Справа № 183/6710/16
№ 2/183/764/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

28.11.2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 23 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 77643, відповідно до якого Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 76 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 січня 2010 року.

В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в звязку з чим, станом на 10.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 356 548,23 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 61 452,50 грн., заборгованість по процентам 295 095,73 грн.

23 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 77643/2, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 77643 від 23 липня 2007 року.

В звязку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2Є заборгованість за кредитним договором № 77643 від 23 липня 2007 року в розмірі 356 548,23 грн., судові витрати в сумі 5 348,22 грн.

В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, надала заперечення, в якому просила суд відмовити в задоволенні вимог в завязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.

Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір Кредитна угода № 77643, відповідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 76 000,00 грн.

Згідно п. 1.1. надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами Траншами кредиту, сукупна розміру сальдо по яким не буде перевищувати суму, обумовлену сторонами.

23 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про видачу траншу № 77643/1, відповідно до якого Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 76 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 січня 2010 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, станом на 10.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 356 548,23 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 61 452,50 грн., заборгованість по процентам 295 095,73 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку.

У відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 77643/2, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 77643 від 23 липня 2007 року.

У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В той же час, частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 10 укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_2 договору поруки № 77643/2 встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Верховним Судом України у постанові від 17 вересня року при розгляді справи № 6- 53цс14 було констатовано: умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржником не свідчать про те, що цим договором встановлено строк припинення поруки в розуміння статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.

Як зазначалося вище, умовами кредитного договору було передбачено, що термін повернення кредиту визначений сторонами - 22.01.2010 року, в звязку з чим, Банк мав право звернутися з вимогами до поручителя в строк до 22.07.2010 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що договір поруки, у відповідності до вимог частини 4 статті 559 ЦК України є припиненим, оскільки банк звернувся до суду з вимогами до ОСОБА_2, як поручителя за кредитним договором тільки 28.11.2016 року в звязку з чим, в задоволенні позовних вимог вимоги до ОСОБА_2 належить відмовити.

Також, у відповідності до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

У відповідності до ст. 256 ЦК України, визначено, що позовна давність це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

В звязку з тим, що сторонами визначений термін повернення кредиту 22.01.2010 року, Банк мав право вимоги за зобовязанням в термін до 22.01.2013 року.

У відповідності до позовної заяви, ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 28.11.2016 року, тобто, з пропуском терміну позовної давності.

На підставі ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 заявила про застосування наслідків позовної давності, в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 також належить відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 11,16,610, 526, 1050, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький