У Х В А Л А

27.03.2017 Справа №607/1046/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Грицак Р.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Тернопільобленерго», КП «Тернопільводоканал» про зобовязання підключити до електромереж та водопостачання, зобовязання заключити договори на електро та водопостачання, стягнення трьох процентів річних та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 подала до суду позовну заяву до відповідачів ВАТ «Тернопільобленерго», КП «Тернопільводоканал» про зобовязання підключити до електромереж та водопостачання, зобовязання заключити договори на електро та водопостачання, стягнення трьох процентів річних та моральної шкоди. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім»я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв»язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів що до даються до заяви. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно до вимог ч.1 ст.120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб. Згідно ч.1 п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції" у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Дана позовна заява не відповідає вказаним вимогам, а саме:

Зміст заявлених позовних вимог є незрозумілим, оскільки із позовної заяви слідує, що із вимогами звернулася ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для захисту порушених прав останніх. Водночас із копії технічних умов приєднання до електричних мереж ВАТ «Тернопільобленерго» електроустановок житлового будинку, що по вул.Довженка,19 в м.Тернополі від 24.04.2008 року та копії технічних умов на підключення вищезазначеного будинку до мереж водопостачання та водовідведення від 29.01.2008 року вбачається, що вони були надані ОСОБА_1, у зв»язку із чим є незрозумілим за захистом якого саме особистого немайнового або майнового права та інтересу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано позов та чи є вказані особи неповнолітніми та якого вони віку.

Крім цього, позивачем не зазначено посилання на докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги, щодо зобовязання відповідачів виплатити по 100 000 грн. за операцію лікування та по 75 000 моральної шкоди. Також в позовній заяві не зазначено посилання на докази, будь-яких обґрунтувань та розрахунку вимог про стягнення з ВАТ «Тернопільобленерго» 3% від суми договору в розмірі 63 315 425 грн., та стягнення з КП «Тернопільводоканал» 3% від за кожен день прострочення підключення водопроводу до будинку ОСОБА_2 в розмірі 71 153 840 грн., які просять стягнути позивачі. Всупереч вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, позивачами не долучено до позовної заяви платіжного документу про сплату судового збору щодо заявлених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначаються Законом України «Про судовий збір», про що прямо вказано у статті 1 цього Закону. У прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про звільнення позивачів від сплати судового збору у відповідності до п.7 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», водночас у тексті заяви наявні посилання на пільги щодо сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Посилання на п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 1 вересня 2015 року), як на підставу звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору є необґрунтованими, оскільки вказаною нормою у передбачено, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадку передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав інтересів інших осіб. Разом з тим ОСОБА_1 не зазначено документи на підставі яких ґрунтується представництво ОСОБА_1, зокрема не вказано реквізити свідоцтва про народження дітей та хто є їхніми батьками. З 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», відповідно до якого статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Суд бере до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Однак, як уже зазначалося, правові засади звільнення від сплати судового збору в Україні визначаються Законом України «Про судовий збір». При цьому цей закон не містить відсилань до інших нормативно-правових актів держави. Крім цього, Закон України «Про судовий збір» прийнятий пізніше від Закону України «Про захист прав споживачів». Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. За змістом змін до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи, тому посилання заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги. Також, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню. З огляду на викладене, при зверненні до суду позивач повинен сплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір». Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 08 квітня 2016 року в справі №6-758ц16 та в ухвалі від 14 вересня 2016 року в справі №6-2101ц16. Пунктом 1.1. ч.2 ст.4 Закону України « Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму (640-8000грн.). Відповідно до п.1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму(640 грн.). Згідно вимог ч.6 ст.6 ЗУ «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 Цивільно-процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Отже заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк п»ять днів з дня отримання ухвали, для:

-конкретизації заявлених кожним із позивачів позовних вимог та наданням розрахунку сум заявлених до стягнення з відповідачів;

-сплати судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму(640 грн.) за кожну з заявлених вимог немайнового характеру, кожним із позивачів пропорційно до заявлених позовних вимог, або представлення документів, які б свідчили про звільнення від його оплати.

- сплати судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму за заявлені позовні вимоги майнового характеру кожним із позивачів пропорційно до заявлених позовних вимог, або представлення документів, які б свідчили про звільнення від його оплати.

-зазначення доказів на підтвердження обставин якими позивачі обґрунтовують свої вимоги.

Керуючись ст. 119, 120, 121 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Тернопільобленерго», КП «Тернопільводоканал» про зобовязання підключити до електромереж та водопостачання, зобовязання заключити договори на електро та водопостачання, стягнення трьох процентів річних та моральної шкоди - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали суду про усунення недоліків.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог до встановленого терміну, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Грицак