У Х В А Л А

13 січня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» до ОСОБА_1 про визнання договору припиненим та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Женева», ОСОБА_2 про визнання дійсним правочину щодо припинення зобов'язань шляхом передання відступного та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від

1 квітня 2013 року в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» (далі - ТОВ «Женева») відмовив; зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнив.

Апеляційний суд Дніпропетровської області 13 березня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 скасував та ухвалив у цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовив; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилила; рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року залишила без змін.

29 грудня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_1 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме статей 335 та 376 ЦК України, частини другої статті 113, частини першої статті 114 ЦПК України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального та процесуального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року (справа № 274/3609/15-ц).

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України повертається заявнику, у разі, якщо є ухвала суду про відмову в допуску справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України цієї справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року.

За змістом зазначеної ухвали Верховного Суду України ОСОБА_1 на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права посилався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року (справа № 274/3609/15-ц).

Таким чином Верховним Судом України вже вирішувалось питання про прийняття справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав.

Керуючись п. 4 ч. 4 ст. 359 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.І. Гуменюк