№ 336/21/17-ц
пр. № 2/336/732/2017
УХВАЛА

Іменем України

11 січня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1, Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту на зняття заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулось з позовом до ОСОБА_1, Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому просить звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження відносно нерухомого майна, належного ОСОБА_1, а саме житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щорса, 18, накладеного постановою Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ від 01.09.2010 року, постановою Шевченківського ВДВС ЗМУЮ від 05.08.2011 року, постановою Орджоінікідзевського ВДВС ЗМУЮ від 15.10.2012 року.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони його відчуження, які були накладені постановами державних виконавців.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, підставою звернення з позовом про зняття арешту з майна в порядку цивільного провадження є факт порушення цивільного права особи (права власності) та наявність у позивача підстав вважати, що майно, на яке накладено арешт, належить саме йому. Такий позов заявляється одночасно з заявленням вимог про визнання права власності на майно.

Відповідно до Аналізу практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України Верховного Суду України, застосовуючи передбачений п. 1 ст. 2, ст. 16 ЦК спосіб захисту цивільного права чи інтересу у справах за позовом про зняття арешту з майна деякі суди не враховують положень ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), що ці вимоги мають ґрунтуватися на праві власності або володіння, і тому задовольняють їх без визнання права власності на спірне майно або за позовами не власників або володільців (кредиторів, що не є заставодержателями, в інших зобов'язаннях).

У таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна згідно зі ст. 383 ЦПК, припинення дії, яка порушує право, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Дії державного виконавця чи органів державної виконавчої служби при виконанні рішень судів підлягають оскарженню шляхом подання скарги в порядку ст. 383 ЦПК України, або в порядку, передбаченому ст. 181 КАС України шляхом звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Таким чином, право на звернення до суду з позовом про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту виникає в цьому випадку не у боржника за виконавчим провадженням, а у особи, яка претендує на право власності на арештоване майно, належне боржникові, при цьому такі вимоги повинні бути поєднані.

Натомість позивачем вимог про визнання права власності на майно не заявляється, а також в позовній заяві не вказано і підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_1 постановами державних виконавців, отже відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заявлення таких вимог саме в порядку позовного провадження в порядку цивільного судочинства.

Позивачем також не заявлено жодної вимоги до ОСОБА_1 та не вказано якими саме рішеннями, діями або бездіяльністю цієї особи порушено або не визнано право позивача.

Статтею 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, оскільки позивач просить звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження майна, які встановлені трьома постановами різних державних виконавців в різних виконавчих провадженнях, отже позивач повинен сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру окремо, натомість до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору лише за одну з вимог.

Крім того, відповідно до ст. 119 ЦПК України якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Позовна заява підписана та подана представником позивача ОСОБА_2, який діяв на підставі Статуту товариства.

Натомість позивачем до позовної заяви не додано Статуту ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», який би підтверджував наявність відповідних повноважень представника.

Отже, до позовної заяви не додано довіреності чи іншого документу, що підтверджує повноваження особи, яка підписала та подала позовну заяву.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити підстави звернення з позовом до ОСОБА_1, вказавши якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю цієї особи порушені або не визнані пава позивача, зазначити підстави накладення арешту постановами державних виконавців, вказати підстави для заявлення позову до органів виконавчої служби в порядку цивільного судочинства, сплатити судовий збір за кожну заявлену вимогу (доплаті підлягає 2756 гривень), надати документи, які підтверджують повноваження особи, яка підписала та подала позовну заяву від імені ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (Статут ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1, Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту на зняття заборони на його відчуження залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк