АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1590/17 Головуючий 1 інст. - Матвієвська Г.В.
Справа № 644/5619/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори про право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради Харківської області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру № 2, загальною площею 48,20 кв.м, у будинку АДРЕСА_1, та на кімнату № 150-А, загальною площею 18,60 кв.м, у будинку готельного типу АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, як спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що зазначене майно в порядку спадкування належало ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., а до цього часу останні п'ять років вона проживала з нею однією сім'єю.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 2, загальною площею 48,20 кв.м. у будинку № АДРЕСА_1, загальною площею 18,60 кв.м, у будинку готельного типу АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, як спадкоємцем четвертої черги.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради просить скасувати вказане рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт посилається на недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги, зокрема, факту спільного проживання позивача з ОСОБА_4 протягом п'яти років на момент відкриття спадщини.

Позивач подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги, які повністю спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, яким було надано належну оцінку судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати ОСОБА_5 - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 17.03.1994 року Харківським міським ЗАГС а/з 4548 (а.с. 10)

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1993 року, виданого відділом приватизації житла підприємства «Харківські теплові мережі» на підставі наказу від 03.11.1993 року за № 588, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної (сумісної) власності належала квартира АДРЕСА_1. (а.с. 6-7)

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За часи життя ОСОБА_6 заповіту складено не було.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На момент смерті своєї матері ОСОБА_5 проживала разом із нею, від спадщини не відмовлялась та фактично її прийняла вступивши в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла. (а.с. 9)

За часи життя ОСОБА_5 заповіту складено не було.

На момент смерті ОСОБА_5 її донька - ОСОБА_4 проживала разом із нею, від спадщини не відмовлялась та фактично її прийняла вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Водночас, у ОСОБА_4 виникли труднощі з оформленням права власності в порядку спадкування, у зв'язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме родинних зв'язків. Ці обставини підтверджуються рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 по справі №645/7158/13-ц. Цим же рішенням встановлено факт родинних зв'язків між ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а саме встановлено, що ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_4. (а.с. 8, 62)

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_7, яка є рідною сестрою мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5, тобто є тіткою ОСОБА_4 (а.с. 44)

ОСОБА_7 на праві власності належала кімната № 150-А, загальною площею 18,60 кв.м, у будинку готельного типу АДРЕСА_2 (а.с. 41)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.11.2014 року визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а саме два місяця з дня набрання чинності зазначеним рішення суду, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Цим же рішенням встановлено, що за часи життя ОСОБА_7 заповіту складено не було. (а.с. 42)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. (а.с. 43)

При цьому, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. (а.с. 41)

За часи життя ОСОБА_4 заповіту складено не було.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновків, що вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4, якій в порядку спадкування належали відповідні квартири та кімната, право власності на які за життя вона не встигла оформити.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції.

Так, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Твердження ОСОБА_3 про те, що не менше як останніх п'ять років до смерті ОСОБА_4 вони проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язкипідтверджуються як змістом показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та допитані в суді першої інстанції з додержанням вимог ЦПК України, так і іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, яким судом першої інстанції надано належну оцінку.

Так, зазначеними джерелами доказування доведено, що позивач постійно доглядала за ОСОБА_4, купувала харчі, допомагала їй у сплаті комунальних послуг; під час перебування у лікарні вона купувала для неї необхідні ліки та харчі, сплачували витрати пов'язані із знаходженням у лікарні, а після смерті оплатила усі необхідні платежі, пов'язані з її похованням.

Отже, судом зроблено правильний висновок, що ОСОБА_3 є спадкоємцем четвертої черги та вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Водночас, в оформленні права на спадщину на спірну квартиру і кімнату та видачі відповідного свідоцтва позивачу нотаріусом фактично було відмовлено з посиланням на те, що місце проживання ОСОБА_4 на день смерті не було зареєстровано, а право власності на нерухоме майно не оформлено, у зв'язку з чим не можливо встановити місце відкриття спадщини. (а.с. 41)

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, спростовуються дослідженими судом доказами.

Представником відповідача докази позивача та її представника не спростовані, доводи апеляційної скарги зведені до посилань на сумніви в існуванні зазначених у позивачем обставин, аналогічні змісту заперечень на позов, які суд першої інстанції перевірив і надав належну правову оцінку.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради Харківської області відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський