Справа № 461/4471/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/3425/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, ОСОБА_2

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

представника Рівненської центральної міської лікарні

ОСОБА_5, представника головного лікаря Рівненської

центральної міської лікарні ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Рівненської центральної міської лікарні на рішення Галицького районного суду м Львова від 02 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Рівненської центральної міської лікарні, третя особа головний лікар Рівненської центральної міської лікарні ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні №196-кз від 13.05.2016 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та стягнення 551,2 грн. судових витрат.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні ОСОБА_6 №196-кз від 13.05.2016 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани щодо ОСОБА_3. Стягнуто з Рівненської центральної міської лікарні на користь ОСОБА_3 551,20 грн. судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила Рівненська центральна міська лікарня,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що лікар нейрохірург для надання цілодобової медичної допомоги ОСОБА_3 постійно ігнорує виконання обовязків, передбачених посадовою інструкцією, внаслідок чого до неї неодноразово застосовувались заходи дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Посадова інструкція лікаря - нейрохірурга для надання цілодобової допомоги ОСОБА_3 є ідентичною посадовій інструкції лікаря нейрохірурга нейрохірургічного відділення. У відповідності до вимог п. 3.14 посадової інструкції до обовязків лікаря нейрохірурга належить ведення медичних карт стаціонарних хворих, а п. 7.5 зазначено, що лікар нейрохірург працює за принципом взаємозамінності, тобто виконує обовязки відсутнього лікаря. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом № 196-кз від 13.05.2016 року було невиконання нею посадових обовязків, передбачених посадовою інструкцією, а саме відмова оформити посмертний епікриз пацієнта. Вважає, що при обранні виду стягнення було враховано обставини, за яких вчинено проступок, пояснення і попередню роботу позивача. Оскільки ОСОБА_3 не заперечила факту невиконання обов»язків, передбачених посадовою інструкцією, поважних причин, які перешкоджали складанню нею посмертного епікризу, не вказала, адміністрацією лікарні правомірно було прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Рівненської центральної міської лікарні ОСОБА_5, представника головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні ОСОБА_6 ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Задовольняючи позов та скасовуючи наказ про застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у виді догани, суд першої інстанції виходив з того, що до компетенції чергового лікаря ОСОБА_3 не входить заповнення медичної карти (посмертного епікризу), оскільки це є повноваженням лікуючого лікаря.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України.

Згідно з ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З наведеного слідує, що згідно з законодавством України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.

Отже, з врахуванням положень ст. ст. 147 - 149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.05.2016 року, головним лікарем Рівненської центральної міської лікарні, винесено наказ №196-кз про застосування щодо ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, згідно з яким: застосувати дисциплінарне стягнення на лікаря - нейрохірурга для надання цілодобової допомоги ОСОБА_3 у вигляді догани; позбавити лікаря нейрохірурга для надання цілодобової допомоги ОСОБА_3 до 13.05.2017 року всіх заохочувальних виплат і премій; попередити лікаря нейрохірурга для надання цілодобової допомоги ОСОБА_3 про подальше можливе її звільнення за п. 3 статті 40 КзПП України у разі порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього, трудового розпорядку; завідуючому нейрохірургічним відділенням ОСОБА_8 посилити контроль за подальшим додержанням трудової дисципліни лікарем нейрохірургом ОСОБА_3; начальнику відділу кадрів ОСОБА_7 ознайомити лікаря нейрохірурга (для надання цілодобової допомоги) ОСОБА_3 з даним наказом під розписку.

Відповідно оскаржуваному наказу, о 19.10 год. 16.04.2016 року, під час чергування лікаря -нейрохірурга (для надання цілодобової допомоги) ОСОБА_3 помер пацієнт, який перебував в нейрохірургічному відділенні на стаціонарному лікуванні з травмами кримінального характеру. Після закінчення зміни, наступного дня (17.04.2016 року) лікар нейрохірург з надання цілодобової допомоги ОСОБА_3 залишила неоформлену медичну карту померлого, а саме, не підготувала посмертний епікриз. З доповідної лікаря - нейрохірурга ОСОБА_9 встановлено, що лікар ОСОБА_3В, при передачі зміни відмовилась провести оформлення медичної карти стаціонарного хворого (підготувати посмертний епікриз), в зв'язку з чим лікарю ОСОБА_9 довелось готувати медичну документацію для транспортування тіла в Бюро судово-медичної експертизи. Лікарю ОСОБА_3 18.04.2016 року було вручено повідомлення про надання письмового пояснення. Як вбачається із змісту пояснення лікарня ОСОБА_3, вона не оформила медичну карту стаціонарного хворого (посмертний епікриз) через те, що жодних пропозицій і прохань до неї не надходило. У відповідності до пункту 4.21 посадової інструкції ОСОБА_3, лікар повинен знати правила оформлення медичної документації. Оскільки 16.04.2016 року був вихідним днем, а тіло померлого необхідно було направити у бюро судово медичної експертизи, функції чергового лікаря покладаються на чергового лікаря. Тому ОСОБА_3 зобовязана була підготувати посмертний епікриз та медичну документацію у відповідності існуючих вимог. Аргументи, викладені в поясненні ОСОБА_3 є такими, що не виправдовують її бездіяльність, а такому можуть кваліфікуватись, як порушення трудової дисципліни та неналежне виконання обов'язків.

У відповідності до п. 3.14 Посадової інструкції лікаря нейрохірурга ОСОБА_3, затвердженої Головним лікарем ЦМЛ від 31.07.2015 року, серед обов'язків лікаря є ведення медичних карт стаціонарних хворих.

Відповідно до доповідної лікаря ОСОБА_9 від 18.04.2016 року, під час здачі зміни 17.04.2016 року лікар ОСОБА_3 залишила недооформлену медичну карту померлого хворого, який помер 16.04.2016 року. Також лікар ОСОБА_3 відмовилась писати посмертний епікриз, тому такий був написаний лікарем ОСОБА_9

З доповідної лікаря ОСОБА_10 вбачається, що черговим лікарем ОСОБА_9, його було повідомлено те, що лікар ОСОБА_3 відмовилась оформити історію хворого ОСОБА_11 (посмертний епікриз, який помер на її чергуванні 16.04.2016 року о 19.10 год.).

З письмових пояснень ОСОБА_3 від 22.04.2016 року, вбачається, що вона не відмовилась від оформлення медичної карти стаціонарного хворого (посмертний епікриз), медична карта не була заповнена у звязку із тим, що жодних пропозицій чи прохань щодо її заповнення не було.

З медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_11, видно, що посмертний епікриз №5688 написаний лікарем ОСОБА_9

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, оскільки вона при передачі зміни відмовилась провести оформлення медичної карти стаціонарного хворого (підготувати посмертний епікриз).

Порядок заповнення форми первинної облікової документації №003/о «Медична карта стаціонарного хворого №____» (далі форма №003/0) визначає Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о Медична карта стаціонарного хворого № __, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоровя України 14.02.2012 року № 110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоровя України 21.01.2016 № 29)

Відповідно до п.34 вищезазначеної Інструкції при переведенні хворого до іншого закладу охорони здоровя складається перевідний епікриз, а у випадку смерті - посмертний.

Пункт 19 Інструкції №003/о передбачає, що у пункті 28 медичної карти стаціонарного хворого зазначається результат медичного лікування хворого: виписаний(а) з: одужанням - 1; поліпшенням - 2; погіршенням - 3; без змін - 4; помер(ла) - 5; переведений(а) до іншого закладу охорони здоровя - 6; здоровий(а) 7. У пунктах 10-30 всі записи здійснює лікуючий лікар.( п.22 Інструкції).

Враховуючи вимоги Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №066/о, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоровя України 14.02.2012 року № 110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоровя України 21.01.2016 № 29), суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що Форма № 066/о заповнюється лікуючим лікарем одночасно із здійсненням запису епікризу у первинній обліковій документації, зазначеній у пункті 2 цієї Інструкції, на всіх пацієнтів, які вибули зі стаціонару (виписаних або померлих). Тобто, що саме лікуючий лікар є відповідальною особою за такого пункту медичної картки, як «Посмертний епікриз», оскільки лікуючий лікар провадить щоденний нагляд за хворим, здійснює його лікування.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_3 є лікарем нейрохірургом для надання цілодобової медичної допомоги, тобто, є черговим лікарем, до компетенції якого не входить заповнення медичної карти (посмертного епікризу), оскільки це є повноваженням лікуючого лікаря, і за встановлених обставин дійшов висновку про те, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення слід скасувати.

