Номер справи 623/1290/14-ц
Номер провадження 2/623/11/2017
РІШЕННЯ

іменем України

30 березня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання недійсним договору факторингу в частині переходу права грошової вимоги за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0, укладеним 23 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3, за яким позичальнику надано споживчий кредит у сумі 27632 доларів США зі сплатою 11,5% річних терміном до 22 серпня 2014 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням договору поруки. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 11664,80 доларів США, що еквівалентно за курсом національного банку України 129551,60 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 9 155,15 доларів США, заборгованості по сплаті процентів в сумі 1 784,75 доларів США, та пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 642,65 доларів США за період з 02 квітня 2013 року по 02 квітня 2014 року, пенні за несвоєчасну сплату процентів в сумі 82,25 доларів США за період з 02 квітня 2013 року по 02 квітня 2014 року.

Відповідач, ОСОБА_3, позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у його запереченнях.

Відповідач, ОСОБА_4, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Відповідач за зустрічним позовом - ПАТ "УкрСиббанк" у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень на зустрічну позовну заяву не надавало.

Враховуючи те, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача за наявними у справі матеріалами.

14 грудня 2015 року відповідачка, ОСОБА_4, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ « УкрСиббанк», ОСОБА_3, в якій просила суд визнати припиненим договір поруки від 23.08.2007 року №136180, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 (том 2, а.с. 85-86).

14 вересня 2016 року відповідач, ОСОБА_3, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ « УкрСиббанк», ТОВ « ФК «Довіра та гарантія», в якій просить суд визнати недійсним договір факторингу № 17 від 20.04.2015 року, укладений між ПАТ « УкрСиббанк» та ТОВ « ФК « Довіра та гарантія», в частині переходу права грошової вимоги за кредитним договором від 23.08.2007 року № 0, укладеним між ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_3 до ТОВ « ФК « Довіра та гарантія» (том 2, а.с. 209-211).

14 квітня 2016 року ухвалою Ізюмського міськрайонного суду до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» залучено товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ( ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») ( а.с.146 том 2).

20 вересня 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надала суду заяву про уточнення позовних вимог в яких просить суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ТОВ « ФК «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 276649,56 грн., що включає в себе:

192785,98 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом;

6158,31 грн. сума нарахованих процентів;

77705,27 грн. сума прострочених процентів

У задоволенні вимог за зустрічним позовом позивачу ОСОБА_4 просить відмовити у повному обсязі (том 3, а.с. 1-13).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, судом встановлено наступне.

23 серпня 2007 року між первісним позивачем (АКІБ «УкрСиббанк») та відповідачем (ОСОБА_3М.) було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (далі Кредитний договір) (том 1, а.с. 7-13).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти ( кредит) в сумі 27 632,00 доларів США,00 центів, та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 139 541,60 грн. за курсом Національного банку України ( далі НБУ) на день укладення Договору, при цьому ОСОБА_5 обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в Договорі лише у разі надання Банком кредиту в іноземній валюті.

Пункт 1.4. Кредитного договору визначає цільове призначення кредиту кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме на розрахунки за придбаний автомобіль MITSUBISHI GRANDIS.

Згідно п.1.2.2. Кредитного договору Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно Додатку № 1 до Договору ( якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до Договору), але в будь якому випадку не пізніше 22 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується іншій термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін.

Сторонами було укладено та погоджено графік погашення кредиту до 22.08.2014 р. (том 1 а.с. 14-15).

В подальшому сторонами 20.02.2009 р. було підписано додаткову угоду №2 до Кредитного договору із зміною графіку погашення кредиту за договором, відповідно до якого відстрочено строк сплати процентів в період 23.01.2009 р. 25.08.2009 р., рядки 17,18 (том 1, а.с. 16-18).

Згідно п.1.3.1. Кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5% річних.

Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.

Пункт 1.3.4. Кредитного договору встановлює, що строк сплати процентів: з 01 по 23 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

ОСОБА_5 погодили, що в разі повернення до Банку всієї суми кредиту:

-Банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а

-Позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов'язуються сплатити Банку суму таких нарахованих процентів.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі Позичальника за Договором надається:

порука гр. ОСОБА_6, згідно договору поруки № 136180 від 23.08.2007р., а також Позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме:

транспортний засіб, марка MITSUBISHI, модель GRANDIS. рік випуску 2007, колір фіолетовий, тип ТЗ легковий універсал-В, номери агрегатів: кузов JMBLRNA4W7Z001468, державний номер АХ 2170ВВ (надалі - Предмет застави).

Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між первісним позивачем (АКІБ «УкрСиббанк») та відповідачем (ОСОБА_4М.) було укладено договір поруки №136180 (далі Договір поруки).

Згідно п.1.1.,1.3,1.4 Договору поруки поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3, код за ЄДРПОУ/номер за ДРФО НОМЕР_1 (далі - Боржник) усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з № 0 від «23» серпня 2007 р. (далі - Основний договір), укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника с солідарною.

Пунктами 2.2., 2.3. Договору поруки передбачено що у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним договором Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Поручитель зобовязаний виконати свої зобов'язання за Договором на користь Кредитора в термін, визначений п. 2.2. Договору, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості Боржника за Основним договором на рахунки, вказані Кредитором.

Згідно п.п.3.1.2. п.3.1 Кредитного договору Банк має право: керуючись чинним законодавством України, зокрема, ст.611 Цивільного кодексу України, відмовити Позичальнику в наданні кредиту (частково або в повному обсязі) та/або вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту згідно вимог Договору та/або „Кредитного договору" та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 Договору, у разі:

виявлення нецільового використання кредитних коштів; та/або порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за Договором та/або „ Кредитним договором" строком більше ніж на один місяць; та/або порушення Позичальником та/або поручителем будь-яких умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Договором та/або „ Кредитним договором"; та/або вчинення Позичальником без письмової згоди Банку діб щодо Предмету застави, якщо так дії здійснюються всупереч вимогам та/або обмеженням, встановленим Договором, та/або втрати забезпечення/Предмету застави або зменшення його вартості; та/або невиконання Позичальником вимог пункту 3.4.4. та/або пункту 3.4.5. Договору; та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан Позичальника та/або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов'язання за Договором та/або „Кредитним договором", зокрема, у випадку:

- невиконання або прострочення виконання грошових зобов'язань Позичальника передбачених Договором та/або „Кредитним договором" та/або будь-якими іншими угодами, що укладені або будуть укладені в майбутньому між Банком та Позичальником; та/або

- порушення кримінальної справи проти Позичальника; та/або

- довгострокового погіршення стану здоров'я Позичальника: та/або

- інвалідності Позичальника: та/або

- звільнення Позичальника з основного місця роботи.

У зв`язку з порушенням термінів сплати кредиту, процентів по кредиту первісним позивачем (ПАТ «УкрСиббанк») були направлені вимоги до відповідачів про сплату суми заборгованості (том 1, а.с. 21-23).

Згідно п.п. 3.4.1 п. 3.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язується використовувати кредит на зазначені у Договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунки Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором, а саме:

- суму кредиту на рахунок №630 в АКІБ « УкрСиббанк», код Банку (МФО) 351005;

- проценти - на рахунок №630 в АКІБ УкрСиббанк", код Банку (МФО) 351005;

- комісії - на рахунок №630 в АКІБ УкрСиббанк, код Банку (МФО) 351005;

-інші грошові платежі - на вказані Банком рахунки.

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у ньому пункті рахунок Банку.

Пункт 3.4.3. Кредитного договору визначає, що Достроково повернути Банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування Банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору та/або умов „Кредитного договору.

Згідно п.4.1. Кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором і та/або „Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме:

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні,

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті:

- пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

При цьому Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого Договором та/або „Кредитним договором".

Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором та/або „Кредитним договором за першою вимогою Банку.

Згідно п. 5.2. Кредитного договору відповідно до законодавства України, зокрема, статті 651 Цивільного кодексу України ОСОБА_5 погодили, що Банк згідно умов пункту 1.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі:

-а) порушення Позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов Договору та/або „Кредитного договору).

Згідно п.п. 6.1.2. п 6.1. Кредитного договору сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525. 611 Цивільного кодексу України, погодили, що у випадку настання будь-якої з подій, що зазначена у пункті 3.1.2. Договору, Банк має право: визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п. 9.8. Кредитного договору строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання Договору Сторонами) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Згідно п. 9.2. Кредитного договору Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог законодавства України та умов Договору та/або „Кредитного договору". У разі наявності спору між Сторонами, в якості письмових доказів невиконання зобов'язань Позичальником, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком тощо, якщо Позичальник не доведе недійсність наданих Банком документів або не надасть інших доказів виконання своїх зобов'язань за Договором та/або „Кредитним договором".

Згідно п.3.1. Договору поруки цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором

Станом на момент подачі позову (14.04.2014 р.) первісним позивачем було визначено розмір заборгованості в сумі 11664,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.04.2014 р. - 11.1062 грн. за 1 долар США становить 129 551,60 грн., з яких:

9155,15 дол. США (еквівалентно 101678,93 грн.) - заборгованість за кредитом у тому числі прострочена заборгованість 7348,66 дол. США;

1784,75 дол. США( еквівалентно 19821,79 грн.) прострочена заборгованість за процентами;

642,65 дол. США ( еквівалентно 7137,41 грн.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 02.04.2013 року по 02.04.2014 року;

82,25 дол. США ( еквівалентно 913,48 грн.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, нарахована з 26.04.2013 року по 02.04.2014 року.

До позову додано відповідний розрахунок суми боргу (том 1, а.с. 28-33).

В подальшому 14.04.2016р. до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» із заявою про залучення в якості правонаступника позивача, до заяви додавався, в тому числі, договір факторингу №17 від 20.04.2015р., акт приймання передачі права вимоги від 20.04.2015 р., витяг з реєстру боржників до договору факторингу №17 від 20.04.2015р. (том 2, а.с. 131-143).

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.04.2016р. залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в якості правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» (том 2, а.с. 146).

Надалі правонаступник позивача надав заяву про збільшення розміру позовних вимог (том 3, а.с. 1-2), відповідно до якої просив суд стягнути заборгованість у розмірі 276649,56 грн., що включає в себе:

192785,98 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом;

6158,31 грн. сума нарахованих процентів;

77705,27 грн. сума прострочених процентів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним у справі обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. ОСОБА_5 можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як у судовому засіданні, так і в письмовому вигляді судом було з`ясовано правову позицію представника позивача в частині розрахунку суми позовних вимог, на що представник позивача зазначив, що належним доказом розрахунку є розрахунок, викладений у первісному позові ПАТ "УкрСиббанк", вони не мають повноважень змінювати суму, яка зазначена у витягу з реєстру боржників, саме така сума зазначалась у витягу.

Суд, проаналізувавш ці доводи, дослідивши уважно розрахунок суми заборгованості, визначає, що по - перше, сума боргу за кредитом розрахована за період з 23.08.2007р. по 02.04.2014р. у доларах США в сумі 9 155,15 (том 1, а.с. 28), у заяві про збільшення розміру позовних вимог жодних обгрунтувань або перерахунку суми боргу, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 192785,98 грн. представником позивача не наведено, по - друге, сума боргу по процентам розрахована за період з 31.08.2007р. по 31.03.2014р. у розмірі 1 784,75 доларів США ( том 1, а.с. 29-32).

Наприкінці розрахунку (том 1, а.с. 33) міститься кінцевий розрахунок суми боргу в еквіваленті на гривню, а саме 9155, 15 доларів США - 101 678,93 грн.; 1 784,75 доларів США - 19 821,79 грн.

Більше до початку розгляду справи по суті та в процесі розгляду справи представником позивача (правонаступником) не надано будь - яких розрахунків, які б дозволили перевірити правильність нарахування суми боргу.

Крім того, суд погоджується з думкою представника позивача про те, що пункт 9.2. Кредитного договору регулює питання обліку та розрахунків заборгованості позичальника (відповідача у справі), натомість розрахунок заборгованості, який поданий до первісної позовної заяви жодним чином не співпадає із визначеною сумою боргу в заяві про збільшення позовних вимог.

Згідно п.9.2. Кредитного договору банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог законодавства України та умов договору та/або "Кредитного договору".

Посилання представника позивача на те, що в матеріалах справи у витягу з реєстру боржників до договору факторингу №17 від 20.04.2015р. чітко визначено розмір заборгованості боржника (відповідача по справі) судом не приймаються до уваги з огляду на положення ст.10, 60 ЦПК України, те, що суд має прийняти законне та обгрунтоване рішення, для чого слід перевірити нарахування суми заборгованості, в тому числі в контексті заяви відповідача про сплив позовної давності.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

При таких обставинах, зважаючи на відсутність жодних доказів на підтвердження розрахунку боргу, суд констатує відмову у задоволенні первісного позову.

14 грудня 2015 року відповідачка, ОСОБА_4, звернулась до суду з зустрічної позовної заявою, в якій, посилаючись на те, що в додатках до позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» надав Додаткову угоду від 20 лютого 2009 року № 2 до основного Договору, укладену між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» про зміну графіка погашення кредиту за Договором. Вважає, що таким чином ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» змінили графік погашення кредиту за Договором, який був невідємною частиною основного Договору, а тому порука припиняється оскільки сторони змінили зобовязання без її згоди, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. (том 2, а.с. 85-86). Просить суд визнати припиненим договір поруки від 23.08.2007 року №136180, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_4.

Згідно п.1.3.2. Кредитного договору сторони домовились, що за умовами Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.5.2. Договору

Підпункт 3.2.1. п. 3.2. Кредитного договору встановлює право позичальника ставити перед Банком питання щодо перенесення термінів погашення заборгованості за Договором та/або «Кредитним договором» у випадку виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від Позичальника обставин.

Згідно п. 2.1. Договору поруки кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під „згодою Поручителя ОСОБА_5 розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній с юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін.

Відповідно до ст. 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, і кредитором боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою.

Суд, проаналізувавши графіки погашення заборгованості, вважає що банком було здійснено відстрочку сплати процентів за кредит шляхом відмови від зобов`язань по сплаті суми кредиту за період з 23.01.2009р. по 25.08.2009р., а тому підстав вважати що збільшився обсяг відповідальності, немає.

Таким чином, не вимагається згоди поручителя на зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг його відповідальності не збільшується.

Зазначені зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст. 559 ЦК.

Також, в зустрічній позовній заяві зазначається про запровадження підвищеного відсотку за користування кредитними коштами у розмірі 23% річних, наведеного у розрахунку банку та відсутність згоди поручителя на її підвищення, то суд зазначає, що ці обставини з огляду на прийняте вище рішення про недоведеність розміру заборгованості позивачем (правонаступником), що є наслідком відмови у задоволенні первісних позовних вимог, унеможливлюють дослідження та надання висновку стосовно відсутності погоджень на збільшення процентів за кредитом.

При цьому суд наголошує що в Кредитному договорі (п.5.2.) сторонами було визначено порядок та механізм застосування підвищеної процентної ставки, доказів внесення змін до даного пункту договору сторонами не надано, що свідчить про обізнаність поручителя про можливість застосування підвищеної процентної ставки.

Таким чином, суд вважає безпідставною зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, а тому відмовляє в її задоволенні в повному обсязі.

14 вересня 2016 року відповідач, ОСОБА_3, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» та товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Довіра та гарантія», посилаючись на те, що отримавши на підставі договору факторингу № 17 від 20.04.2014 року укладеного між ПАТ « УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимагати заборгованості за кредитним валютним договором від 23.08.2007 року за « 0 укладеним між ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_3, ТОВ « ФК «Довіра та гарантія» не надав доказів наявності ліцензії на право здійснювати факторингові операції та ліцензії на здійснення валютних операцій щодо отримання заборгованості по кредиту, нарахування відсотків в доларах США.(том 2, а.с. 209-211). Просить суд визнати недійсним договір факторингу № 17 від 20.04.2015 року, укладений між ПАТ « УкрСиббанк» та ТОВ « ФК « Довіра та гарантія», в частині переходу права грошової вимоги за кредитним договором від 23.08.2007 року № 0, укладеним між ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_3 до ТОВ « ФК « Довіра та гарантія».

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Розділ І книги П'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника

чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вчинило правочин щодо переходу права власності на валюту - долар США без отримання відповідної ліцензії на право здійснення валютних операцій, оскільки ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України, тобто незалежно від валюти боргу, валютою платежу, засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-79цс14).

Крім того, згідно додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ « ФК « Довіра та гарантія», остання має право здійснювати наступні види фінансових послуг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства : факторинг, фінансовий лізинг, надання гарантій, надання поручительств, надання позик, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів . ( а.с.59 оборот том. 3).

Дані обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3

В частині судових витрат, то суд зазначає, що при подачі первісного позову ПАТ "УкрСиббанк" в сумі 129551,60 грн. було сплачено 1295,51 грн., в подальшому правонаступником позивача було збільшено розмір позовних вимог до 276649,56 грн., таким чином розмір несплаченого судового збору в сумі 1470,99 грн. (2766,50 грн. - 1295,51 грн. = 1470,99 грн.) у разі відмови у задоволенні позовних вимог підлягає стягненню з позивача на користь держави, інші всі витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог мають бути віднесені на рахунок позивачів за первісним та зустрічними позовами.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.212-215,224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству "УкрСиббанк", в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в позові до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні зустрічного позову до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання недійсним договору факторингу в частині переходу права грошової вимоги за кредитним договором.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь держави судовий збір в сумі 1470,99 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк