Справа № 223/458/2012
Провадження 6/127/222/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань. Подання мотивовано тим, що на виконанні в Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження № 44236764 з виконання виконавчого листа № 223/458/2012 виданий 07.02.2014 про стягнення З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти, в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 14.02.2012 р., до повноліття дитини. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належить на праві власності земельна ділянка 1.75 га., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с. Жахнівка, однак ОСОБА_2 рішення не виконує. ОСОБА_2 не одержує доходи та не перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України. Станом на 01.03.2016 року заборгованість по не сплаті аліментів становить 24103,41 грн. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, дата народження 06.09.1985, РНОКПП НОМЕР_1, м. Гнівань, вул. Побузька, 10 до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчий лист № 223/458/2012 виданий 07.02.2014 про Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти, в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 14.02.2012 р., до повноліття дитини.

В судове засідання державний виконавець не зявився, хоча про місце, час та розгляд подання повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується телефонограмою.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, і до таких обставин віднесено, зокрема, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до підпункту «г» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, подання державного виконавця, зокрема, має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобовязань.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З подання, державного виконавця вбачається відсутність належних доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням та не надано доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця.

Суд звертає увагу, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обовязку. Тобто законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини. Разом з цим, доказів щодо цього суду не надано. Копії виконавчих документів, докази відкриття по них виконавчого провадження не свідчать, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду та може виїхати за межі України, не виконавши вказане зобовязання. Тому, за поданої сукупності доказів та за відсутності належних доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання обовязків, не вбачається достатніх підстав для прийняття рішення щодо тимчасового обмеження в правах, передбачених ст. 33 Конституції України, боржника ОСОБА_2

Також суду не надано жодних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України, не виконавши вказане зобовязання, та доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання зобовязання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що норма ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» кореспондується з фактом наявності паспорту для виїзду за кордон. При цьому, державний виконавець не надав суду жодних доказів того, що боржник ОСОБА_5 має паспорт для виїзду за кордон або звернулась до відповідних органів з метою одержання такого документа, що обєктивно свідчило б про намір боржника залишити межі України.

Враховуючи вищевказані обставини і зважаючи на положення вказаних норм, суд приходить до переконання про відсутність достатніх підстав для задоволення даного подання.

На підставі викладеного, згідно ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись ст. 3771 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: