Номер провадження: 22-ц/785/985/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року по цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у справі №520/14566/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулось до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у справі № 520/14566/13-ц в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 27 грудня 2007 року в сумі 46 679,86 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 11 березня 2013 року еквівалентно 373112,14 гривень. При цьому, заявник посилається на те, що до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшли права кредитора відповідно до Договору факторингу № 26 від 21 вересня 2015 року.

Представник заявника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, заяву про заміну стягувача підтримує.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, повідомлялась, надала до суду заперечення на заяву про заміну стягувача, зазначивши, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду по справі № 520/14566/13-ц не відкрито, а тому просила у задоволенні заяви відмовити, справу просить розглянути за її відсутності.

Ухвалою суду в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у справі №520/14566/13-ц - відмовлено.

На вказану ухвалу суду ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 312 ч.1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої

інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням вимог закону.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року по справі № 520/14566/13-ц, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2007 року в сумі 63095,05 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 11 березня 2013 року еквівалентно 504318,71 гривень, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року в сумі 46679,86 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 11 березня 2013 року еквівалентно 373112,14 гривень та стягнуто судовий збір в розмірі 3441 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року, залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №26, за умовами якого, право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

У заяві ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» як на підставу вимог посилається на положення ст. 378 ЦПК України, відповідно до якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Однак, згідно п.11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року, роз'яснено, що під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК).

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах, тому не завжди є можливою.

Суди під час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження мають також враховувати правові висновки ВСУ.

Так, відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, керуючись змістом статей 512, 514 ЦК, ст. 378 ЦПК, ст. 8 Закону № 606-XIV, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім того, положеннями п. 11 вказаного вище Листа звернуто увагу на те, що суди повинні перевіряти наявність відкритого виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, справу розглянуто, однак до виконання не звернуто, до заяви про заміну стягувача не додана постанова про відкриття виконавчого провадження, тобто виконавче провадження за рішенням суду не відкривалось.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вже зверталось до суду з аналогічною заявою та, ухвалою Київського суду м. Одеси від 26 липня 2016 року у задоволенні заяви їм було відмовлено. Зазначена ухвала набрала законної сили, сторонами не оскаржувалась, а при розгляді даної заяви будь-яких нових доказів на підтвердження заявлених вимог представником заявника не надано.

При таких обставинах, суд дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволенню не підлягає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання щодо заміни стягувача.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а вимоги апелянта про скасування вказаної ухвали районного суду не основані на законі і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.2 п.1, 312 ч. 1 п. 1, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду наб ирає законної сили з моменту її проголошення, однак, може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко