Справа № 2/331/1178/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :
головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі - Постарнак М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у вечірній час 02 квітня 2017р. вона вийшла на прогулянку до лісопосадки в Олександрівському районі м. Запоріжжя, що розташована поблизу парку «Перемоги», разом зі своєю маленькою собакою породи «такса». Під час прогулянки вона зустріла свою знайому ОСОБА_4, котра також вигулювала свою собаку породи «мопс». Так, прогулюючись разом зі своїми домашніми улюбленцями, вони дійшли до Червоної річки, яка протікає через парк.
Біля річки приблизно десь за 30-40 метрів від них вона побачила собаку бійцівської породи «стаффордширський терєр», яка протягом останнього часу вже неодноразово нападала на її «таксу». Стаффорд йшов біля своєї хазяйки - ОСОБА_2 на повідку без намордника. Відповідачка була у компанії своїх подруг, які вживали алкогольні напої, зокрема пиво.
Побачивши «стаффорда» вона одразу ж запропонувала своїй знайомій відійти подалі від них, а тому вони почали рухатись в протилежному від ОСОБА_2 та її собаки напрямку. Через декілька секунд вона почула за спиною крик, через який озирнулася назад. Від побаченого вона дуже сильно злякалася, оскільки собака ОСОБА_2 бігла в її сторону з шаленою швидкістю. Швидкість руху собаки була настільки великою, що вона не встигла пригальмувати підбігаючи до них, а тому з усієї сили врізалась в неї. Єдине що вона встигла зробити, це схопити свою собаку на руки, після чого від сили удару «стаффорда» вона разом зі своєю собакою упала в «Червону річку».
Після події, що трапилася з нею 02 квітня 2017р., вона віднесла телефон до сервісного центру. Після огляду їй повідомили, що телефон ремонту не підлягає, що підтверджується ОСОБА_4 технічного стану № 272 від 11.05.2017р.
Факт пошкодження телефону саме під час нападу собаки також встановлено Висновком за результатом перевірки матеріалу ЄО №6251 від 02 квітня 2017р., складеним дільничним офіцером поліції Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, вважає, що відповідач повинна відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду, яка дорівнює вартості нового мобільного телефону в розмірі 3274,00 грн.
Також вважає, що відповідач повинна відшкодувати їй і матеріальну шкоду, яка відповідає вартості ліків, які вона була вимушена придбати 03 квітня 2017 року для відновлення свого стану здоровя, в розмірі 113,20 грн.
Крім матеріальних збитків, позивач вважає, що внаслідок події, що мала місце 02.04.2017 року їй завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що оскільки того дня через викиди хімічних стоків заводами «Червона річка» була досить глибокою та мала сильну течію, вона опинилася під водою з головою. Вода була дуже холодною та винирнувши з річки перші секунди вона нічого не чула і не бачила, оскільки перебувала у стані шоку та була вся в бруді. Розплющивши очі вона побачила як її собаку почала відносити від неї течія, тож їй дивом вдалося намацати в брудній воді її поводок та підтягти її до себе. Як вона вибиралася з річки вона не памятає, оскільки перебувала у стані глибокого шоку. Внаслідок нападу на неї собаки бійцівської породи вона перенесла сильний душевний стрес, страх та фізичний біль, через що в неї піднявся тиск і в ніч з 02 на 03 квітня 2017р. приблизно о 0-20 годині вона була вимушена викликати швидку допомогу, що підтверджується Карткою спадкоємності Жовтневої підстанції ШМД № 2 від 03.04.2017р. 03 квітня 2017р. приблизно по обіді до неї додому прийшов лікар, якому бригада швидкої допомоги, що напередодні надавала їй медичну допомогу, передала інформацію щодо неї. Обстеживши її, лікар виписав листок непрацездатності (Серія АГН № 853242) та заборонив декілька днів підійматися з ліжка. Таким чином, після нападу собаки вона була вимушена протягом тривалого часу відновлювати свій стан здоровя. Розмір завданої моральної шкоди позивачка оцінює в 6000,00 грн.
На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь, завдану матеріальну шкоду в розмірі 3407,20 грн., моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн., та понесені судові витрати.
В процесі розгляду справи позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, уточнила позов щодо кола осіб-учасників процесу, зазначивши вірне прізвище, імя та по-батькові відповідача ОСОБА_2. (а.с. 33-35)
Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача у справі не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. .
Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від неї до суду не надходило.
Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності відповідача не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги заяву позивача та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі та ухвалою від 30 листопада 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що у вечірній час 02 квітня 2017р. ОСОБА_1 вийшла на прогулянку до лісопосадки в Олександрівському районі м. Запоріжжя, що розташована поблизу парку «Перемоги», разом зі своєю маленькою собакою породи «такса». Під час прогулянки ОСОБА_1 зустріла свою знайому ОСОБА_4, котра також вигулювала свою собаку породи «мопс». Так, прогулюючись разом зі своїми домашніми улюбленцями, вони дійшли до Червоної річки, яка протікає через парк.
Біля річки приблизно десь за 30-40 метрів від них ОСОБА_1 побачила собаку бійцівської породи «стаффордширський терєр», яка протягом останнього часу вже неодноразово нападала на її «таксу». «Стаффорд» йшов біля своєї хазяйки - ОСОБА_2 на повідку без намордника. ОСОБА_5 була у компанії своїх подруг, які вживали алкогольні напої, зокрема пиво.
Побачивши «стаффорда» ОСОБА_1 одразу ж запропонувала своїй знайомій відійти подалі від них, а тому вони почали рухатись в протилежному від ОСОБА_2 та її собаки напрямку. Через декілька секунд ОСОБА_1 почула за спиною крик, через який озирнулася назад. Від побаченого ОСОБА_1 дуже сильно злякалася, оскільки собака ОСОБА_2 бігла в її сторону з шаленою швидкістю. Швидкість руху собаки була настільки великою, що вона не встигла пригальмувати підбігаючи до них, а тому з усієї сили врізалась в ОСОБА_1. Єдине що ОСОБА_1 встигла зробити, це схопити свою собаку на руки, після чого від сили удару «стаффорда» вона разом зі своєю собакою упала в «Червону річку».
Після події, що трапилася з ОСОБА_1 02 квітня 2017р., остання віднесла телефон до сервісного центру. Після огляду ОСОБА_1 повідомили, що телефон ремонту не підлягає, що підтверджується ОСОБА_4 технічного стану № 272 від 11.05.2017р. (а.с. 10)
Факт пошкодження телефону саме під час нападу собаки встановлено Висновком за результатом перевірки матеріалу ЄО №6251 від 02 квітня 2017р., складеним дільничним офіцером поліції Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області. (а.с. 7)
Крім того, постановою адміністративної комісії при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району №27 від 28 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн. (а.с. 50)
Зазначена постанова набрала законної сили 08 травня 2017 року та в матеріалах справи відсутні відомості щодо її оскарження ОСОБА_2
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує домашню тварину зобовязана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжувальною домашньої твариною. При супроводжені домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.
При поводжені з домашньою твариною, особа, яка її утримує, зобовязана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання (ст. 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»).
Підпунктами 3.4.8, 3.4.9 пункту 3.4 Правил утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м. Запоріжжя, затвердженими рішенням Запорізької міської ради від 27.12.2011р. № 35 (надалі Правила) визначено, що особи, які утримують домашніх та інших тварин, зобовязані, у тому числі, виводити собак до місць та зон їх вигулу лише у наморднику (крім собак дрібних порід (додаток 2) та їх метисів) та на повідку (для порід собак, які зазначені у додатку 1 - на короткому повідку не більш ніж 1,2м.) з прикріпленими до нашийника ідентифікуючими позначками, маючи при собі засоби для прибирання екскрементів тварини та забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей та інших тварин.
Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.
Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Аналізуючи зазначені норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн., суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, остання посилається на те, що внаслідок нападу на неї собаки бійцівської породи вона перенесла сильний душевний стрес, страх та фізичний біль, через що в неї піднявся тиск і в ніч з 02 на 03 квітня 2017р. приблизно о 0-20 годині вона була вимушена викликати швидку допомогу, що підтверджується Карткою спадкоємності Жовтневої підстанції ШМД № 2 від 03.04.2017р. 03 квітня 2017р. приблизно по обіді до неї додому прийшов лікар, якому бригада швидкої допомоги, що напередодні надавала їй медичну допомогу, передала інформацію щодо неї. Обстеживши її, лікар виписав листок непрацездатності (Серія АГН № 853242) та заборонив декілька днів підійматися з ліжка. Таким чином, після нападу собаки вона була вимушена протягом тривалого часу відновлювати свій стан здоровя. Понесені моральні страждання, він оцінює у 6000,00 гривень.
За подібних обставин, та керуючись принципом розумної достатності, суд вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи відносяться витрати на надання правової допомоги.
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 2)
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування понесених судових витрат у розмірі 640,00 грн. є також законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки зазначена сума судового збору є мінімальною ставкою, встановленою ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226, 88 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а»АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (ІПН: НОМЕР_2) заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3407,20 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., судовий збір в розмірі 640,00 грн., а всього 7047 (сім тисяч сорок сім) гривень 20 копійок.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання рішення суду апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

01.12.2017