АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, третя особа: П'ята київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері - ОСОБА_5, вказуючи на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Як на підстави пропуску, встановленого законом строку на прийняття спадщини, посилалася на те, що мати за життя склала заповіт на ім'я ОСОБА_6 (рідна сестра позивачки та донька спадкодавиці), яка не встигла оформити спадщину після смерті матері, оскільки померла. Позивачка, посилаючись на те, що після смерті матері та сестри заповіт втратив чинність, вважала, що у неї є всі підстави для прийняття спадщини після смерті матері.

За наведених обставин просила визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері ОСОБА_5

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року позов задоволено та визначено ОСОБА_4 строк 2 місяці з моменту набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 посилаючись на те, що вона є спадкоємицею після померлого батька ОСОБА_7, який був спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, яка в свою чергу була спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, звернулася до суду з апеляційною скаргою. Зазначила, що вона не приймала участі у справі, однак суд задовольнивши позов ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вирішив питання про її право участі у спадкуванні після померлого батька ОСОБА_7

При ухваленні рішення судом не враховано наведених обставин, а також не встановлено поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем. Судом не взято до уваги, що позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Як на порушення судом норм процесуального права посилалась на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених в ній.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Відповідач - Київська міська рада про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Від третьої особи - 5 КДНК надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1, ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з положеннями частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04.11.2015 та при розгляді справи № 6-85цс12 від 26.09.2012.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 вважала, що нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 з поважних причин, а саме у зв'язку з тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 померла та спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_9 (син спадкодавці) теж помер.

Судом встановлено, що 12 листопада 2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_10 та цим же заповітом лишила спадщини сина ОСОБА_9 Заповіт посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 7-654 (а.с. 11).

27 березня 2009 року ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_7, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується Свідотвом про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с. 14). Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 після смерті матері звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини.

Листом 5 КДНК вих. № 1969 від 27 травня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про неможливість видати Свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не було вчинено дій, передбачених ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, які свідчать про прийняття спадщини (а.с. 69).

Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 15).

09 червня 2016 року позивачка звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 (а.с. 64 на звороті).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 тобто більше ніж через два роки після відкриття спадщини.

Згідно листа 5 КДНК вих. № 2799/02-31 від 03.08.2016 ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею пропущено передбачений чинним законодавством України шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері і що пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв'язку з чим дійшов висновку про задоволення позову.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є спадкоємцем спірного майна.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 (спадкоємиця за заповітом після померлої ОСОБА_5.) на момент смерті ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 є її чоловік ОСОБА_7

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 95).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року, що набрало законної сили, встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною донькою ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Києві (а.с. 96).

Виходячи з обґрунтувань позовних вимог, суд повинен був з'ясувати коло спадкоємців померлої ОСОБА_6 та відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України залучити їх до участі у справі.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції вказаних обставин та наведених положень матеріального закону не врахував, у зв'язку з чим в порушення вимог, передбачених статтями 10 і 11 ЦПК України, вирішив питання про права та обов'язки осіб не залучених до участі у справі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки мають право на апеляційне оскарження судових рішень, у випадку та в порядку встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно положень ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Отже, ураховуючи те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд позбавлений повноважень залучення до участі у справі осіб, що не приймали участі у справі в суді першої інстанції та дослідження нових доказів, у спосіб не передбачений ч. 2 ст. 303 ЦПК України, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Київської міської ради, третя особа: П'ята київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/16421/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4070/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.