Провадження №4-с/523/182/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2017 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Одеської області ОСОБА_2 та зобовязання вчинити певні дії, зупинення виконавчого провадження, визнання незаконною оцінки майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Сувертак І. В. надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Одеської області ОСОБА_2 та зобовязання вчинити певні дії, зупинення виконавчого провадження, визнання незаконною оцінки майна.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в частині скарги про зобовязання зупинити виконавче провадження, зобовязання зупинити реалізацію майна скаржника, а також залишення скарги в частині визнання незаконною оцінки майна без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга на дії державного виконавця розглядається у судовому засіданні за участі заявника та державного виконавця, дії якого оскаржуються.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій .

Водночас, як роз,яснює пленум ВССУ в п.15 постанови за №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Відтак оскільки процесуальним законом не передбачено права суду забезпечувати позов при прийнятті та в ході розгляду скарги в порядку розділу VII ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень», у відкритті провадження у частині скарги про зобовязання зупинити виконавче провадження, зобовязання зупинити реалізацію майна скаржника необхідно відмовити.

Щодо залишення скарги ОСОБА_3 без руху, суд виходить з наступного.

Стаття 10 Конституції України передбачає, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ст. 7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Відповідно до ч. 3 ст.14 Закону України "Про засади державної мовної політики", сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Відповідно до ч.3 ст. 7 Закону України "Про засади державної мовної політики" до кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті (в тому числі російської), застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення.

Оскільки відсутні будь-які докази того, що російська мова за місцем проживання позивача або за місцезнаходженням суду є регіональною або ж мовою меншин, тому вказану скаргу слід залишити без руху, надати скаржнику строк для усунення недоліків, тобто викладу її змісту державною мовою.

Так як скарга на дії державного виконавця повинна відповідати загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, а згідно ч.1ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119,120 ЦПК України, залишає її без руху, то є підстави для залишення скарги без руху та надання заявникові строку для усунення недоліків в установлений строк.

Надати строк для усунення недоліків, який складає пять днів з дня отримання ухвали та розяснити, що в іншому випадку заява буде визнана неподаною та повернута.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 118, 119, 121, 383, 384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в частині скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Одеської області ОСОБА_2 про зобовязання зупинення виконавчого провадження та зупинення реалізації арештованого майна.

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Одеської області ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця в частині вчинених з приводу організації оцінки майна - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який складає пять днів з дня отримання ухвали та розяснити, що в іншому випадку скарга буде визнана неподаною та повернута.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі протягом 5 днів апеляційної скарги.

Суддя