РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19786/15-ц

пр. № 2/759/1411/17

06 грудня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, після збільшення позовних вимог просить суд визнати за нею право власності на 3/24 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 та право власності на 8/24 частини вказаної квартири в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_6, стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що її батьками є ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач також має рідну сестру ОСОБА_4 та брата ОСОБА_3 Батьки були зареєстровані та постійно проживали у квартирі АДРЕСА_1, яка на праві власності в рівних частинах по 1/3 належала їм та брату. За життя мати ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла свою частину квартири позивачу, батько заповів свою частину квартири відповідачу. ОСОБА_4, маючи право на обов'язкову частку у спадщині після батьків, написала заяву про відмову від частки на користь позивача та відповідача, відповідно до того, кому заповідалось майно. Позивач, будучи пенсіонером, має право на обов'язкову частку за законом у спадщині батька. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно та їх державної реєстрації.

У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач у минулому судовому засіданні не заперечував проти визнання права власності за ОСОБА_1 після смерті матері на 8/24 частин квартири та на 1/24 частин спірної квартири після смерті батька. Проте заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно у вигляді 2/24 частин, які нібито перейшли до позивача внаслідок відмови від спадкування на її користь спадкоємцями за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що відмовились від обов'язкової частини у спадщині на користь позивача.

ОСОБА_4 як третя особа у минулому судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві у судове засідання свого представника не направили, надіславши до суду лист з проханням слухати справу у відсутність представника (а.с. 148-150).

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є рідними братами та сестрами, їхніми батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, про укладення шлюбу (а.с. 7-8, 25-26, 17).

04.04.2000 Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житло-на 1/3 частину кожному квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності (а.с. 12).

01.11.2000 батько позивача ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_3 належну йому на праві власності частину квартири під номером АДРЕСА_1. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за4с-1055 (а.с. 74).

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача ОСОБА_6, склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві власності частину квартири під номером АДРЕСА_1. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №6-3070 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (а.с. 10).

Після смерті батьків відкрилась спадщина, в тому числі, на квартиру АДРЕСА_1.

З матеріалів спадкової справи №68/2014 до майна померлого ОСОБА_5 та спадкової справи №248/2015 до майна померлої ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_4 подала до П'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву, в якій зазначила, що від спадщини за законом після смерті матері відмовляється на користь ОСОБА_1, від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті батька відмовляється на користь позивача, на обов'язкову частку не претендує. (а.с. 29, 38). ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті матері та батька.

02.10.2015 завідувачем нотаріуса винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири після померлої ОСОБА_6 та за законом на 1/3 частину квартири після померлого ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на житло (а.с. 31, 77).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця набути майно після смерті спадкодавця. Тому, позивач є такою, що прийняла спадщину, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у п. 23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Отже, правовстановлюючий документ на частину квартири у позивача відсутній, проте нерухоме майно входить до спадкової маси, а позивач є спадкоємцем за заповітом, тому на підставі наведених вище положень за ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6

Позивач також зазначає, що має право на спадкування 3/24 частин спірної квартири як обов'язкової частки за законом після смерті батька ОСОБА_5, що перейшла до неї на підставі письмової заяви матері та сестри про відмову від обов'язкової частки у спадщині на її користь.

Статтею 1241 ЦК передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 Постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 №7 роз'яснив, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Тобто, право на обов'язкову частку належить визначеним законом особам та має особистий характер, а тому є таким, що нерозривно пов'язане з його суб'єктом. Водночас закон не встановлює заборони щодо відмови від прийняття обов'язкової частки на користь іншої особи. Для обгрунтування такої неможливості, необхідно використовувати норму ч. 1 ст. 1276 ЦК України, яка забороняє перехід права на обов'язкову частку за спадково трансмісією. Отже, відмова від права на спадкування обов'язкової частки не може бути адресною, тобто на користь іншої особи.

Відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_3 від 30.10.2007, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, отримує пенсію за віком (а.с. 83).

Враховуючи наведене, а також те, що позивач, в силу ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є непрацездатним громадянином, яка досягла встановленого законом пенсійного віку, а тому має право на обов'язкову частку спадщини квартири після смерті батька в розмірі 1/24 частки.

Водночас, право на спадкування обов'язкової частки у спадщині, що належала матері позивача ОСОБА_6 та її сестрі ОСОБА_4 після смерті батька та відмови останніх від цієї спадщини, позивач не набуває, оскільки право на обов'язкову частку у спадщині має особистий характер та не може переходити на чиюсь користь.

А тому посилання позивача на те, що померла мати позивачка ОСОБА_6 та її сестра ОСОБА_4 відмовились від обов'язковї частки у спадщині на її користь, не заслуговують на вагу. Позивач має право на спадкування лише своєї обов'язкової частки у спадщині після смерті батька, що в даному випадку становить 1/24 після смерті батька.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що обґрунтовані на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають частковому задоволенню.

За позивачем підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6 та визнання права власності на 1/24 частину квартири після смерті батька ОСОБА_5

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1270, 1241, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 8/24 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/24 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: