Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/607/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом прокурора Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 про визнання незаконними рішень селищної ради, скасування права власності та витребування земельних ділянок

за апеляційними скаргами ОСОБА_27, ОСОБА_13 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2017 року

встановила:

У вересні 2017 року прокурор Житомирської місцевої прокуратури звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства прокуратурою виявлено факт порушення Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області вимог закону при виділенні громадянам земельних ділянок. Зазначав, що рішенням Новогуйвинською селищною радою Житомирського району № 866 від 17 вересня 2015 року затверджено проект землеустрою і передано у власність відповідачам земельні ділянки для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані на території Новогуйвинської селищної ради в смт.Гуйва, масив «Великий Шумськ». Після отримання у власність земельних ділянок деякі з них були відчужені за різними правочинами на користь третіх осіб.

Прокурор вважає, що передача у власність вказаним громадянам земельних ділянок відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, надані земельні ділянки розташовані в смт.Гуйва в адміністративних межах Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, де план зонування та детальний план території відсутні. При цьому ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняє надання у власність чи у користування земельних ділянок за відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону.

Ураховуючи викладене, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Новогуйвинської селищної ради Житомирського району № 866 від 17 вересня 2015 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність 21 громадянину, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки, а також витребувати вказані земельні ділянки у відповідачів.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2017 року позовні вимоги прокурора задоволено в повному обсязі.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідачі ОСОБА_27, ОСОБА_13 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення що стосується земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно з'ясовані обставини справи, порушені норми процесуального і матеріального права. Зазначають, що ухвалюючи рішення суд не звернув уваги, що вказаний позов повинен був пред'явлений в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області та головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, які уповноважені здійснювати контроль за діяльністю органів місцевого самоврядування. Також суд не врахував, що рішення виносилося Новогуйвинською селищною радою на підставі відповідних дозволів та висновків, які отримані в установленому законом порядку. Також суду було надано Генеральний план 95-06-ГП «Садиба забудова на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району» (погоджений головним архітектором Житомирської області та головним архітектором Житомирського району у 2008 році), який визначає планувальну організацію та розвиток території на якій розташовані спірні земельні ділянки та фактично є детальним планом території в розумінні ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно приписів ч.ч.1,3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходженням ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (ч.6). Відповідна рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (ч.7).

Згідно ч.10 ст.118 ЗК України відповідна рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу ділянки у власність.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до ч.1 ст.19 цього Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 24 цього Закону у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Відповідно до п.6-1 Прикінцевих положень цього Закону дія частин 3 і 4 ст.24 цього Закону до 01 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 866 від 17 вересня 2015 року затверджено проект землеустрою та передано у власність громадянам, в тому числі ОСОБА_20 земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та ОСОБА_27 земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий НОМЕР_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в смт. Гуйва (масив Великий Шумськ).

На підставі даного рішення ОСОБА_27 26 листопада 2015 року видано державним реєстратором свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 та зареєстровано право власності у держаному реєстрі прав на нерухоме майно за № 12223432 від 26.11.2015 року .

ОСОБА_20 на підставі вказаного рішення також зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку і в подальшому за договором купівлі-продажу від 30.09.2016 року відчужила вказане нерухоме майно ОСОБА_13

Також судом встановлено, що на час передачі Новогуйвинською селищною радою Житомирського району у власність ОСОБА_27 та ОСОБА_20 спірних земельних ділянок план зонування та детальний план території у встановленому законом порядку селищною радою не розроблявся та не затверджувався.

Відповідно до положень ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів з їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 387, 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Особа, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, порушені права може захистити шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

За таких обставин, з огляду на невідповідність оспорюваного прокурором рішення селищної ради Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд обґрунтовано задовольнив вимоги прокурора щодо визнання протиправним і скасування рішення про передачу у власність ОСОБА_27 та ОСОБА_20 земельних ділянок, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запис про право власності у держаному реєстрі, а також витребування та повернення вказаних земельних ділянок у власність Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

Посилання апелянтів на ті обставини, що розроблений у 2006 році Генеральний план 95-06-ГН «Садибна забудова на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району» визначає планувальну організацію та розвиток даної території (а.с.74), а тому фактично є детальним планом території не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. В ході розгляду судом першої інстанції справи, відповідачем для огляду в судовому засіданні були надані лише графічні матеріали садибної забудови, які не містили інформацію передбачену ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Під час апеляційного розгляду справи для надання роз'яснень з приводу вказаного питання в якості спеціаліста була допитана т.в.о. начальник відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_28 та оглянуто проект масиву індивідуальної житлової забудови котеджного типу на території Новогуйвинської селищної ради 2006 року. Разом з тим вказаний спеціаліст не змогла підтвердити обставини, що даний генеральний план містить в собі детальний план та плану зонування території через відсутність достатнього обсягу містобудівної та архітектурної документації.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд залишив поза увагою, що прокурор не надав документів на підтвердження своїх повноважень та не навів жодного доказу нанесення шкоди суспільним чи державним інтересам при виділенні їй ділянки не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч.ч. 2 або 3 ст.25 Закону України «Про прокуратуру».

Звертаючись до суду, прокурор вказав у позові в тому числі, що звертається в інтересах держави як позивач, оскільки орган державного контролю, який здійснює державний контроль за діяльністю органів місцевого самоврядування відсутній, а тому прокурор звертається до суду в інтересах держави, забезпечуючи реалізацію принципу верховенства права та правовий порядок в Україні, що встановлені статтями 8 та 19 Конституції України.

Так, як зазначав прокурор, відповідачі набули права власності на земельні ділянки незаконно, адже ті були передані їм у власність всупереч вимогам закону. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про передачу земельної ділянки у власність.

Посилання апелянтів про неврахуванням судом того факту, що рішення виносилося Новогуйвинською селищною радою на підставі відповідних дозволів та висновків, які отримані в установленому законом порядку, не мають правового значення для вирішення спору, оскільки підставами позову прокурора є порушення вимог ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону при передачі ділянки у власність відповідачам після 01.01.2015 року, а не незаконність відповідних дозволів та висновків, на підставі яких виносилось оспорюване рішення.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_27, ОСОБА_13 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: