Ухвала

іменем україни

29 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

МаляренкаА.В., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 13 серпня 2013 року між нею та ОСОБА_4 було укладено попередній договір, за умовами якого остання зобов'язалася не пізніше 13 серпня 2014 року продати їй житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1. Вказаний попередній договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області за реєстровим № 8691.

Пунктом 2 попереднього договору передбачено, що вартість житлового будинку та земельної ділянки становитиме 319 720 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США. Згідно з п. 3 цього договору ОСОБА_4 зобов'язалась зібрати всі необхідні документи для укладення договорів купівлі-продажу, у тому числі правовстановлюючі документи, витяги, довідки, експертні оцінки.

Звертала увагу на те, що на підтвердження дійсних намірів укласти в майбутньому договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки вона передала ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 79 930 грн, що було еквівалентно 10 000 доларів США.

У встановлений договором строк ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим 13 серпня 2014 року між нею та відповідачем було укладено додаткову угоду до попереднього договору від 13 серпня 2013 року, згідно з умовами якої відповідач зобов'язалася не пізніше 15 жовтня 2014 року підготувати всі необхідні документи та укласти з нею договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1.

Вказувала на те, станом на 15 жовтня 2014 року ОСОБА_4 умови попереднього договору та додаткової угоди до нього не виконала, у зв'язку із чим остання повинна відшкодувати їй сплачену суму авансу у розмірі 79 930 грн, сплатити їй штраф відповідно до п. 8 договору у розмірі 100 % від суми сплаченого авансу, сплатити пеню у розмірі 10 % від суми, що підлягає поверненню за кожний день прострочення виконання та інфляційні втрати, а всього - 1 353 454 грн.

Посилаючись на наведене та на те, що відповідач добровільно зазначену суму коштів не повертає, просила позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 на її користь 1 353 454 грн.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 аванс, сплачений згідно з умовами попереднього договору від 13 серпня 2013 року, у розмірі 79 930 грн, штраф - 79 930 грн та пеню - 1 182 964 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 18 січня

2017 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 штрафу у розмірі 79 730 грн та пені - 1 182 964 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 13 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір, за умовами якого остання у термін не пізніше 13 серпня 2014 року продасть, а ОСОБА_3 придбає житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 серпня 2013 року за реєстровим № 8691.

Відповідно до п. 2 попереднього договору відчуження нерухомого майна мало б відбутися за ціною 319 720 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США.

Пунктом 3 договору передбачено, що продавець зобов'язалась взяти на себе зобов'язання зібрати всі необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу, в тому числі правовстановлюючі документи, витяги, довідки, експертні оцінки.

Відповідно до п. 5 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 отримала грошові кошти в сумі 79 930 грн, що за офіційним курсом Національного банку України було еквівалентно 10 000 доларів США. При цьому указана сума була визначена сторонами як аванс.

13 серпня 2014 року між сторонами була укладена додаткова угода, яка посвідчена нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 4453, до попереднього договору за реєстровим № 8691 від 13 серпня 2013 року.

Додатковою угодою було передбачено, що ОСОБА_4 не пізніше 15 жовтня 2014 року підготує всі необхідні документи та відчужить житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться по АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, яка, у свою чергу, придбає вказане нерухоме майно.

Також судами встановлено, що в обумовлений у додатковій угоді термін договір купівлі-продажу укладено не було.

Частково задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивача суму авансу, штраф та пеню, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що саме відповідач ухилялась від укладання договору купівлі-продажу, оскільки в установлений у попередньому договорі термін не надала всіх необхідних документів для оформлення основного договору.

При цьому судом першої інстанції зазначено, що умовами попереднього договору передбачено, що у разі неукладання основного договору з вини однієї зі сторін, на користь другої сторони підлягають стягненню сума авансу, штраф - 100 % від суми авансу та пеня у розмірі 10 % від суми, що підлягає поверненню за кожен день прострочення виконання, підстав для зменшення якої відповідачем не наведено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми штрафу та пені та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що неукладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені, оскільки між сторонами не виникло грошового зобов'язання.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками апеляційного суду з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 79 930 грн є авансом.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, договір купівлі-продажу є складним зобов'язанням, що складається з двох поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому продавець повинен передати майно, а покупець наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому покупець зобов'язаний оплатити переданий товар, а продавець має право вимагати від покупця відповідної оплати.

Системний аналіз вищевказаних норм права дозволяє дійти висновку про те, що за своєю правовою природою попередній договір - це правочин на забезпечення виникнення зобов'язань у майбутньому, для підтвердження наміру настання яких ОСОБА_3 сплатила на користь ОСОБА_4 аванс з метою виконання грошового зобов'язання, яке б мало місце за умови укладання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, а оскільки такі договори укладені не були, вимоги про стягнення штрафу та пені є безпідставними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання, апеляційний суд, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що за положенням цивільного законодавства повернення авансу не може забезпечуватись неустойкою та штрафом, оскільки між сторонами не виникло грошового зобов'язання.

За таких обставин, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Кафідова

Судді: М.К. Гримич

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко

Т.О.Писана