Провадження № 2/760/3044/17
В справі № 760/3298/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

представника відповідача- Дорожинської А.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 100 000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що у період з січня 1966 року по грудень 1984 року проходив військову службу в Збройних Силах.

З 1972 року під час проходження служби його стали турбувати періодичні болі, а в 1974 році йому було діагностовано хронічний гастродуоденіт, який він лікував стаціонарно та амбулаторно.

Восени 1978 року йому було діагностовано виразкову хворобу - виразка цибулини 12-палої кишки.

Внаслідок цих захворювань йому була встановлена 3 група інвалідності безстроково, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби.

Медичними документами по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв визначено, що травми та захворювання і їх наслідки є захворюваннями, які пов'язані з виконанням обов'язків військової служби.

Крім того, він хворіє на невроз та проходить лікування в неврологічному відділу та психоневрологічному диспансері, що також є наслідком проходження військової служби.

Зазначає, що під час проходження військової служби ним були набуті хронічні захворювання, які стали причиною порушення нормального життя, що проявляється у щоденних головних болях, головокружінні, слабкості, зниженні пам'яті та слуху, порушення сну, дратівливості та підвищення артеріального тиску.

Наявні у нього хвороби завдають йому душевних страждань, психологічний дискомфорт, почуття розпачу та тривоги, що стало наслідком неповноцінного життя та відчуття втраченого для суспільства та родини.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Просить розглядати справу в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилається на те, що позивачем не зазначено, в чому вина МО України в завданні йому моральних страждань, як і не надано доказів завдання цієї вини, а також з яких міркувань ним було визначено розмір моральної шкоди.

Зазначила також, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року №1431-ХІІ «Про військові формування на Україні» утворено Міністерство оборони України та зобов'язано Уряд приступити до створення Збройних Сил України.

Жодним законодавчим актом України не передбачено, що Міністерство оборони України є правонаступником Міністерства оборони СРСР.

Так як позивач проходив військову службу у період з січня 1966 року по грудень 1984 року, тобто до створення Збройних сил України, а тому Міністерство оборони України не може нести перед ним відповідальність за завдану йому моральну шкоду.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних силах СССР з січня 1966 року по грудень 1984 року.

Відповідно до Довідки до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АД №030165 від 25 серпня 2005 року, позивачу встановлена ІІІ група інвалідності в зв'язку з хворобою, яка пов'язана з проходженням військової служби.

Свідоцтвом про хворобу №154 від 19 лютого 1981 року позивачу діагностовано виразкову хворобу - виразка цибулини 12-палої кишки,яке отримано в період проходження військової служби.

/ а.с.7 - 11 /

З викладеного вище випливає, що позивач не був військовослужбовцем Збройних Сил України або іншого утвореного відповідно законів України військового формування та правоохоронного органу спеціального призначення, а проходження ним військової служби відбувалось у період існування Української Радянської Соціалістичної Республіки, коли Збройні Сили України та інші військові формування створені не були.

За змістом ст.3 Закону України «Про Збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно з положеннями Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України утворені 06 грудня 1991 року.

Стаття 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини і на правовідносини, пов»язані з проходженням військової служби, не поширюється, оскільки регулюються спеціальним законом, а саме: Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Норми ст. 17 даного Закону встановлюють судовий порядок розгляду справ про захист прав осіб, визначених ним, передбачаючи серед іншого можливість відшкодування моральної шкоди.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров'я; протиправної поведінки щодо членів сім'ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку та вини заподіювача.

При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З точки зору ч.1 ст.58 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Будь-яких доказів вини відповідача, протиправної поведінки відповідача в завданні йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв'язку з діями відповідача, позивач суду не надав.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 15,16,23, 1167 ЦК України, ст.ст.3,4,10, 11, 15-60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя