисто виконана ОСОБА_4 та яка організована до друку і розповсюджена ним від 01 липня 2015 року у статтях під назвою «Відкрите звернення до керівників держави» на сторінках Лохвицької районної газети «Зоря» за № 49 (11111) та «У пошуках верховенства закону або хто стоїть на заваді наповнення міського гаманця» на сторінці ЗМІ «Лохвицька газета» виконкому міської ради за № 1 (1). Зобовязати ОСОБА_4 не пізніше наступного дня від набрання рішення законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом письмового звернення до Лохвицької міської ради та Лохвицькій районній газеті «Зоря» для подальшого опублікування даними юридичними особами. Стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 45000 (сорок пять тисяч) грн. та судові витрати (судовий збір та банківські послуги) в розмірі 4474 (чотири тисячі чотириста сімдесят чотири) грн.

07 квітня 2016 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про залишення без розгляду поданих раніше позовних вимог до ОСОБА_8 та Лохвицької районної газети «Зоря» (а.с.131 т.1).

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 07 квітня 2016 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та Лохвицької районної газети «Зоря» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 липня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації і спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію відносно ОСОБА_2 та його родини, поширену ОСОБА_4 01 липня 2015 року у статтях під назвою: «Відкрите звернення до керівників держави» на сторінках Лохвицької районної газети «Зоря» за № 49 (11111) та «У пошуках верховенства закону або хто стоїть на заваді наповнення міського гаманця» на сторінці ЗМІ «Лохвицька газета» виконкому міської ради за № 1 (1).

Зобовязано ОСОБА_4 не пізніше наступного дня від набрання законної сили рішенням по даній справі спростувати зазначену інформацію шляхом письмового звернення до Лохвицької міської ради та Лохвицької районної газети «Зоря» з подальшим опублікуванням даними юридичними особами наступного змісту: «Я, ОСОБА_4, у статтях «Відкрите звернення до керівників держави» та «У пошуках верховенства закону або хто стоїть на заваді наповнення міського гаманця» офіційно спростовую в даних статтях поширену частину змісту недостовірної інформації, що стосується родини ОСОБА_2 і заявляю, що:

«На території міста дійсно ведуть свою підприємницьку діяльність деякі фізичні та юридичні особи, які злісно ухиляються від норм чинного законодавства, не оформляють своє право оренди землі та відповідно не сплачують орендну плату, але до їх числа ні ОСОБА_2, ні його сини: ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не відносяться.

Громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_3В (сини колишнього заступника прокурора Полтавської області та голови Партії регіонів у Лохвицькому районі) протягом 2004-2009 років Лохвицькою міською радою було на законних підставах надано дозволи на переобладнання їх власних квартир під офісне приміщення по вул. Шевченка, 5 та магазин по вул. Леніна, 4 і згідно діючого законодавства вони правомірно користуються земельними ділянками прибудинкової території.

Також у власності ОСОБА_2 не мається приміщення по вул. Перемоги, 17, де працює пивбар і він особисто не зобовязаний був оформляти право користування земелею та сплачувати орендну плату під цим обєктом нерухомості, який належить Страховій компанії «Оранта».

Його сини вчасно сплачують за користування земельними ділянками прибудинкової території під нерухомим майном і не мають заборгованості перед КП «Лохвиця».

Відповідно орендна плата під всім цим майном в сумі близько 100 тис. грн. родиною ОСОБА_2 не повинна була сплачуватися на протязі наведених років, так як спеціалістами Лохвицької міської ради вона не підтверджувалась необхідними правовстановлюючими документами».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 45,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 серпня 2016 року визнано інформацію поширену відносно ОСОБА_10 та його родини недостовірною і такою , що принижує честь , гідність та ділову репутацію, котра особисто виконана ОСОБА_4 і розповсюджена від 01 липня 2015 року у статті під назвою «Відкрите звернення до керівників держави» на сторінках Лохвицької районної газети «Зоря» за № 49 (11111) та у «У пошуках верховенства закону або хто стоїть на заваді наповнення міського гаманця» на сторінці ЗМІ «Лохвицька газета» виконкому міської ради за № 1 (1), а саме те, що: « На території міста свою підприємницьку діяльність деякі фізичні та юридичні особи, які злісно ухиляються від норм чинного законодавства, не оформляють своє право оренди землі та відповідно не сплачують орендну плату. Всі ці ненадходження складають половину нинішнього бюджету. Це…»

Громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (сини колишнього заступника прокурора Полтавської області та голови Партії регіонів у Лохвицькому районі) протягом 2004-2009 років було надано дозволи на переобладнання їх власних квартир під офісне приміщення по вул. Шевченка, 5 та магазин по вул. Леніна, 4 в м. Лохвиця.

Для того щоб ці обєкти стали більш комерційно привабливими їх власники здійснили добудову на землях комунальної власності територіальної громади м. Лохвиця, при цьому не оформивши належним чином своє право користування земельними ділянками.

Також у власності пана ОСОБА_3 є частина приміщення по вул. Перемоги, 17, де ведеться підприємницька діяльність і теж не оформлено право оренди землі.

Відповідно орендна плата під всім цим майном не сплачувалась багато років, а це близько 100 тис. грн. Для міського бюджету це значні надходження.»

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду перешої інстанції в частині задоволених вимог та в цій частині ухвалити нове про відмову в їх задоволенні. Посилається на порушенням судом норм матеріального і процесуального права, не встановлення судом в повному обсязі всіх фактичних обставин у справі. Зазначає, що на момент оприлюднення спірних публікацій він був посадовою особою Лохвицької міської ради. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обовязки осіб, які взагалі не були залучені до участі у справі, а саме Лохвицької міської ради та Лохвицької районній газеті «Зоря». Окрім того, зазначає, що інформація про відсутність належного оформлення права власності на земельні ділянки є правдивою та не потребує спростування, оскільки договори оренди земельних ділянок, на яких здійснені добудови ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з міською радою не укладалися. Вказує, що іншу оспорювану інформацію також не можна вважати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та його сімї, а рішення суду ґрунтується виключно на доводах позивача не підтверджених будь-якими належними і допустимим доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з підстав, визначених п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2015 року на файлах Лохвицької міської ради в рубриках "Новини міста" та "Наше місто", Лохвицькій районній газеті "Зоря" була розміщена стаття заступника міського голови ОСОБА_7 під назвою "Генплан s голос сумління".

Далі судом встановелно, що 01 липня 2015 року в Лохвицькій районній газеті "Зоря" за № 49 була розміщена стаття "Відкрите звернення до керівників держави" міського голови ОСОБА_4 , також на сторінці ЗМІ "Лохвицька газета" виконкому міської ради за № 1 (1) була розміщена стаття "У пошуках верховенства закону або хто стоїть на заваді наповнення міського гаманця" міського голови ОСОБА_4.

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд керувався ст.ст. 297, 299 ЦК Українита виходив з того, що права позивача були порушені поширенням відносно нього недостовірної інформації.

Проте, колегія суддів, з таким висновком суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно зі ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Отже, з наведеного вбачається, що при розгляді справ про захист гідності та честі , ділової репутації фізичної особи суду необхідно встановити наявність чи відсутність наступних юридично важливих обставин: поширення інформації, наявність особи стосовна якої поширена інформація, недостовірність поширеної інформації, порушення особистих немайнових прав особи.

Так, поширенням інформація, зокрема, є її поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Відповідно до п. 12 Постанови, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Відповідно до законодавчого визначення, яке закріплене у 1.3. Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади, затвердженого Наказом Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 25.11.2002 № 327/225, веб-сайт це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб'єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет; веб-портал це веб-сайт, організований як системне багаторівневе об'єднання різних ресурсів та сервісів для забезпечення максимальної можливості доступу до інформації та послуг.

Згідно абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» домен частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється.

Відповідно до абз. 9 п. 2 Порядку підключення до глобальних мереж передачі даних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 р. № 522 доменне ім'я буквено-цифровий вираз, що ідентифікує будь-який комп'ютер абонента у мережі Інтернет.

Таким чином, доменне імя, зареєстроване у відповідному домені використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним іменем, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім'я у відповідному домені.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про інформаційні агентства», державній реєстрації підлягають усі інформаційні агентства та представництва іноземних інформаційних агентств, що засновуються або діють в Україні. Друкований засіб масової інформації може видаватися після його державної реєстрації.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, державній реєстрації підлягають всі друковані засоби масової інформації, що видаються на території України, незалежно від сфери розповсюдження, тиражу і способу його виготовлення.

З наведеного вбачається, що реєстрація веб-сайту, як засобу масової інформації, передбачає його обовязкову державну реєстрацію уповноваженими органами в особі Міністерства юстиції України.

Матеріали справи не містять доказів щодо державної реєстрації, як засобу масової інформації, електронного ЗМІ на сайті Лохвицької міської ради.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У звязку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За приписами ч.3, ч. 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», обовязковою підставою для задоволення позову даної категорії є факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким, чином, згідно з положеннями ст. 277 ЦК України, статті 10 ЦПК України, розяснень Пленуму, обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Поряд із нормами матеріального права, суд вирішуючи справи даної категорії повинен дати оцінку нормам процесуального права щодо субєктного складу відповідачів, до яких предявлено позовні вимоги. При цьому, суд не має права виходити за межі предявлених вимог та самостійно здійснювати розширення кола відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи ( далі особи).

За правилами ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава ( ч. 2).

За правилами ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Під час розгляду справи в суді встановлено, що на момент здійснення публікацій ОСОБА_4 обіймав посаду Лохвицького міського голови, тобто був посадовою особою.

Таким чином, до участі у справі не була залучена юридична особа, яка за змістом ч. 4 ст. 277 ЦК України, може бути відповідачем.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 304 ЦПК України, апеляційний суд при розгляді справи керується правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками встановленими, главою ЦПК про апеляційне оскарження.

Оскільки, при розгляді справи в апеляційній інстанції суд повторно розглядає справу, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції (ст.303), в апеляційній інстанції суд позбавлений можливості залучати до участі відповідачів, які не були залучені до участі у справі.

Відтак, суд апеляційної інстанції може перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду виключно із того субєктивного складу учасників процесу, що були належним чином залучені до участі у справі судом першої інстанції.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення місцевого суду щодо обовязку відповідача ОСОБА_4 « спростувати зазначену інформацію шляхом письмового звернення до Лохвицької міської ради та Лохвицької районній газеті «Зоря» з подальшим опублікуванням даними юридичними особами наступного змісту…» тобто фактично містить припис на вчинення дії (друку статті), яка не залежить від волі відповідача та встановлює певні обовязки для осіб, що взагалі не залучені до участі у справі.

За обставин викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення підлягають скасуванню, із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 липня 2016 року та додаткове рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 серпня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_11

(підпис) ОСОБА_12

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1