У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гримич М.К., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду

з позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору від 31 березня 2010 року б/н відповідач отримав кредит у розмірі 5 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що стверджується підписом в заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, при цьому відповідач станом на 30 червня 2016 року має заборгованість перед банком.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість в сумі 34 293 грн 64 коп., яка складається з: 5 886 грн 40 коп. - заборгованість за кредитом; 22 564 грн 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 733 грн 52 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн- штраф (фіксована частина); 1 609 грн 22 коп. - штраф (процентна складова), судові витрати в розмірі 1378 грн.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від

30 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року, у задоволенні позову

ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції,

з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), обгрунтовано виходив з того, що банком пропущено загальний строк позовної давності на звернення до суду з вимогами до відповідача,

а нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору не передбачено.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст.

338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від

30 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.К. Гримич