Справа № 464/6935/17
пр.№ 2/464/1803/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04.12.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів: на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 360 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 18.10.2017 року і до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання; на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 200 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 18.10.2017 року і досягнення ним повноліття; на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 1000 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 18.10.2017 року і до досягнення ним повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 09.12.1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, проте, однією сімєю не проживають. Від шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, останні проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, у їх вихованні та розвитку, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, при цьому, на утриманні у відповідача жодних інших осіб немає, останній працює неофіційно автомеханіком, його дохід складає до 15 000 грн. на місяць. Враховуючи обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття, з метою забезпечення гармонійного розвитку дітей, просить стягувати з відповідача аліменти на їх утримання. Окрім цього, на навчання доньки ОСОБА_3, додаткові заняття математикою сина ОСОБА_6 та лікування сина ОСОБА_7 нею витрачаються кошти, у звязку з цим, відповідач зобовязаний приймати участь у додаткових витратах на дітей. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 у розмірі 2000 грн. та додаткові витрати у розмірі 360 грн., щомісячно, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання; на утримання сина ОСОБА_6 аліменти у розмірі 2000 грн. та додаткові витрати у розмірі 200 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття; на утримання сина ОСОБА_7 аліменти у розмірі 2000 грн. та додаткові витрати у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять такий задовольнити та не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7, 8), а відтак, зобов'язаний утримувати останніх до досягнення ними повноліття.

З позовної заяви встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.12.1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено відповідний запис за №2694 (а.с. 5), проте, однією сімєю не проживають, діти останніх проживають разом з матірю за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Пасіки-Зубрицькі, вул. Мазепи, 20, та повністю перебувають на її утриманні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року до 1 грудня 2017 року встановлено в розмірі 1777 гривень, з 1 грудня 2017 року 1860 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки сторони не можуть у добровільному порядку дійти згоди щодо утримання дітей, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем обов'язку по їх утриманню, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей.

Проте, можливість для відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину стороною позивача не доведена. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує стан здоровя дітей та їх матеріальне становище, матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, відсутність доказів щодо наявності на утриманні інших осіб, а тому, враховуючи, що обовязок брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття покладено на кожного з батьків, суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів, які повинні стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18.10.2017 року і до досягнення дітьми повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та не суперечитиме принципам розумності, рівності та справедливості.

Разом з тим, вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання, задоволенню не підлягає, оскільки згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 199 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведені норми законодавства, визначений судом розмір аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повинен стягуватися з відповідача на користь позивача до досягнення дитиною повноліття.

Окрім цього, при вирішенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей суд враховує наступне.

Положеннями ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з поданих позивачем матеріалів, до додаткових витрат на дітей остання відносить, зокрема, витрати на навчання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності. Так, згідно з договором №0123/17 від 15.08.2017 року, укладеним між університетом та позивачем, загальна вартість навчання ОСОБА_4 складає 34 481 грн. (а.с. 9). Відповідно до наданої Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності довідки №1994/4 від 05.10.2017 року, студентка ОСОБА_4 навчається на першому курсі денної форми навчання навчально-наукового інституту психології та соціального захисту за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб, стипендії не утримує, термін навчання з вересня 2017 року по червень 2021 року (а.с. 10).

Беручи до уваги, що навчання у вищенаведеному навчальному закладі спрямоване на розвиток здібностей дитини, удосконалення та поглиблення її знань, а тому такі витрати відповідно до ст. 185 СК України слід вважати додатковими.

Таким чином, враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, у даному випадку суд вважає, що відповідач, як особа працездатного віку, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на навчання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, загальна вартість якого складає 34 481 грн., що становить 718, 35 грн. за один місяць, а відтак, з останнього підлягають стягненню додаткові витрати на навчання доньки в розмірі 360 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Окрім цього, як вбачається з позовної заяви, у звязку з ускладненнями, отриманими після народження, позивач змушена відвідувати із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сеанси масажу, вартість яких становить 200 грн. за один сеанс, відповідно 10 масажів щомісячно складає 2000 грн. Також, до додаткових витрат позивач відносить заняття сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 із репетитором математики двічі на тиждень, вартість яких становить 400 грн. щомісяця.

Вказані вище обставини в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами, проте, наявність останніх позивачем не доведено, жодних доказів до матеріалів справи не долучено, у звязку з цим дана вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Окрім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 226, 367 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 18.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 360 гривень, щомісячно, починаючи з 18.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Ю. Теслюк