Справа № 502/324/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.02.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності ОСОБА_2, померлому 10.03.2012 року, земельної ділянки площею 3,71 га, що розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,71 га, що розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 10.03.2012 року.

З позовної заяви вбачається, що 10.03.2012 року помер ОСОБА_2, який на час смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті спадкодавця залишилось майно, а саме земельна ділянка площею 3,71 га, що розташована на території Старотроянівської сільської ради, яку передано спадкодавцю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 003345, виданого Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області 16.11.2000 року. Однак зазначений акт на право власності на землю було втрачено.

ОСОБА_2 за життя залишив заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Позивач як спадкоємець за заповітом в встановленому законом порядку прийняв спадщину на підставі поданої заяви до нотаріальної контори. Таким чином, Кілійською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 312/2012. ОСОБА_3 надав заяву до нотаріальної контори про відмову від належної йому частини спадщини на користь ОСОБА_1. Крім того, дружина померлого ОСОБА_4 також надала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй обовязкової частки у спадщині на користь ОСОБА_1.

Нотаріусом Кілійської районної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на право владності на спадщину, а саме на земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Також йому було розяснено його право звернутись з позовом про визнання права власності до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

З інформаційного листа № 9-15-0.310-24/108-17 від 29.03.2017 року, виданого Відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, вбачається, що згідно наявних у відділі книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року за гр. ОСОБА_2 зареєстрована земельна ділянка площею 3,7100 га., державний акт ІІ-ОД № 003345, на території Старотроянівської сільської ради реєстраційний номер № 1287 від 16.11.2000 року.

Судом встановлено, що на даний час державний акт на право власності на землю серії ІІ-ОД № 003345 є втраченим, що є перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно. Позивачем було розміщено оголошення в газеті «Дунайська заря» випуск № 16 (11215) від 03.03.2017 року про недійсність акта на право власності на землю серії ІІ-ОД № 003345, виданого Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області 16.11.2000 року.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 126 ЗК України Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Видати дублікат втраченого державного акту не має можливості, оскільки Інструкція Про заповнення бланків державних актів при псуванні, втраті та пошкодженні державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 р. № 537.

Отже, враховуючи підтвердження факту видачі та одержання державного акту на право власності на земельну ділянку, з огляду на приписи ст. 126 ЗК України, суд вважає, що, ОСОБА_2 за життя набув право власності на зазначену земельну ділянку площею 3,71 га, розташовану на території Старотроянівської сільської ради на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 003345, виданого Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області 16.11.2000 року.

10.03.2012 року помер ОСОБА_2, про що 12.03.2012 в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 07, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 283396, виданого 12.03.2012 року Виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області.

Згідно довідки № 92 від 15.02.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 12.03.2012 року, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. На день його смерті за вказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_4, яка померла 11.08.2014 року.

24.05.2011 ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, зареєстровано в реєстрі за № 24, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те, що належатиме йому на день смерті, він заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

13.09.2012 року ОСОБА_3 подав заяву за вх. № 600 про відмову від належної йому частини спадщини після смерті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, яку було зареєстровано в реєстрі за № 57.

13.09.2012 року ОСОБА_4 подала заяву за вх. № 599 про відмову від належної їй обовязкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_2, яку було зареєстровано в реєстрі за № 56.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно інформаційного листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 31.03.2017 року за № 556/01-16 спадкова справа до майна ОСОБА_5, померлого 10.03.2012 року, була заведена Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 13.09.2012 року за заяво про прийняття спадщини за заповітом від ОСОБА_1.

З ч. 1 ст. 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу ОСОБА_6 № 133/01-16 від 23.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для належного оформлення права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, померлого 10.03.2012 року, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на земельну ділянку площею 3,71 га, що розташована на території Старотроянівської сільської ради на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 003345, виданого Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області 16.11.2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 10.03.2012 року.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392,1216, 1222, 1260, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому 10.03.2012 року, земельної ділянки площею 3,71 га, що розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 003345, виданого Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області 16.11.2000 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на земельну ділянку площею 3,71 га, що розташована на території Старотроянівської сільської ради на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 003345, виданого Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області 16.11.2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 10.03.2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7