НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3053/17
№ 2/183/2318/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, треті особи: Територіальний сервісний центр № 1246 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції Дніпропетровської області про скасування арешту з рухомого майна,

встановив:

позивач звернулася з позовом, в якому просить зняти арешт з автомобіля марки СУЗУКІ БАЛЕНО, модель SUZUKI, 1997 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAEGC11S00114517, тип СЕДАН, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 51424178 від 17 червня 2016 року, виданої державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що 22 жовтня 2015 року придбала у ОСОБА_2 автомобіль марки СУЗУКІ БАЛЕНО, 1997 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузова, рами) № JSAEGC11S00114517, тип СЕДАН, державний номер НОМЕР_1. За вказаний автомобіль сплатила ОСОБА_2 грошові кошти, а ОСОБА_2 надав позивачу довіреність від 22 жовтня 2015 року, в якій уповноважив її розпоряджатися (користуватися, керувати, експлуатувати, продати за ціну і на умовах на свій розсуд, здавати в оренду, обміняти) зазначеним автомобілем. З дня укладання довіреності 22 жовтня 2015 року позивач стала користуватися транспортним засобом та користується ним по день звернення з позовом. У червні 2017 року при спробі зняти автомобіль з обліку позивачу стало відомо, що зазначений автомобіль перебуває під арештом, який накладений на майно попереднього власника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 червня 2016 року, до якого позивач не має ніякого відношення. За постановою арешт накладений на все майно ОСОБА_2, а не лише на автомобіль. Накладений арешт на думку позивача перешкоджає їй розпоряджатись автомобілем, зняти його з обліку, продавати та здійснювати інші права власника. Враховуючи що, позивач придбала автомобіль у 2015 році, а арешт майна накладено у 2016 році, то є всі правові підстави для звільнення майна з-під арешту.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити. Пояснив, що автомобіль, належний ОСОБА_2, знятий з реєстраційного обліку в підрозділах, що здійснюють державну реєстрацію прав власності на рухомі транспортні засоби до накладення арешту на майно третьої особи-2. Таким чином, державним виконавцем неправомірно накладено арешт на майно, яке на той час вже не належало ОСОБА_2

Представник відповідача в судовому засіданні 07 листопада 2017 року позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. В судове засідання 05 грудня 2017 року не з`явилася, підстав неявки не повідомила, заяв про розгляд справи у відсутність сторони відповідача не надала, що відповідно до положень ч.2 ст.169 ЦПК України не є підставою для відкладення розгляду справи. В обґрунтування заперечень представник відповідача послалася на те, що на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управлінні юстиції перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області штрафу на загальну суму 752184 грн. З метою повного та своєчасного виконання рішення та усунення можливостей відчуження боржником належного йому майна на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-ХІV від 21 квітня 1999 року) державним виконавцем 17 червня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказує, що оскільки позивач не набула права власності через неналежність документів на підтвердження набуття права власності, належний перехід права власності на спірне майно не відбувся, а до Новомосковського МРВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області документального підтвердження сплати штрафу в сумі 752184 грн. не надходило, відсутні підстави для звільнення з-під арешту спірного автомобіля.

Від третьої особи-1Територіального сервісного центру № 1246 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України надійшла заява, у відповідності до якої за відомостями з інформаційної бази даних НАІС МВС України щодо даного автомобіля відсутня інформація про його арешт або затримання. При перевірці співробітниками ТСЦ № 1246 бази Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна встановлено, що 09 червня 2016 року накладено арешт на все рухоме майно гр. ОСОБА_2, якому раніше належав вказаний транспортний засіб, а згідно з п. 41 Постанови КМ України № 1388 від 07 вересня 1998 року забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортного засобу, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту». Просило розглянути позовну заяву гр. ОСОБА_1 без присутності представника ТСЦ № НОМЕР_2 МВС в Дніпропетровській області.

Третя особа-2 ОСОБА_2 до суду не з`явився, поважних причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи-3 Департаменту ДАБІ Дніпропетровської області заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що спірний автомобіль відповідно до державної реєстрації знаходиться у власності ОСОБА_2. Постановою Судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс-15 визначена правова позиція щодо придбання транспортних засобів за довіреністю, а саме: видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи-3, дослідивши матеріали виконавчого провадження, при перевірці доводів, покладених в обґрунтування позовних вимог та заперечень виходить з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 29 червня 2004 року ОСОБА_2 набув права власності на автомобіль марки СУЗУКІ БАЛЕНО, модель SUZUKI, 1997 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAEGC11S00114517, тип СЕДАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 /а.с.6/.

22 жовтня 2015 року ОСОБА_2 склав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, зареєстровану в реєстрі за № 1015, якою на виконання вимог ст.ст. 244 і 1007 ЦК України на підставі укладеного з повіреними усного договору доручення уповноважив громадян ОСОБА_1, ОСОБА_4 (кожен з уповноважених діє окремо незалежно один від другого), розпоряджатися (користуватися, керувати, експлуатувати, продати за ціну і на умовах на свій розсуд, здавати в оренду, обміняти), належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СІС № 233817 виданого 29 червня 2004 року Новомосковським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області автомобілем марки СУЗУКІ БАЛЕНО, модель SUZUKI, випуск 1997 року, номер шасі (кузова, рами) JSAEGC11S00114517, тип СЕДАН, колір - ЗЕЛЕНИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Новомосковським МРЕВ ДАІ УМВС України Дніпропетровській області 29 червня 2004 року. Для чого надав повіреним право в тому числі представляти його інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, ДАІ, органах страхування, банках, будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, повязаних з: експлуатацією та купівлею-продажем автомобіля, зняттям з обліку, укладанням від імені ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу автомобіля. Для виконання повіреними повноважень, надав останнім право використовувати та експлуатувати автомобіль /а.с.7/.

04 листопада 2015 року Новомосковським ВРЕР м.Новомосковська автомобіль марки SUZUKI, модель BALENO, випуск 1997 року, номер шасі (кузова, рами) JSAEGC11S00114517, тип СЕДАН, колір - ЗЕЛЕНИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1 знятий з обліку для реалізації. Виданий знак для разових поїздок 04ВМ2201, дійсний 60 діб /а.с.8/.

З досліджених судом матеріалів виконавчого провадження ВП № 51424178 вбачається, що 15 червня 2016 року на підставі заяви Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області та постанови Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області № 13/1100, виданої 17 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Держави штрафу у сумі 130500,00 грн. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 із забороною здійснення відчуження всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику.

29 червня 2016 року за № 15879526 реєстратором Дніпропетровська філія ДП «НАІС» зареєстровано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 51424178, видану 17 червня 2016 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме майно боржника - ОСОБА_2 із забороною відчуження /а.с.10-11, 21-22/.

Як свідчать відомості з інформаційної бази даних НАІС ДДАІ МВС України щодо автомобіля марки SUZUKI, модель BALENO, випуск 1997 року, номер шасі (кузова, рами) JSAEGC11S00114517, тип СЕДАН, колір - ЗЕЛЕНИЙ відсутня інформація про арешт або затримання. Власником автомобіля значиться ОСОБА_2 В наданій інформації містяться відомості про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації 04 листопада 2015 року /а.с.19-20/.

Також, 17 липня 2017 року реєстратором Дніпропетровська філія ДП «НАІС» зареєстровано постанову про арешт майна боржника 53425800, видану 17 липня 2017 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області ОСОБА_5, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме майно боржника - ОСОБА_2 із забороною відчуження /а.с.28-29/.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не за заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 330 ЦК України набуття добросовісним набувачем права власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як визначено статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, за статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За ч.3 ст. 37 чинного Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Також, за ст. 40 зазначеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Водночас, відповідно ж до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач, вказуючи на наявність у нього зареєстрованого права власності посилається на те, що таке право виникло у нього на підставі договору купівлі-продажу, який підтверджується довіреністю.

Однак, згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 5 статті 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. Фізична особа, яка передає для реалізації транспортний засіб у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда підприємству, що здійснює комісійну торгівлю, зобовязана надати такому підприємству письмове повідомлення із зазначенням інформації про кількість легкових автомобілів та/або мотоциклів, та/або мопедів, що відчужені нею протягом поточного календарного року, складене в довільній формі та підписане власноручно цією особою.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

При цьому за діючим законодавством угоди купівлі-продажу транспортних засобів мають здійснюватися у відповідності до вимог Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів).

Відповідно до пунктів 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. До документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів відносяться, в тому числі і: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і субєктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий субєкт господарювання, які підписані від імені субєкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів субєктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Отже, договір купівлі-продажу автомобілю обов'язково повинен мати письмову форму та підлягає обов'язковій державній реєстрації в підрозділах ДАІ. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт.

Таким чином, аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Перевіряючи доводи позивача щодо неправомірності накладеного арешту через зняття транспортного засобу з обліку до часу накладення арешту, суд виходить з наступного.

За п.40 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного або приватного виконавця або рішення суду. У разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації». Під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються та видаються номерні знаки для разових поїздок. (п.42).

За таких обставин, враховуючи вимоги Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, зняття з обліку транспортного засобу з підстав його відчуження не свідчить про втрату власником права власності до оформлення відповідного договору, яким засвідчується перехід права власності та реєстрації відповідного права у встановленому порядку, а тому посилання представника позивача на неправомірність накладення арешту через відсутність у боржника права власності суд не приймає до уваги.

Таким чином суд приходить до висновку, що сама лише видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем, зняття автомобіля з реалізації в органах реєстрації прав власності без наступного належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу та подальшої реєстрації права власності за покупцем в уповноваженому органі МВС не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля втрату та набуття права власності. Тому позивач не набув право власності на транспортний засіб, а відповідач, відповідно, навіть з огляду на зняття з реєстрацій цього транспортного засобу - не втратив на нього зареєстрованого права власності, а отже і арешт, накладений державним виконавцем на майно боржника в межах процедури виконавчого провадження є правомірним.

Судовий витрати, у зв`язку з відмовою в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, треті особи: Територіальний сервісний центр № 1246 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції Дніпропетровської області про скасування арешту з рухомого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 07 грудня 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов