Справа № 140/1175/16-ц Провадження № 22-ц/772/744/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чуківської сільської ради Немирівського району на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Агрокооперативу «Золота Нива» про визнання права власності на нерухоме майно, -

встановила:

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Агрокооперативу «Золота Нива» про визнання дійсним договору поставки (купівлі-продажу) гідротехнічних споруд, укладеного між Агрокооперативом «Золота Нива» і ним та визнати за позивачем право власності на гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 1 «Курків», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 311 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда №3; гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 2 «Кірпічний», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 780,8 кв.м., монах № 2, водопропускна споруда № 3; гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 3 «Маленький», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 310,8 кв.м., монах № 2, водопропускна споруда № 3, монах № 4, водопропускна споруда № 5; гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 4 «Великий», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 914,7 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3; гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 5 «Малий», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 311,0 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3; гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 6 «Супрунів», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 775,5 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3; гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 7 «Редьків», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 380,8 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3; гідротехнічну споруду, розташована на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 8 «Мельників», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 287,8 м.кв.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01 квітня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна гідротехнічних споруд, які розташовані на території Чуківської сільської ради і знаходилися на балансі відповідача. Оскільки правовстановлюючих документів на предмет договору не збереглося, нотаріально посвідчити договір немає можливості і єдиним способом реалізації права покупця є рішення суду про визнання права власності.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано договір поставки (купівлі-продажу) гідротехнічних споруд, укладений між Агрокооперативом «Золота Нива», в особі голови ОСОБА_3 і ОСОБА_2, дійсним.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

- Гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 1 «Курків», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 311 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3

- Гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 2 «Кірпічний», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 780,8 кв.м., монах № 2, водопропускна споруда № 3.

- Гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 3 «Маленький», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 310,8 кв.м., монах № 2, водопропускна споруда № 3, монах № 4, водопропускна споруда № 5.

- Гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 4 «Великий», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 914,7 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3.

- Гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 5 «Малий», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 311,0 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3.

- Гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 6 «Супрунів», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 775,5 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3.

- Гідротехнічну споруду, розташовану на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 7 «Редьків», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 380,8 м.кв., монах № 2, водопропускна споруда № 3.

- Гідротехнічну споруду, розташована на території Чуківської сільської ради Немирівського району, Вінницької області, став № 8 «Мельників», яка являє собою греблю № 1, загальною площею 287,8 м.кв.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі в розгляді справи - Немирівська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Чуківської сільської ради Немирівського району просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні прокурор Клименко Д.С. вимоги апеляційної скарги підтримав, проси суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечили, просили суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Агрокооперативу «Золота Нива» - ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі наданих позивачем доказів та визнання позову відповідачем дійшов висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору поставки (купівлі-продажу) та визнання права власності за позивачем.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, підставою такого позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого права на майно. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання слугує підтвердження позивачем своїх прав на майно, що може підтверджуватись представленими їм правовстановлюючими документами, будь-якими іншими доказами про приналежність позивачу спірного майна.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

По справі встановлено, що 01 квітня 2016 року між Агрокооперативом «Золота Нива» в особі голови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено в простій письмовій формі договір поставки № 01/04-2016 , згідно з яким постачальник передав у власність покупця належні постачальнику на праві власності гідротехнічні споруди, найменування, кількість, ціна яких визначена у специфікаціях (а.с. 9-15).

Згідно з довідками АК «Золота Нива» від 29.02.2016 року № 28-35, станом на 01.01.2016 року гідроспоруди, які знаходяться на водних обєктах став №1 «Курків» , став №2 «Кірпічний» , став №3 «Маленький» , став №4 «Великий», став №5 «Малий» , став №6 «Супрунів» , став №7 «Редьків», став №8 «Мелників» перебувають на балансі підприємства (а.с. 20,25,30,35,40,45,50,55).

Згідно з технічними паспортами на гідроспоруди від 20 березня 2016 року гідротехнічні споруди побудовані без проекту, господарським способом, призначені для скидання води із ставка.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 712 ЦК називає основні ознаки (критерії), що дозволяють виділити договір поставки з інших видів договору купівлі-продажу. До них відносяться правовий статус постачальника і ціль придбання (покупки) товару. Продавцем (постачальником) у договорі поставки виступає підприємець. Друга основна ознака ціль придбання товару. Договором поставки визнається договір, по якому товар має придбатися для використання в підприємницькій діяльності (для промислової переробки і споживання, для наступного продажу й іншої професійної діяльності), або для іншої діяльності, не зв?язаної з особистим, домашнім, сімейним використанням товару.

Предмет поставки є значно вужчий і обмежується продукцією або товарами. Тобто предметом поставки не можуть бути майнові права, право вимоги, цінні папери, нерухомість тощо. Предметом поставки є визначені родовими ознаками продукції вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах документації до зразків (еталонів) або продукція, вироби, визначені індивідуальним ознаками.

Зокрема визначення предмету поставки наведено ст. 266 ГК України.

Таким чином, гідроспоруди не можуть бути предметом договору поставки.

Як вбачається з п.1.1 Статуту Агрокооперативу «Золота Нива» с. Чуків, зареєстрованого Немирівською райдержадміністрацією 28.02.2000 року, Агрокооператив створено у процесі реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства «Золота Нива» і є правонаступником КСП «Золота Нива» з дня припинення його діяльності. До кооперативу перейшли всі майнові права і обовязки реорганізованого підприємства (а.с.63).

Указом Президента України від 29.01.2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» було передбачено, що з метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, створення сприятливих умов для розвитку підприємництва і орендних відносин на селі Міністерству аграрної політики України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям постановлено розробити до 1 березня 2001 року та здійснити протягом поточного року комплекс організаційних заходів щодо забезпечення управління об'єктами права державної власності, що перебували в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, а також збереження і використання за призначенням до передачі у комунальну власність об'єктів соціальної інфраструктури, які належали зазначеним підприємствам.

Згідно з п. 14 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62 (яка втратила чинність 11.04.2013) майно, що не підлягає паюванню, зокрема, яке неможливо виділити у натурі в рахунок майнових паїв та поділити його без ушкодження, а саме: дороги, капітальні вкладення на поліпшення земель (меліоративні, осушувальні, іригаційні та інші мережі), гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження, лісосмуги, а також об'єкти, які знаходяться в загальному користуванні, передаються на баланс підприємствам-правонаступникам. Якщо декілька підприємств-правонаступників користуються таким майном, то конкретні об'єкти або їх частини із складу такого майна можуть бути передані на баланс кожному із них за пропозицією комісії.

Підприємства-правонаступники (користувачі майна) ліквідованих або реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств несуть відповідальність за збереження об'єктів інженерної інфраструктури меліоративної мережі колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, їх технологічну цілісність і використання у межах своїх землекористувань (землеволодінь) до передачі цих об'єктів у комунальну власність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2003 року №1253 затверджено Порядок безоплатної передачі у комунальну власність обєктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягає паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, яким передбачено механізм безоплатної передачі у комунальну власність вказаних обєктів .

Рішення про передачу об'єктів соціальної сфери та житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, приймається відповідною сільською, селищною, міською радою, а внутрішньогосподарської меліоративної системи, які передаються у спільну власність територіальних громад, - районною, якщо об'єкт знаходиться в межах території району, або обласною радою, якщо об'єкт знаходиться в межах території двох і більше районів.

Судом першої інстанції не зясовано правову природу спірного майна, зокрема, хто є власником майна і чи мав право відповідач його відчужувати, оскільки перебування майна на балансі підприємства не є безумовною підставою наявності права розпорядження ним, судом не зясовано обставин набуття відповідачем права володіння спірним майном і за яких обставин були втрачені правовстановлюючі документи на нього, включення гідроспоруд реорганізованого КСП «Золота Нива» до майна, яке не підлягає паюванню, вжиття органами місцевого самоврядування заходів щодо передачі гідроспоруд у комунальну власність.

Матеріалами справи не підтверджено, що Агрокооператив «Золота Нива» був власником спірного майна і мав право його відчужувати, позивачем не надано на підтвердження своїх доводів жодних доказів.

Згідно з вищевказаними нормами вказані обєкти нерухомості повинні бути передані у комунальну власність, і саме органи місцевого самоврядування є належними розпорядниками вказаного майна.

Таким чином, передача гідроспоруд за договором поставки від 01 квітня 2016 року вчинена з порушенням прав територіальної громади на спірне майно і такий договір не міг бути визнаний дійсним.

Крім того, відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За змістом ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Судом не було враховано, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого судом у справі встановлено не було, а встановлений ним факт відсутності у продавця правовстановлюючого документа на предмет відчуження за договором не може бути підставою для визнання договору дійсним.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.292, 307, 309, 314, 316, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,

-

вирішила :

Апеляційну скаргу Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чуківської сільської ради Немирівського району задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Агрокооперативу «Золота Нива» про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: