Справа № 415/3084/17
Провадження № 2-о/415/352/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Краснокутської М.О.,

за участі секретаря - Тимофієвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з уточненою заявою про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в обгрунтування якої зазначено наступне. ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року брат заявника помер. На момент смерті він проживав у місті Стаханов (Кадіївка) Луганської області. Заявник звернулась до Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою реєстрації смерті брата, однак їй було відмовлено. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання в органах ДРАЦС свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Стаханов, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Кадіївка (Стаханов) Луганська область, Україна, у віці 64 роки, причина смерті - серцева недостатність, ішемічна хвороба серця при гіпертонічній хворобі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи - Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином., надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу, проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, повторно виданого 27 квітня 2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1730. У свідоцтві батьком зазначений - ОСОБА_5, а матір'ю - ОСОБА_6./а.с.6/.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 02 березня 1961 року Бюро записів актів громадського стану виконавчого комітету Кадіївської міської Ради депутатів трудящих Луганської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року , про що зроблено відповідний запис за № 1642. У свідоцтві батьком зазначений - ОСОБА_5, а матір'ю - ОСОБА_6./а.с.23/.

Відповідно до копії витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_3 від 13 червня 2017 року, виданого Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 14 грудня 1974 року відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис № 1311. Прізвище після одруження ОСОБА_7/а.с.23/

Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 14 січня 1981 року, виданого відділом актів громадського стану Виконкому Стахановської міськради народних депутатів Ворошиловградської області, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвали шлюб, про що зроблено запис за № 28. Прізвище дружини після розірвання шлюбу Петоченкова./а.с.8/

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 15 березня 1985 року, виданого відділом РАЦС в м. Стаханов, Ворошиловградської області, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали шлюб про що зроблено запис за № 180. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_9./а.с.8/

Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть № 198 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, місце смерті: АДРЕСА_1, причина смерті серцева недостатність ІІ Б ст., ішемічна хвороба серця при гіпертонічній хворобі, цукровий діабет ІІ ст./а.с 9/.

Згідно з довідкою про причину смерті № 198 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., у віці 64 роки, причина смерті - серцева недостатність ІІБ ст., ішемічна хвороба серця при гіпертонічній хворобі. Цукровий діабет ІІ ст./а.с.9/.

Згідно з відмовою Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області №2271/17.10-94 від 27.04.2017 року, у проведенні державної реєстрації смерті відмовлено, оскільки аналіз документів, пред'явлених заявником, свідчить що документи оформлені медичним закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місце розташування яких є населені пункти, на території яких орган державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р.. № 1085 ( у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 р.№ 428-р) та відділами державної реєстрації актів цивільного стану що знаходяться на території Луганської області. / а.с.10/.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За вимогами ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Встановлення даного факту, має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її брата та отримання свідоцтва про смерть.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її брата - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Згідно з ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215, 234,256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Стаханов, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Кадіївка (Стаханов) Луганської області, Україна, причина смерті - серцева недостатність, ішемічна хвороба серця при гіпертонічній хворобі.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.О.Краснокутська