Справа № 209/3014/16-ц
Провадження № 2/209/94/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування - Адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, Дніпровський районний у м. Кам'янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідачів на користь майбутнього опікуна на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі по 1/4 частці із всіх видів доходів кожного, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно; призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітньої ОСОБА_5.

На обґрунтування позову зазначила, що відповідачка ОСОБА_3, дівоче прізвище якої ОСОБА_1, є її донькою. У 2001 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_2. 07 грудня 2001 року в них народилася дочка ОСОБА_4, яка була зареєстрована та стала проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. 15 листопада 2005 року шлюб між відповідачами було розірвано. 14 січня 2006 року відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з ОСОБА_4 на Таран. Квартира, де зареєстрована та проживає неповнолітня ОСОБА_4, складається із чотирьох житлових кімнат, на праві спільної власності належить їй, позивачці, її чоловікові ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4. У червні 2002 року відповідачка ОСОБА_3 залишила вказане житлове приміщення та із зазначеного часу у квартирі не проживає. Залишаючи квартиру, відповідачка забрала із собою свою дочку ОСОБА_9 та стала проживати разом із дитиною у різних орендованих квартирах. З батьком дитини ОСОБА_2 дочка ОСОБА_3 припинила спільне проживання одразу ж після народження дитини. 05 вересня 2006 року ОСОБА_3 народила другу дитину - сина ОСОБА_10, який проживає із своїм батьком ОСОБА_6. У 2012 році онука ОСОБА_4 самостійно прийшла проживати до них з чоловіком до квартири за адресою: АДРЕСА_1, пояснивши, що не може надалі проживати із своєю матірю ОСОБА_3, яка разом зі своїм співмешканцем зловживає алкоголем, не працює, не приділяє їй уваги. Із вказаного часу неповнолітня онука проживає разом з нею та чоловіком. Вони опікуються дитиною, її матеріальним забезпеченням, здоровям, навчанням, розвитком, вихованням. Допомогу у вихованні дитини їм з чоловіком надає їх дочка ОСОБА_8. Вона, позивач, була вимушена залишити місце роботи, щоб доглядати за дитиною, яка страждає на міопію слабого ступеню обох очей. Протягом останніх чотирьох років відповідачка ОСОБА_3 декілька раз зустрічалася із своєю дочкою. Вона не піклується про дитину, матеріально її не забезпечує, не цікавиться здоровям, навчанням, вихованням, розвитком дитини, не бажає спілкуватись із своєю дочкою. ОСОБА_11 протягом тривалого часу знаходиться на їх з чоловіком утриманні. Відповідач ОСОБА_2 свою дочку ОСОБА_9 бачив останній раз, коли їй було декілька місяців. Він не приймає участі в її вихованні, утриманні, не піклується про дитину, не цікавиться її здоровям, навчанням розвитком, не бажає спілкуватися з дочкою. Вони з чоловіком є пенсіонерами, щомісячно отримують пенсію, і самостійно утримують онуку. В звязку з тим, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обовязків, їх необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4. Після позбавлення відповідачів батьківських прав, вона бажає взяти на себе обовязки піклувальника дитини, оскільки дитина позбавлена батьківського піклування з боку обох відповідачів.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримувала заявлений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила задовольнити позов. Також пояснила, що відповідач ОСОБА_12 постійно сплачував на користь матері дитини - ОСОБА_3 аліменти на утримання своєї дочки ОСОБА_4. Проте відповідачка ОСОБА_3 отримані аліменти дитині не віддавала, витрачала всі гроші на свої особисті потреби. Під час проживання із відповідачкою дитина голодувала, ходила у брудному одязі. Коли онука прийшла проживати до них з чоловіком, відповідачка продовжувала отримувати аліменти від батька дитини та витрачати їх на себе. Вона казала відповідачці, щоб та віддавала гроші, що отримує на дитину і щоб сама надавала допомогу на утримання своєї дочки. Проте відповідачка ніякої допомоги на утримання дитини ніколи не надавала. Останні три роки відповідачка ОСОБА_3 взагалі не спілкується із дитиною. Відповідач ОСОБА_2 не ухиляється від утримання дитини, і з моменту народження дочки щомісячно сплачує аліменти на користь матері дитини, але остання гроші витрачає на себе і дитині не віддає. ОСОБА_2 не приймав ніякої участі у вихованні дитини, не бачив дитину з моменту народження, не цікавився її життям та тим, де і з ким проживає його дочка, хто і як витрачає аліменти, що утримуються з його зарплати на її утримання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також пояснив суду, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із матірью дитини - ОСОБА_3, проживали за місцем реєстрації позивачки ОСОБА_1 В листопаді 2001 року вони з дружиною припинили спільне проживання і він переїхав проживати до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2. 07 грудня 2001 року дружина народила дочку ОСОБА_4 і заборонила йому появлятися біля неї та дитини. Дочка залишилася на вихованні дружини. У 2005 році, за позовом дружини, шлюб між ними було розірвано і відповідачка стала проживати з іншим чоловіком. Після народження дитини, за його заявою, з нього за місцем роботи стягувалися аліменти на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_9. Він мав добрі заробітки, тому аліменти на користь відповідачки на утримання дочки ОСОБА_9 стягувалися в розмірі 2500-2700 грн. щомісячно. До теперішнього часу з його заробітної плати утримуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_9 за його заявою. Він має нову сімю, де виховується двоє його дітей віком 8 років та 7 років. З дочкою ОСОБА_9 він не спілкувався. Влітку 2016 року він дізнався про те, що дочка ОСОБА_9 проживає разом із позивачкою і що ОСОБА_3 не віддає отримані від нього аліменти на утримання їх дочки. Де знаходиться мати дитини йому невідомо. Він розуміє, що позбавлення батьківських прав не звільняє його від сплати аліментів на утримання дитини.

Представник органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради - ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що до моменту звернення позивачки до суду з цим позовом, орган опіки та піклування не спілкувався із відповідачами, бо вони не відповідали на телефоні дзвінки, не зявлялися на запрошення. Спеціалісти виходили за місцем проживання ОСОБА_2, залишали запрошення, проте він до органу опіки не зявлявся та не телефонував. Під час спілкування із дитиною, остання надала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення відповідачів батьківських прав та призначення позивачки її піклувальником. Піклування над неповнолітньою дитиною може бути призначено тільки у випадку відсутності батьків, позбавлення обох батьків батьківських прав, або коли за станом здоровя батьки не можуть виконувати свої обовязки. Позивачка, яка є бабусею неповнолітньої ОСОБА_4, бажає бути піклувальником своєї онуки. Також зазначила, що відповідач ОСОБА_2 надав до адміністрації Дніпровського району заяву, в якій погодився на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4. З відповідачкою ОСОБА_3 вони три рази спілкувалися по телефону, вона обіцяла прийти, але не прийшла. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_14 та призначення позивачки її піклувальником.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомила.

Представник Дніпровського районного у м. Камянське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився. До судового розгляду справи від в.о. начальника відділу ОСОБА_15 надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за відсутності їх представника.

Відповідно до ч.2 ст. 158, ч.1 ст.169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачки ОСОБА_3 та представника Дніпровського районного у м. Камянське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Вислухавши позивачку, відповідача ОСОБА_2, представника Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, свідків ОСОБА_16 та неповнолітню ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка Таран (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_17 є дочкою позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11), свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_14 та ОСОБА_2 (а.с. 14), свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 (а.с. 14).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). Отже, позивачка ОСОБА_1 є бабусею неповнолітньої ОСОБА_4.

З моменту народження неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована разом із бабусею ОСОБА_1, дідусем ОСОБА_7, тіткою ОСОБА_8 та своєю матір'ю ОСОБА_3 у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с. 15).

Проте, відповідачка ОСОБА_3 у вказаній вище квартирі не проживає з 2002 року, що підтверджується актом про непроживання від 04 липня 2016 року, затвердженим директором ТОВ "Крона - Сервіс 3" (а.с. 18).

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, її дочка ОСОБА_3 у 2002 році залишила своє зареєстроване місце проживання і забрала із собою свою на той час малолітню дочку ОСОБА_4. Більше відповідачка до квартири не поверталася. Вона проживала у різних орендованих квартирах, не доглядала за дитиною, яка ходила у брудному одязі, голодувала. Тому онука ОСОБА_4 у 2012 році прийшла проживати до них з чоловіком у квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, де проживає по теперішній час.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з моменту народження його дочки ОСОБА_4 ніколи не спілкувався із нею, не приймав участі у її вихованні, не цікавився її життям, здоров'ям та навчанням, не знав де та з ким проживає дитина. Те, що відповідач ОСОБА_2 взагалі не цікавився долею дитини, підтверджується і тим, що він до літа 2016 року навіть не знав, що його дочка ОСОБА_18 останні чотири роки проживає із бабусею, а отримані від нього аліменти на утримання дитини відповідачка ОСОБА_3 витрачала на свої власні потреби.

Зазначені вище обставини підтвердила в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4. Вона пояснила, що проживає разом із бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_7 з 10 років, а до того проживала разом із матірью ОСОБА_3 у різних орендованих квартирах. Мати проживала із різними чоловіками, зловживала спиртними напоями. Коли вона пішла проживати до бабусі, мати спочатку спілкувалася з нею, по декілька разів на місяць приїздила до неї, а приблизно два роки тому взагалі перестала провідувати її, а коли дзвонила, то була у нетверезому стані. Останній раз мати приїздила до неї 31 грудня 2015 року, подарувала блокнот та цукерки. Більше вона свою матір не бачила, тільки інколи спілкувалася з нею по телефону, а останні шість місяців мати перестала телефонувати. Під час її проживання з бабусею, мати ніякої участі у її вихованні не приймала, не ходила до школи, иатеріально не допомагала. Свого батька ОСОБА_2 вона взагалі не знає, бачила два рази ще тоді, коли жила із матір'ю, і один раз бачила у 2016 році, він допоміг оплатити путівку до табору. Він ніколи не цікавився її життям, здоровям, навчанням, з нею не спілкувався, не виховував її. Їй приблизно з 8 років відомо, що з нього на її утримання стягуються аліменти на користь матері. Проте мати не віддає ні їй, ні бабусі кошти, що отримує від батька. Вона підтримує заяву своєї бабусі ОСОБА_1 про позбавлення матері та батька батьківських прав, бажає проживати із бабусею і хоче, щоб вона була призначена її піклувальником.

Свідок ОСОБА_16, яка є класним керівником неповнолітньої ОСОБА_5, також в судовому засіданні підтвердила те, що відповідачі не цікавляться навчанням та поведінкою своєї дитини ОСОБА_4, яку вона знає з 5 класу. Зараз дівчина навчається у 9 класі. Матір дитини вона бачила у школі два рази, коли ОСОБА_4 навчалась у 5 класі, більшета її не бачила. Батьки ОСОБА_9 не бувають у школі, не відвідують батьківські збори. Вихованням та навчанням дитини займається її бабуся ОСОБА_1, яка турбується про дитину, сплачує всі необхідні внески до школи, відвідує батьківські збори, контактує із нею, як з класним керівником, та з іншими вчителями.

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 з 2012 року по теперішній час постійно проживає разом із своєю бабусею ОСОБА_1, знаходиться на її утриманні та вихованні. Вони разом з іншими членами сімї проживають у квартирі, загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., розташованій АДРЕСА_4. Неповнолітня ОСОБА_4 є власником 1/5 частки вказаної квартири (а.с. 16, 17).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не цікавляться навчанням та вихованням своєї дочки ОСОБА_4, не піклуються про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не утримують дочку, що також підтверджується висновком за матеріалом ЖЄОЗПВКП № 4028 від 12 травня 2016 року (а.с. 22).

Всі обовязки по вихованню, навчанню та утриманню дитини виконує позивачка ОСОБА_1, що, крім пояснень свідків, підтверджується характеристикою ОСОБА_4, яка надана директором ЗСШ № 40, де навчається дитини (а.с. 19).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до своєї дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належним умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Згідно висновку Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 06 грудня 2016 року (а.с.57 -58), є доцільним позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні малолітньої дочки ОСОБА_4, 07 грудня 2001року народження.

Оскільки відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, їх належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4.

Позбавлення відповідачів батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_18, є підставою, згідно ч. 2 ст. 243 СК України, для встановлення над дитиною піклування та дає можливість призначити їй піклувальника.

Згідно статті 55 ЦК України, піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів неповнолітніх осіб.

Згідно ч .4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виповнилося 58 років, вона є дієздатною особою, пенсіонеркою, щомісячно отримує пенсію, мешкає разом із неповнолітньою дитиною, виявила бажання бути піклувальником своєї онуки ОСОБА_5, а остання у свою чергу не заперечує проти призначення бабусі її піклувальником.

З урахуванням особи позивачки та вимог ст. 63 ЦК України, суд вважає, що подання органу опіки та піклування Дніпровського виконкому м. Дніпродзержинська про призначення піклувальником неповнолітньої ОСОБА_4 її бабусі ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідачка ОСОБА_3 не надала заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження.

Суд вважає, що відповідачі зобовязані надавати допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліменти на користь піклувальника ОСОБА_5 - ОСОБА_1.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з кожного відповідача має бути стягнуто на користь позивачки по 275,60 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування - Адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, Дніпровський районний у м. Кам'янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для внесення відповідних змін до актового запису № 201 від 05 квітня 2002 року.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для внесення відповідних змін до актового запису № 201 від 05 квітня 2002 року.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5, піклувальником неповнолітньої онуки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, на користь піклувальника ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої онуки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 березня 2017 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, на користь піклувальника онуки ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 березня 2017 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 275,60 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275,60 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення (отримання) рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.