Судом встановлено,що трудові обов'язки позивачки по справі передбачені посадовою інструкцією лікаря-нейрохірурга (далі Інструкція), з якою ОСОБА_3 була ознайомлена.

Пункти 3.14, 7.5 посадової інструкції лікаря нейрохірурга передбачають, що в обов»язки лікаря нейрохірурга входить ведення медичних карт стаціонарних хворих. В у разі відсутності обов»язки лікаря- нейрохірурга виконує лікар, з яким лікар нейрохірург працює за принципом взаємозамінності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, ні Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №066/о, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоровя України 14.02.2012 року № 110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоровя України 21.01.2016 № 29), ні посадовою інструкцією лікаря нейрохірурга, не передбачено обов»язок лікаря нейрохірурга для надання цілодобової медичної допомоги (чергового лікаря) складати посмертний епікриз.

Разом з тим встановлено, і це вбачається з медичної карти стаціонарного хворого, що пацієнт ОСОБА_11 помер 16.04.2016 року о 19 год. 10 хв., під час чергування ОСОБА_3 16.04.2016 року був вихідним днем, це була субота, а відтак лікуючий лікар був відсутній на роботі впродовж 16 та 17 квітня 2016 року (субота та неділя) 2016 року, черговими лікарями у вихідні дні були ОСОБА_3 та ОСОБА_9, який 17.04.2016 року, у зв»язку з вихідними днями та відсутністю лікуючого лікаря склав посмертний епікриз.

Як ствердили представники відповідачів, необхідність складання посмертного епікризу викликана тим, що тіло померлого ОСОБА_11 слід було передати у патологоанатомічне відділення зі складеним посмертним епікризом, що вимагало складання посмертного епікризу в короткі строки. І оскільки хворий ОСОБА_11 помер у вихідний день, коли лікуючий лікар був відсутній ніхто інший, окрім, як черговий лікар, яким у відділенні в цей день була лікар нейрохірург для надання цілодобової медичної допомоги ОСОБА_3, не повинен був і не міг складати посмертний епікриз, тим більше лікуючий лікар, який був відсутній на роботі у зв»язку з вихідними днями.

Представники відповідача в суді апеляційної інстанції ствердили, і цього не заперечувала позивачка, що посмертний епікриз на померлого ОСОБА_11 був складений лікарем нейрохірургом для надання цілодобової медичної допомоги ОСОБА_9, який заступив на чергування після ОСОБА_3 і на якого покладено аналогічні посадові обов»язки, і посада якого є аналогічною посаді ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції критично оцінює пояснення ОСОБА_3 причин того, що нею не складався посмертний епікриз, які вона пояснила тим, що її ніхто про це не просив.

Враховуючи те, що ОСОБА_11 помер у вихідний день, коли лікуючий лікар був відсутній, а обов»язки чергового лікаря нейрохірурга виконувала ОСОБА_3, беручи до уваги терміновість складання посмертного епікризу у зв»язку з необхідністю передачі тіла померлого в паталогоанатомічне відділення з оформленим посмертним епікризом, колегія суддів приходить до висновку, що посмертний епікриз повинна була скласти саме черговий лікар, лікар нейрохірург для надання цілодобової медичної допомоги ОСОБА_3, яка в цей день була на чергуванні.

За вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутність посмертного епікризу, складеного ОСОБА_3, свідчить про невиконання нею зазначеного обов»язку, а відтак застосування до неї головним лікарем Рівненської міської центральної лікарні дисциплінарного стягнення є правомірним, і колегія суддів не вбачає підстав для скасування наказу від 13.05.2016 року №196 -кз «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани», яким оголошено догану лікарю нейрохірургу для надання цілодобової допомоги ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Рівненської центральної міської лікарні задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м Львова від 02 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_2