Провадження № 2/712/3083/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року м. Черкаси
Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого /судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, -
Позивач ОСОБА_2 07.11.2017 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, відповідач є батьком її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Донька після розлучення проживає з матір'ю. Відповідач проживає окремо, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, здоров'ям та розвитком. Зазначила, що з 2015 року відповідач проживає в Славяногорському монастирі та жодних стосунків з навколишнім світом не підтримує. З метою оздоровлення та відпочинку позивачка має намір здійснити тимчасовий виїзд з донькою ОСОБА_4 за кордон у Росію та Казахстан до родичів батька дитини, для чого необхідне оформлення проїзного документа згідно з вимогами закону, не має можливості це реалізувати без згоди батька дитини, який через свої релігійні переконання на контакт не йде. В зв'язку з цим просить суд надати дозвіл на поїздку до Росії та Казахстану її доньці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у її супроводі без згоди та супроводу батька на період з 01.01.2018 року до 31.12.2018 року.
В судове засідання позивачка не з'явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі.
Представник третьої особи - Молчанович Н.О. в судове засідання не з'явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства.
Встановлено, що 25 лютого 2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 204.
Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею зареєстрована та проживає її донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою № 2542 від 27.04.2017 року виданою КП «Соснівська СУБ».

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У ст. ст. 3, 6 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1989 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності.

За Принципом 6 цієї Декларації малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли наявні виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір'ю.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. №3857-ХІІ, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійному виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього права на виїзд за кордон ( лише дітей від 14 до 18 років).

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 року ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р №380), оформлення паспортного/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою,- того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Тобто, оформлення проїзного документу здійснюється на підставі того з батьків, з ким проживає дитина після розірвання шлюбу (в даному випадку з позивачкою), і отримання згоди відповідача на оформлення проїзного документу не потрібно. Крім того, надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька за судовим рішенням передбачає собою і оформлення проїзних документів, в т.ч. і паспорту, на підставі яких дитина буде виїжджати.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що планує поїздку з дитиною до Росії та Казахстану до родичів.

Крім того, під час поїздки, позивач планує разом з донькою відвідати відомі місця вказаних країн, а також оздоровити дитину.

Наведене вочевидь вказує на те, що виїзд дитини за кордон буде сприяти розвитку її здібностей, розширенню її кругозору, зміцненню здоров'я, тощо.

А тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як громадянин України, має такі ж права, як і всі громадяни України, а її батько, не даючи їй дозвіл на виїзд, фактично обмежує її у праві підвищення фізичного, духовного та морального розвитку.

У витязі з узагальнення судової практики розгляду цивільних справ із застосуванням Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року (Гаазька Конвенція) зазначено, що відповідно до цілей Гаазької Конвенції, її суть полягає в тому, що один із батьків (або будь-яка інша особа, якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного проживання (постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року N 8).

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що, з урахуванням інтересів дитини, надання за рішенням суду дозволу на виїзд з України з позивачем в Росію та Казахстан з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року без згоди та супроводу батька не буде суперечити вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст.141, 157 СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 21, 22, 63 Конституції України, ст.ст.141, 150, 155, 157 СК України, ст.ст. 25, 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на поїздку до Росії та Казахстану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 на період з 01.01.2018 року до 31.12.2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: Т.Є. Троян