РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Соболєвої І.П., за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 777 грн. щомісячно до 31.11.2017, а з 01.12.2017 у розмірі 1 860 грн. та досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2007 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час відповідач та позивач проживають окремо. Крім цього, відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Від позивача та відповідача надійшли заяви, в яких вони просять розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають, проти постановлення рішення за їх відсутності не заперечують, надати строк для примирення не просять. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Марївською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 12, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2007.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача та відповідача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

При задоволенні позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 154403, виданим 10.08.2010 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 571.

Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 150 СК України та ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше.

Як розяснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягаєіндексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, діючої на Україні з 27.09.1991, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Також, згідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини від 20.11.1989, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Сторони спільно не проживають, відповідач не надає належним чином матеріальної допомоги на утримання дитини.

З урахуванням тієї обставини, що відповідач офіційно працює на посаді слюсаря з ремонту автомобілів ТОВ «Зернотранс», має постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 24 жовтня 2017 р., суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини мають стягуватись з відповідача саме у частці від заробітку /доходу/ відповідача, а не у твердій сумі як просить позивач.

Тому враховуючи, що позивачка займається вихованням доньки, яка проживає з нею, повністю її утримує, а відповідач батько дитини, не належним чином виконує свої зобовязання по утриманню неповнолітньої дитини, та не заперечує, що б з нього в судовому порядку здійснювалося стягнення аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягненню дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів на думку суду буде достатнім та необхідним для утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення аліментів, суд також вважає за необхідне розяснити, що в порядку ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн.

Окрім того, на підставі частини 3 статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Балакіна) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 05.10.2007 Марївською сільською радою Запорізької області Запорізької області, актовий запис № 12, розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 29 серпня 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.П. Соболєва