_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/331/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

01.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить про розірвання шлюбу, укладеного 21 листопада 2013 року між ним, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2255.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що в січні 2006 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, в період якого народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак у 2008 році шлюб було розірвано.

Проте 21 листопада 2013 року він та відповідачка друге зареєстрували шлюб, та 16 грудня 2013 року у них народився син ОСОБА_4.

Позивач стверджує, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникають сварки, які негативно впливають на емоційний стан дітей.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу зазначаючи те, що примирення з відповідачем є неможливим. Також пояснив, що з кінця 2015 року між ними почались сварки, відповідач його звинувачувала у малих заробітках, виганяла з дому та викидала особисті речі позивача.

Крім того, позивач зазначив, що вже маже рік не мав статевих стосунків з відповідачем. Мати їх з іншою жінкою, перебуваючи в законному шлюбі, позивач вважає не етичним, зважаючи на що підкреслив порушення своїх законних прав та інтересів і наполягав на розірванні шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення розгляду справи, чи надання строку на примирення суду не надала.

У судове засідання зявився її представник ОСОБА_5, надав виписку із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого виданого на імя відповідачки від 11.01.2017 року з діагнозом гостре респіраторне захворювання, у зв`язку з чим просив відкласти судовий розгляд.

Заперечуючи проти відкладення судового засідання, позивач повідомив, що щойно бачив відповідачку та її представника в кафе на території суду, що не заперечувалось представником ОСОБА_2 та дало право суду продовжити розгляд справи у відсутності відповідача.

При цьому суд бере до уваги, що з клопотанням про надання часу для примирення подружжя сторона відповідача не зверталась, жодних заперечень на поданий позов не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2013 року у Київському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2255, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії І ЖД № 270691, виданим повторно 15 листопада 2016 року.

Сторони по справі мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_1, та жінки ОСОБА_2, й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223,224, 225, 226, 294 ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112, 113, 161, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_2, що був зареєстрований 21 листопада 2013 року у Київському районному у м.Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2255.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.