Провадження № 2/127/1292/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С. А.,

при секретарі Підвисоцькій О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що 27.04.2004року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Останні роки шлюбного життя доньки позивача з відповідачем були доволі складні, стосунки не складались, батько зовсім не цікавився і не допомагав у вихованні дитини ні матеріально, ні морально, залишався осторонь у тяжких життєвих ситуаціях. Навіть, коли мати ОСОБА_4 тяжко і, як з'ясувалось згодом, невиліковно захворіла у 2013році, не взяв на себе відповідальність по вихованню і піклуванню своєю малолітньою донечкою. З того часу ОСОБА_4 проживає постійно разом з позивачем окремо від Відповідача. Після довготривалого лікування ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивача, ОСОБА_3, все ж померла. Онучка залишилась фактично сиротою, без батьківського піклування, любові і підтримки. Відповідач ще, будучи у шлюбі із донькою позивача, фактично створив нову сім'ю. З часу розлучення свою доньку бачив лічені рази, і взагалі не цікавиться її вихованням та розвитком, телефонує йому сама онучка, зовсім не приймає участі у її житті, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не підтримав дитину морально після втрати матері. Ніякої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надавав і не надає по цей час. Онучка повністю на утриманні позивача, а позивач крім пенсії, жодних доходів не має. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково онучка займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях. Ці заняття потрібні неповнолітній онучці, вона відвідує кожний предмет з задоволенням. Онука не отримала від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Отже, відповідач свідомо нехтує своє батьківські обов'язки. Згідно інформації навчального закладу ЗОШ №18 за №249, вихованням дитини займається виключно позивач - бабуся, відвідує школу, беру активну участь у житті дитини як в школі, так і вдома. Батько був в школі лише раз на загальношкільних зборах і тільки після умовлянь онучки. Батько з донькою за медичною допомогою не звертався, її здоров'ям опікуюсь тільки позивач, що підтверджується відповідними письмовим доказом та поясненнями свідків. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечував щодо його задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Враховуючи думку позивача та його представника, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. розірвано (а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. померла (а.с.7).

Відповідно до акту про проживання особи в житловому приміщенні від 31.10.2016 року ОСОБА_4 проживає з січня 2016 року по даний час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно інформації про участь у навчанні та вихованні ОСОБА_4 №249 ОСОБА_4 постійно проживає з бабусею ОСОБА_1 Батько дитини ОСОБА_2 майже не приділяє уваги вихованню дитини (був один раз на батьківських зборах) і не цікавиться її духовним та психологічним комфортом. Оскільки він має іншу родину, то матеріально дочку теж не забезпечує. Між батьком та дочкою практично відсутнє повноцінне спілкування (а.с.9).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 № 01-00-005-13526 від 30.03.2017року орган опіки та піклування ВМР вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно матеріалів справи відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд розцінює це як винну поведінку батька по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дітей, тому суд в інтересах дітей вважає за необхідне задовольнити даний позов.

При вирішенні спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки, суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, умов її нормального виховання, бере до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і ді мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних та не повноважень.

Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551,20грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного згідно ст. ст. 19, 155, 164-166 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: