Справа № 585/4932/16-ц
Номер провадження 2/585/152/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі : головуючого - судді Євлах О.О., за участю: секретаря - Рибіній Н.В., позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою , що втратила право користування житлом ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивував тим, він є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1. В належному йому на праві приватної власності житловому будинку зареєстрована, але з 2008 року, тобто понад один рік, без поважних причин не проживає колишня дружина ОСОБА_2 Відповідачка залишається зареєстрованою в належному йому будинку, чим створює перешкоди по володінню, користуванню та розпорядженню своєю власністю, тобто порушує його законне право власності на житло.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Додатково пояснила, що вона є колишньою дружиною позивача, дійсно лише зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, але вона фактично не проживає там.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено можливість зняття особи з реєстрації проживання на підставі заяви особи та рішення суду, зокрема , про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Права власника житлового будинку визначені ст.. 386 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджати своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 28.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзя О.Б., ОСОБА_1 купив житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4776003 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2004 року належить будинок в АДРЕСА_1. (а. с. 9).

Згідно домової книги по АДРЕСА_1 власником вказаний - ОСОБА_1 (а. с. 6).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 23 вересня 2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвали шлюб (а. с. 7).

Згідно акту проведення обстеження сімей на предмет фактичного проживання голови квартального комітету від 10 грудня 2016 року ОСОБА_2 була відсутня за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1, проживає за іншою адресою з 2008 року. ( а.с.10).

Таким чином, судом встановлено, про що свідчать всі зібрані по справі докази, що відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 не проживає більше одного року, а отже не несе будь-яких витрат з утримання будинку, та не приймає участь у спільному побуті; втратила інтерес до спірного житла, а тому є підстави визнати її такою , що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 319,391,386,405 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 82, 212 ЦПК України, 9,71,72 ЖК УРСР,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після проголошення, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

У випадку подання апеляційної скарги на рішення суду - рішення набирає чинності у день розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 січня 2017 року.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах