АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, виправлення запису у трудовій книжці, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивачка звернулася із позовом, уточнивши який зазначила, що фактично з 24 січня 2014 року, а за трудовою з 01 серпня 2014 року працювала на посаді кухаря сектору кулінарія магазину ТОВ «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ», коли 12 січня 2015 року змушена була написати заяву про звільнення.

14 січня 2015 року була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

Зазначаючи, що в порушення ст.ст. 116, 117 КЗпП України в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку, просила стягнути з відповідача на свою користь:

- не виплачену грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки (15 днів) у сумі 958,05 грн. та з урахуванням інфляційних збитків з 14 січня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у сумі 1464,01 грн.;

- кошти за час затримки видачі трудової книжки з 14 січня 2015 року по 04 лютого 2016 року за 12 місяців і 22 дні у зв'язку з вимушеним прогулом, виходячи з середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 29592,65 грн. з урахуванням інфляційних збитків з 14 січня 2015 року по 30 вересня 2016 року та на момент фактичної виплати;

- моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн. та всі судові витрати.

Крім того, позивачка просила виправити запис у трудовій книжці, де днем звільнення зазначити день фактичного розрахунку. (а.с.2-4, 46-48, 104-105, 137-143)

Відповідач проти позову заперечував.(а.с.23, 88)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року, з урахуванням ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року про виправлення описки, позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток у зв'язку з порушенням видачі трудової книжки в сумі 25663,35 грн. з урахуванням індексу інфляції, податку та всіх обов'язкових платежів, моральну шкоду в сумі 1000 грн., в задоволенні решти вимог відмовлено, а також стягнуто з ТОВ «ГРУПАРІТЕЙЛУ УКРАЇНИ» на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. (а.с.158-165, 191-192)

В апеляційній скарзі відповідач зазначав про порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що в повній мірі виконав перед позивачем свої зобов'язання з виплати заробітної плати та проведення остаточного розрахунку, а затримка у видачі позивачці трудової книжки пов'язана з не залежними від відповідача обставинами. (а.с.170-172)

Апеляційна скарга від позивачки ОСОБА_2 до суду не надходила.

В судовому засіданні представник апелянта Демочко В.В. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що з 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 працювала на посаді кухаря сектору кулінарія, соковий бар відділу ФРЕШ магазину ТОВ «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ», коли 12 січня 2015 року написала заяву про звільнення за угодою сторін. (а.с.24)

13 січня 2015 року керуючим магазином ТОВ «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ» був виданий наказ № КЛ16-к, яким ОСОБА_2 з 14 січня 2015 року була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. (а.с.25)

Звільнення ОСОБА_2 відбулось 14 січня 2015 року, а трудову книжку вона отримала від відповідача лише в судовому засіданні районного суду 04 лютого 2016 року.

Цих обставин сторони не заперечували.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення.

Оскільки згідно зі ст. ст. 47, 48 ЦПК України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, що також передбачено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за N 110.

Згідно з п. 4.2 вказаної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

У трудових спорах обов'язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця, а не на працівника.

Зазначених вимог закону відповідач не виконав і належним чином оформлену трудову книжку позивачці у день звільнення з роботи не видав, не направив в день звільнення позивачці поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Факт звернення ОСОБА_2 за отриманням остаточного розрахунку і трудової книжки до відповідача, Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві, Держаної податкової інспекції у Солом'янському районі міста Києва підтверджується наявними у справі доказами, яким районним судом дана належна оцінка. (а.с. 7-11, 33, 60-73, 118-121)

Відтак, висновок районного суду про наявність вини роботодавця у затримці видачі трудової книжки, звільненій з роботи позивачці, відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, невиконання власником або уповноваженим ним органом з його вини обов'язку щодо видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки, передбаченого трудовим законодавством, може бути за доведення цих обставин підставою для виплати працівнику середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За довідкою відповідача від 15 грудня 2015 року середньомісячний заробіток ОСОБА_2 складав 1980 грн., середньоденний заробіток - 65.05 грн.(а.с. 75)

Обґрунтувавши заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку з урахуванням інфляційних збитків, позивачка одночасно послалась на положення ст. 95 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Колегія суддів перевірила вказані доводи та дійшла висновку, що вимоги позивачки про стягнення інфляційних збитків з наведених позивачкою підстав задоволенню не підлягають.

Так, ст. 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Таким є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078.

За пунктом 3 вищевказаного Порядку, до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 року N 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Таких обставин, які були б підставою для виплати компенсації втрати частини нарахованої, проте не виплаченої позивачці заробітної плати судом не встановлено.

На ці суперечності заявленого позову районний суд уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині визначення розміру індексу інфляції за вищевказаний період в сумі 797.05 грн.

Виконаний позивачкою розрахунок середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки із застосуванням календарних, а не робочих днів колегія суддів визнала помилковим.

Доводи апелянта не можуть бути визнані підставою для його звільнення від обов'язку сплатити середній заробіток за положеннями частини 4 ст. 235 КЗпП України.

Колегія суддів наводить наступний розрахунок 25 424.14 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за період з 14 січня 2015 року до 04 лютого 2016 року: 1287 грн. (1980 грн./20 роб. днів х 13 роб. днів за період з 14 по 31 січня 2015 року) + 23760 грн. (1980 грн. х 12 міс. з 01 лютого 2015 року до 01 лютого 2016 року) + 377.14 грн. (1980 грн./21 роб.дн. х 4 роб дн.) за період з 01 по 04 лютого 2016 року.

Рішення суду в частині стягнення із відповідача на користь позивачки 1000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди колегія суддів визнала законним і обґрунтованим наявними у справі доказами, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Тому, з огляду на положення частини 2 ст. 314 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення із відповідача 797.05 грн. індексу інфляції підлягає скасуванню із ухваленням рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, а відтак й розмір середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки підлягає зменшенню з 25663.35 грн. до 25 424.14 грн.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів незаконності оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, тому, з огляду на положення частини 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не виходила за межі доводів скарги та перевірила законність рішення районного суду в частині задоволення заявлених вимог.

Інші доводи скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України районний суд дійшов обґрунтованого висновку про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 88, 303, п. 1-3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ст. 309, ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПАРІТЕЙЛУ УКРАЇНИ» - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на її користь 797.05 грн. індексу інфляції і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2.

У зв'язку з цим абзац другий резолютивної частини рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року викласти в наступній редакції.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ» код ЄДРПОУ - 39143745 на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 - 25 424 (двадцять п'ять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 14 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки з обов'язковим відрахуванням податків та внесків у порядку, встановленому законодавством та 1 000 (одна тисяча) грн.. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/1270/2017

Унікальний номер 756/12462/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Яценко Н.О.

Доповідач Левенець Б.Б.