АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Першої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом і внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Першої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом і внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи тим, що 12 грудня 1994 року його батьки на праві спільної сумісної власності (шляхом приватизації) стали співвласниками квартири АДРЕСА_1 по 1/2 частині.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, яка мала у своїй особистій приватній власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яку заповідала йому на підставі нотаріально посвідченого заповіту від 05 лютого 2004 року.

Зазначав, що 03 квітня 2013 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. йому було видане та зареєстроване у реєстрі за номером №8-240 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Крім того, 03 квітня 2013 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. його батьку ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, також було видане та зареєстроване у реєстрі за номером №8-236 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що вказана помилка державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазської Н.В. суттєво порушує його майнові права, оскільки замість належної йому 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 (м. Дніпро) він володіє тільки 1/4 частиною квартири, просив суд ухвалити рішення, яким визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 квітня 2013 року, яке видане на спадщину померлої ОСОБА_4 її чоловіку ОСОБА_6 державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. та зареєстроване в реєстрі за номером №8-236, в частині визнання за ОСОБА_6 права на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1; зобов'язати Першу дніпропетровську державну нотаріальну контору ГТУЮ у Дніпропетровській області внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 квітня 2013 року, яке видане на спадщину померлої ОСОБА_4 ОСОБА_2 державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. та зареєстроване в реєстрі за номером №8-240, шляхом видачі позивачу нового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що батьками позивача ОСОБА_2 були ОСОБА_6 і ОСОБА_4 (а.с.18а).

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

05 лютого 2004 року ОСОБА_4 посвідчила у нотаріуса заповіт, яким заповіла позивачу ОСОБА_2 1/2 частину належної їй квартири (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, її частка спадкового майна - вказаної квартири - була успадкованим батьком позивача ОСОБА_6 (обов'язкова частка) і ним, як сином.

Позивачу ОСОБА_2 03 квітня 2013 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. було видане та зареєстроване у реєстрі за номером №8-240 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Крім того, в цей же день, 03 квітня 2013 року, державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В., його батьку ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, також було видане та зареєстроване у реєстрі за номером №8-236 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

З тексту спадкового договору від 04 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_6, як відчужувач, та ОСОБА_3, як набувач, уклали нотаріально посвідчений спадковий договір, за яким вони домовилися, що за спадковим договором буде передаватися 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 у свою чергу повинен буде виконати розпорядження відчужувача, щодо сплати йому протягом місяця коштів у розмірі 320.000 грн. (а.с.31-33).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 у заявленому ним викладі є безпідставними, оскільки пред'явлені до неналежного відповідача та вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення посилання на пропуск строку позовної давності, оскільки відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим.

У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Тобто, положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватись лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо при розгляді справи встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлено до Першої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку Перша дніпровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не може бути відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно із п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо).

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу.

Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір.

З наведеного можна зробити висновок, що нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення.

Нотаріусом були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Вданому випадку існує спір про право власності на нерухоме майно, а саме на частину квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги не доводять наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Інші доводи приведені в апеляційній скарзі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню шляхом виключення з мотивувальної частини оскаржуваного рішення посилання на пропуск строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2017 року залишити без змін, виклавши мотивувальну частину рішення суду в іншій редакції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.