Справа № 209/2298/17
Провадження № 2/209/1378/17
"07" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Шаповал А.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської Ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: будинок 94, 2-й Алчевський провулок, місто Камянське Дніпропетровської області, та має бути знятий з реєстрації; визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: будинок 94, 2-й Алчевський провулок, місто Камянське Дніпропетровської області, та має бути знятий з реєстрації.
На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва про право власності ВТА 025493 від 11.12.2012 року та свідоцтва про право на спадщину за законом ВТА 025496 від 11.12.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, вона стала власницею житлового будинку що знаходиться за адресою: м. Камянське, 2-й провулок Алчевського, будинок 94. 10.06.1998 року її чоловік зареєстрував за вказаною адресою на деякий час, для отримання паспорту, свого друга, ОСОБА_2, та коли ОСОБА_2 отримав паспорт все одно не знявся з реєстрації та по теперішній час рахується зареєстрованим, хоча фактично не проживає. З того часу жодного дня в їх сім'ї він не проживав, не вів з ними спільне господарство. Тобто за період з 10.06.1998 року по сьогоднішній день за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, 2-й Алчевський провулок, будинок 94, ОСОБА_2 не проживав, про що свідчить акт про не проживання № 3071 від 09.08.2017 року, виданий головою квартального комітету № 3 Дніпровського району ОСОБА_5, та засвідчений сусідами. Не зважаючи на це, вона особисто, в тому числі за нього, сплачує всі комунальні послуги та даний факт є для неї дуже затратним, оскільки послуги за користування газом, світлом, водою є не малими, а поставити на все лічильники є дуже дорогою процедурою. Зняти його з реєстрації добровільно в неї не має можливості, оскільки, а ні його адреси, а ні номеру телефону, за яким можливо з ним звязатися в неї немає. ЇЇ син, ОСОБА_3, також зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, але в 2003 році, після того як син одружився, він переїхав у наймане житло, не повідомивши адреси, оскільки стосунки в них вкрай тяжкі та засобу звязку з ним також не має, але все одно залишився зареєстрований у даному будинку, та вона особисто і за нього сплачує всі комунальні послуги. Добровільно зняти його з реєстрації в неї немає змоги, оскільки на контакт не йде. Згідно акту про непроживання № 3072 від 09.08.2017 року, виданого головою квартального комітету № 3 Дніпровського району ОСОБА_5, та засвідченого сусідами, ОСОБА_6, з 2003 року за даною адресою не проживає. Вважає, що викладені обставини порушують її законні права власника на вільне користування, розпорядження та відчуження майна, але вона як власниця будинку, має право вимагати поновлення її порушеного права шляхом пред'явлення вимог зняття з реєстрації в судовому порядку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житла, яке їй належить на праві власності, оскільки добровільно зняти їх з реєстрації в неї не має можливості.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались, а також не скористались правом надання заперечень проти позову.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської Ради в судове засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справ за відсутності їх представника, проти позову не заперечували.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з урахуванням згоди представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 94, розташованого по 2-му провулку Алчевського у м. Кам'янське Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 11.12.2012 року, посвідченою державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 копією Витягів про державну реєстрацію прав (а.с.8, 9, 10).
Як вбачається з матеріалів справи, у житловому будинку №94, розташованому по 2-му провулку Алчевського у м. Кам'янське Дніпропетровської області, зареєстровані позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою про склад сімї № 3070 від 09.08.2017 року, що видана головою квартального комітету №3 Дніпровського району ОСОБА_5 (а.с.19).
Проте, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 09.08.2017 року, який складений сусідами позивача та відповідачыв по місцю їх реєстрації, що затверджений головою квартального комітету №3 Дніпровського району ОСОБА_5 і згідно якого відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає з моменту реєстрації та по теперішній час, а відповідач ОСОБА_3 у спірному будинку не проживає з 2003 року по теперішній час (а.с.17, 18).
Згідно змісту позову, наявність реєстрації відповідачів, які фактично не проживають у її будинку, порушує її права, як власника житла, до того ж позивач вимушена сплачувати всі комунальні послуги за осіб, які зареєстровані у будинку.
За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що перебування відповідачів на реєстраційному обліку у належному позивачу будинку перешкоджає здійсненню нею у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дійсно відсутні житловому будинку № 94, розташованому по 2-му провулку Алчевського у м. Кам'янське Дніпропетровської області понад один рік без поважних причин. Відсутність у відповідачів інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне їм для проживання, відсутність фактів створення відповідачам з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням (будинком), є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений позивачем судовий збір, відповідно до ст.11, 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської Ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам'янське, провулок 2-ий Алчевського, будинок № 94.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам'янське, провулок 2-ий Алчевського, будинок № 94.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник