Провадження № 2/761/1899/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), в особі свого представника, 12 жовтня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 січня 2007 року між нею та Відповідачем було укладено договір поруки на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 26 січня 2007 року № 8/2007/840-К/725-Н. Зазначила, що з 26 січня 2015 року виникло остаточне прострочення виконання позичальником зобов'язань з повернення кредиту, що згідно умов кредитного договору та положень статті 1050 Цивільного кодексу України надає позикодавцю право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивач стверджує, що виходячи зі змісту частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, Відповідач, мав право звернутися з вимогою до поручителя протягом шести місяців, починаючи з дня порушення позичальником умов кредитного договору, тобто з 26 січня 2015 року, і оскільки ним цього зроблено не було, то надана порука за прострочені місяці припинилася. Зауважила, що у зв'язку з простроченням виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, банк звернувся з відповідним позовом до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області лише у березні 2016 року, тобто пізніше, ніж протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З цих підстав, просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати припиненим договір поруки від 26 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра».

У судовому засіданні, представник Позивача позов, з підстав зазначених у позовній заяві, підтримав. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, повідомлений у встановленому законом порядку, про місце, час і дату судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, представника з належними повноваженням для участі у справі до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, до суду не подавав.

Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності представника Відповідача, враховуючи той факт, що представник Позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності сторони Відповідача.

Представник Третьої особи у судовому засіданні позов підтримав. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника Позивача та Третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом, статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 26 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/725-Н (далі - Кредитний договір), згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 65 698 доларів США, строком повернення до 20 грудня 2037 року, зі встановленою відсотковою ставкою у розмірі 12,49% річних (а.с. 7-10).

Крім того, судом встановлено, що 26 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки), за умовами якого поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору № 8/2007/840-К/725-Н від 26 січня 2007 року, в тому числі: повернути до 20 грудня 2037 року кредит у сумі 65 698 доларів США 00 центів; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,49% відсотків річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді 28-29-30-31/360); сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф/пені) (а.с. 15-16).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За змістом частин 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи плату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно пунктів 1.2., 1.3. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене й абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у пункті 1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому (а.с. 15-16).

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно пунктів 3.3.2., 3.3.3., 4.2.4. Кредитного договору, щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 708 доларів США 35 центів; позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у пункті 3.3.2. цього договору щомісячно до 26 числа поточного місяця. Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений пунктом 3.3.3. цього договору (а.с. 7-10).

З матеріалів справи вбачається, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надр» у березні 2016 року звернулася до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/725-Н від 26 січня 2007 року, та згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, відкрито провадження у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надр» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/725-Н від 26 січня 2007 року.

За змістом частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 251 та частини 1 статті 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Як вбачається зі змісту Договору поруки, у ньому не встановлено строк її дії, тому підлягають застосуванню норми частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України.

За змістом пункту 2.1. Договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині) (а.с. 15-16).

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за Кредитним договором щодо своєчасного внесення щомісячних мінімальних платежів для погашення кредиту, згідно частини 4 статті 559, статті 1050 Цивільного кодексу України та пункту 4.2.4. Кредитного договору, банк мав право звернутися до поручителя із вимогою виконати зобов'язання позичальника щодо погашення кредитної заборгованості, у період з 27 січня 2015 року протягом наступних шести місяців. І, оскільки, банк протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не звернувся до поручителя з позовом про стягнення заборгованості, зобов'язання поруки згідно Договору поруки від 26 січня 2007 року слід вважати припиненим з 26 січня 2015 року.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України, про що зазначено у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1077цс15 від 02 вересня 2015 року, у справі № 6-2056цс15 від 11 листопада 2015 року, у справі № 6-2239цс15 від 24 лютого 2016 року (а.с. 23-32).

Відповідно до частини 1 статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов, в цілому таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 251, 252, 553, 554, 559, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою - з а д о в о л ь н и т и .

Визнати припиненим зобов'язання поруки між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни (Код ) за Договором поруки від 26 січня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, починаючи із 26 січня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :