У х в а л а

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру (далі - Вінницький ОКШВД) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 2 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково, ухвалив визнати незаконними та скасувати накази Вінницького ОКШВД від 1 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_4 з посади лікаря-дерматовенеролога; зобов'язав відповідача поновити ОСОБА_4 на вказаній посаді з 1 серпня 2016 року; стягнув з відповідача на користь ОСОБА_4 9 тис. 535 грн 50 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3 тис. 227 грн 40 коп. суд допустив до негайного виконання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Вінницької області рішенням від 13 січня 2017 року змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку, стягнув з відповідача на користь ОСОБА_4 8 тис. 284 грн 25 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням податків та інших обов'язкових платежів.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 лютого 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою Вінницького ОКШВД на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

16 березня 2017 року Вінницький ОКШВД, за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2017 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 5 статті 43, статті 252, глави ІІІ-А Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), частини третьої статті 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», пункту 4.3 Рекомендацій щодо порядку сплати та обліку членських профспілкових внесків, затверджених Постановою Президії Федерації професійних спілок України від 21 вересня 2006 року № П-6-15; неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме частини першої статті 11, статті 213, статті 3607 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави перегляду вказаного судового рішення, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано зазначені норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 14 лютого 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на те, що звільнення ОСОБА_4 проведено з порушенням трудового законодавства; президія Вінницької обласної організації Профспілки працівників охорони здоров'я України 14 липня 2016 року відмовила у наданні згоди на звільнення ОСОБА_4, оскільки не було враховано положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією.

Разом з тим у наданій заявником для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року суд відкрив касаційне провадження у справі з подібних правовідносин; при цьому зазначена ухвала не містить висновку про застосування судом касаційної інстанції відповідних норм матеріального права.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві Вінницький ОКШВД порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, зокрема частини першої статті 11, статті 213, статті 3607 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, обов'язковості судових рішень Верховного Суду України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2017 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі, не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути Вінницькому обласному клінічному шкірно-венерологічному диспансеру.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко