Справа № 161/59/17 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/468/17 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця, за апеляційною скаргою заявника на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14.02.2017 року в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 620 грн.

В апеляційній скарзі заявник ПАТ «Брокбізнесбанк» просив оскаржувану ухвалу суду змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали другий абзац про стягнення з ПАТ «Брокбізнесбанк» в дохід держави 620 грн. судового збору, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду в частині розподілу судових витрат скасувати, виходячи з такого.

Оскільки оскаржувана ухвала від 14.02.2017 року заявником ПАТ «Брокбізнесбанк» в іншій частині не оскаржується, тому вона у відповідності до положень ст. 303 ЦПК України не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Стягуючи із заявника в дохід держави оскаржуваною ухвалою судовий збір в розмірі 620 грн., місцевий суд покликався на ст. 388 ЦПК України, якою передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Однак судом першої не враховано положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, якою передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (скарги).

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Отже, місцевий суд прийшов до помилкового висновку з посиланням на ст. 388 ЦПК України про стягнення із заявника судового збору в дохід держави, оскільки положеннями вищенаведених правових норм не передбачено сплати судового збору при зверненні до суду із скаргами на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця. Згаданою статтею ЦПК України передбачено стягнення лише витрат, пов'язаних з розглядом судової справи (скарги), до яких судовий збір не відноситься.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду в частині стягнення із заявника судового збору в розмірі 620 грн. в дохід держави, як така, що постановлена із порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, заявником ПАТ «Брокбізнесбанк» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. згідно платіжного доручення № 40 від 20.03.2017 року, який він просив стягнути на його користь з Першого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов'язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Оскільки заявником ухвала Луцького міськрайонного суду від 14.02.2017 року оскаржується лише в частині, що стосується розподілу судових витрат, що не пов'язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, тому за подання апеляційної скарги судовий збір не повинен був сплачуватися.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 2 даної статті визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Отже, витрати апелянта, повязані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в розглядуваному випадку не можуть бути відшкодовані за рахунок державної виконавчої служби, а підлягають поверненню заявнику в разі надходження від нього відповідної заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в дохід держави 620 грн. судового збору скасувати.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: