СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3487/17
ун. № 759/5779/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши позовну заяву ФОП ОСОБА_2, підписану його представником ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

14.04.2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 шкоду в сумі 70740 грн. 50 коп.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів"(далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізації права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI)

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року... Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Розглянувши позовну заяву, вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, при цьому посилаючись на положення ч. 6 ст. 110 ЦПК України: позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди. Проте зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обгрунтування позову не посилається на завдання шкоди належному йому майну. Відповідно до позовної заяви шкода заподіяна позивачеві шляхом неповернення відповідачем матеріальних цінностей, отриманних у зв'язку з виконанням трудових обов'язків, тобто шляхом бездіяльності відповідача, місце скоєння якої визначити неможливо.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Тобто позивачу пропонується обгрунтувати підстави його звернення за підсудністю саме до Святошинського районного суду м. Києва.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідност. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог у статтях 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачам строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

Тому, керуючись ст. ст.119,121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ФОП ОСОБА_2 підписану його представником ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз'яснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Войтенко