Справа № 182/1800/17
Провадження № 2/0182/2160/2017
У Х В А Л А

Іменем України

03.05.2017 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ :

10.04.2017 року позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України. Так, зокрема, згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Натомість, ОСОБА_1 не зазначено ціну позову та не сплачено судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI. Документ, що підтверджує сплату судового збору, не додано.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

При цьому, Закон України «Про захист прав споживачів», як вбачається із його преамбули, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Натомість, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до абз. 4 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції Закону України від 06 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (яка станом на 01.01.2017 року становила 640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (яка станом на 01.01.2017 року становила 8000 грн.)

Тобто, відповідно до змін, внесених до Закону України «Про судовий збір», які набрали законної сили 01.01.2017 р., позивачі не звільняються від сплати судового збору за звернення до суду з заявою про захист прав споживачів.

За загальним правилом, у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, а у випадку при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом з питань справляння судового збору, а ч.2 ст. 4 вказаного Закону діє в редакції Закону № 484-VIII від 06.12.2016 р., прийнятим пізніше, ніж відповідна ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, відтак немає підстав для звільнення ОСОБА_1 як позивача від сплати судового збору за позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

На цій правовій позиції ґрунтується відповідна практика Верховного Суду України (наприклад, в ухвалі ВСУ від 21.04.2016 року у справі № 6-756ц16). В постанові ВСУ від 30.11.2016 року у справі № 6-1121цс16 сформульовано ідентичній правовий висновок.

У звязку з цим суд не бере до уваги посилання позивача на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, всупереч вимогам п. 4 ч. 2 та ч. 5 статті 119 ЦПК України, позивачем не зазначено ціни позову, не сплачено судовий збір у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції Закону України від 06 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», як і не надано доказів звільнення від його сплати.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119,121,209,210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення вищевказаних недоліків.

У випадку не усунення вказаних недоліків позовну заяву вважати не поданою і повернути її позивачу з усіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3