Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/220/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В. Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

10.01.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Письменного О.А.,

суддів: Єгорової С.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі: Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання іпотечного договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23.10.2007 року між нею та акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником прав і обов'язків якого є публічне акціонерне товариство «Банк Форум», було укладено кредитний договір №0024/0728-N, згідно з яким банк надав їй кредит в сумі 112 000 доларів США, зі строком повернення до 22.10.2032 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, в цей же день було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого предметом іпотеки є право на земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м., цільовим призначенням якої - під житлове будівництво (присадибна ділянка), що стане власністю іпотекодавця після укладення цього договору, а саме після одержання Державного акту на земельну ділянку та його державної реєстрації. Вказана земельна ділянка та незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований на цій земельній ділянці, були придбані нею у ОСОБА_4, на підставі договорів купівлі-продажу від 23.10.2007 року. Згідно Державного акта на право власності на вказану земельну ділянку від 21.02.2008 року вона набула права власності на неї. 29.02.2008 року між нею та банком було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, де п. 1.2. договору іпотеки було викладено в іншій редакції: «Предметом іпотеки є земельна ділянка, розташована на території Кіровоградської міської ради за адресою: АДРЕСА_1, площею 1000,0 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, в межах згідно з планом, цільовим призначенням якої -для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Право власності Іпотекодавця на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом…». Посилаючись на те, що умови оспорюваного іпотечного договору не відповідають вимогам закону, оскільки на час укладання договору іпотеки вона не мала права власності на земельну ділянку, тому просила визнати іпотечний договір та договір про внесення змін до нього недійсними.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Судом встановлено, що 23.10.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 0024/07/28-N, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 112 000 доларів США, строком до 22.10.2032 року /а.с.10-12/. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, в цей же день було укладено іпотечний договір.

Згідно з п. 1.2 зазначеного Договору, предметом іпотеки є право на земельну ділянку, розташовану на території Кіровоградської міської ради за адресою: АДРЕСА_1, площею 1000,0 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, в межах згідно з планом, цільовим призначенням якої - під житлове будівництво (присадибна ділянка), що стане власністю Іпотекодавця після укладення цього Договору, а саме після одержання Державного акту на земельну ділянку та його державну реєстрацію

На підтвердження факту про набуття у власність земельної ділянки в майбутньому Іпотекодавець надав договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 23.10.2007 року за реєстровим № 2902, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 23.10.2007 року за реєстраційним № 2436818

Відповідно до п.1.3 Іпотечного Договору, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОКП «КООБТІ» 23.10.2007 року за № 16381215, за адресою розташування Предмету іпотеки розташований незавершений будівництвом житловий будинок, який має 98% готовності. Цей незавершений будівництвом житловий будинок був придбаний Іпотекодавцем у власність згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 23.10.2007 року за реєстровим № 2908, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 23.10.2007 року за реєстраційним № 2436892, згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 4823119 від 23.10.2007 року. /а.с.13-15, 18-19, 21-23/.

На підставі укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки, 21.02.2008 року позивачці було видано Державний акт на право власності на дану земельну ділянку /а.с.17/.

29.02.2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 23.10.2007 року за реєстровим № 2916 /а.с.16/.

Згідно п. 1 цього Договору, пункт 1.2. Договору іпотеки викладено в новій редакції: «1.2. Предметом іпотеки є земельна ділянка, розташована на території Кіровоградської міської ради за адресою: АДРЕСА_1, площею 1000,0 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, в межах згідно з планом, цільовим призначенням якої - під житлове будівництво (присадибна ділянка). Право власності Іпотекодавця за вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КР 030169, виданого Кіровоградською міською радою 21 лютого 2008 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 23.10.2007 року за реєстровим № 2902, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 28».

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку», у редакції чинній на час укладення оспорюваного договору, передбачений вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки могли бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Посилання позивача на те, що на час укладання іпотечного договору зазначена земельна ділянка їй не належала на праві власності, а передача в іпотеку незавершеного будівництвом житлового будинку повинно здійснюватися лише за умови наявності такого права на земельну ділянку, на якій цей будинок знаходиться, є безпідставними, оскільки предметом іпотеки є саме земельна ділянка, право власності на яку виникне в майбутньому (п. 1.2 іпотечного договору), що підтверджено договором купівлі-продажу наданим позивачем при укладанні іпотечного договору.

Отже, у оспорюваному договорі сторонами обумовлено набуття права власності на предмет іпотеки.

Разом з цим, пунктом 7.2 іпотечного договору передбачено, що цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмета та інших питань, зазначених у цьому договорі. Усі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами з предмета цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим договором у частині, що суперечить його умовам. Заперечень щодо змісту цього договору, застережень або внесення до нього відповідних змін з приводу неналежності позивачеві предмета іпотеки, зі сторони останнього матеріали справи не містять.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно ч.1 ст.3 ЦПК України право на звернення до суду має кожна особа права, свободи чи інтереси якої порушені, невизнані або оспорювані. В позові не зазначено, які саме права свободи чи інтереси позивача порушено, і захист яких повинен здійснити суд.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє вів імені та в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: