Провадження №2/193/100/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

11 січня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащук Д. А.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 вересня 2011 року між ними укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 60.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини записаний відповідач.

Спільне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на сімейне життя. Протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко становилась дитина, що тяжким чином пливало на психіку дитини та кожний раз спричиняло душевні страждання позивачу. Тепер у їх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. З травня 2016 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться.

Спір про поділ майна та місця проживання дитини відсутні. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 196005 від 17.09.2011 року (а.с. 3).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, 29 червня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КИ № 429705 від 04.07.2013 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського РУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 4).

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу.

Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не заявлено суду про намір зміни прізвище, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивачу «Павловець».

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 60.

Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Павловець».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Д. А. Кащук