У х в а л а

27 листопада 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

13 листопада 2017 року заявник подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року, яка не відповідала вимогам ст. 325 ЦПК України, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження. Крім того, заявником не було додано доказів сплати судового збору.

У касаційній скарзі, як на підставу пропущення строку заявник посилався на те, що ОСОБА_2 не була присутня в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, оскільки про розгляд справи не була повідомлена належним чином. Повний текст рішення апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року представник отримав 25 жовтня 2017 року в архіві суду першої інстанції. Разом із тим, заявником не було надано належних доказів на підтвердження факту невиконання апеляційним судом положень ст. ст. 222, 321 ЦПК України щодо направлення сторонам у справі копії судового рішення та того, що ОСОБА_2 чи її представник не отримували копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції поштовим відправленням, або в суді апеляційної інстанції (нарочно) до 01 січня 2014 року.

Також заявником не було наведено підстав, які перешкоджали отримати копію рішення апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року до 25 жовтня 2017 року з урахуванням того, що апеляційну скаргу було подано саме представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху, та надано заявнику строк для усунення недоліків до 08 грудня 2017 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, а для надання заяви про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку - протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали, оскільки зазначена заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження визнана судом неповажною.

У листопаді 2017 року на виконання вимог вказаної вище ухвали представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надіслав квитанцію про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому зазначив ті ж самі причини пропущення строку. Разом з тим, заявник не надав належних доказів на підтвердження факту невиконання апеляційним судом положень ст. ст. 222, 321 ЦПК України щодо направлення сторонам у справі копії судового рішення та того, що ОСОБА_2 чи її представник не отримували копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції поштовим відправленням, або в суді апеляційної інстанції (нарочно) до 01 січня 2014 року.

З доданих до клопотання доказів вбачається, що заявник надає лише копію журнала судового засідання від 12 грудня 2013 року (а.с. 82) та копію супровідного листа апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2013 року (а.с. 92), копій документів які містяться в матеріалах справи з а.с. 83 до а.с. 91 не надав.

Оскільки заявником не наведено інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження на відміну від тих, що визнані неповажними, не подано доказів на підтвердження невиконання апеляційним судом положень ст. 222 ЦПК України, тому наведені заявником причини пропуску процесуального строку не можна визнати поважними.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 3 ст. 328 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху та продовжити заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 73, 121, 325, 326, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року залишити без руху, та продовжити заявнику строк для усунення недоліків до 25 грудня 2017 року, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова