АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 672/171/17
Провадження № 22-ц/792/624/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар Лапко Ю.В.,

за участю: апелянта ОСОБА_1,

представника апелянтів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановила:

В лютому 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулись з заявою та зазначили, що вони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_3 До вимушеного переселення з окупованої частини території Луганської області ОСОБА_1 займався підприємницькою діяльністю, а його дружина ОСОБА_3 працювала на посаді головного бухгалтера в МПП «Луга-Днепр». У червні 2014 року внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та окупації Російської Федерацією частини території Луганської області України заявники переїхали на неокуповану територію України. Отримані ними довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб посвідчують факт вимушеного переселення, однак вони не містять зазначення причин такого переселення. Просять встановити юридичний факт, що вимушене переселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у червні 2014 року з окупованої території Луганської області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російської Федерацією частини території Луганської області України.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3 просять ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального __________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_4

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: ухвала

права.

Апелянт ОСОБА_1 та представник апелянтів ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Апелянт ОСОБА_3 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи у судове засідання не зявилася.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що факт, який просять встановити заявники, не породжує для них юридичних наслідків, тобто від нього не залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих чи майнових прав.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Із матеріалів справи вбачається, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до суду в порядку окремого провадження для підтвердження наявності у них прав, передбачених Конвенцією про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, тобто з метою захисту своїх прав та інтересів, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановленої форми, що була видана заявнику, не містить відомостей про конкретні причини внутрішнього переміщення.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з ч.1 ст.1 цього Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на

законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Суд першої інстанції вказаних положень не врахував, належним чином не перевірив заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3, не з`ясував підстави поданої заяви, тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права і перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому відповідно до ч.1 ст.311 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова