Провадження № 2/127/733/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

представника третьої особи адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Дідков», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7, ОСОБА_4, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Дідков», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7, ОСОБА_4, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02.08.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір №0101/0807/88-056, за яким банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 46 900 дол. США на строк до 01.08.2017 року на умовах, визначених кредитним договором, а ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати усі інші зобовязання, передбачені договором.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором між ОСОБА_8 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 02.08.2007 року було укладено договір іпотеки №0101/0807/88-056, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №2894, за яким ОСОБА_8 (іпотекодавець) передав АКБ «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержателю) належну йому на праві власності квартиру за адресою: вул. Пирогова, 146/90, м. Вінниця.

28.11.2012 року АТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», відступило своє право вимоги за договором факторингу на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

11.06.2014 року у м. Вінниці помер іпотекодавець ОСОБА_8, який є батьком позивача ОСОБА_1 та чоловіком третьої особи ОСОБА_7

09.04.2015 року відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2062420, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем ТОВ «ФК «Вектор Плюс», номер запису про право власності 9344740, відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» та наявності відповідного застереження в іпотечному договорі №0101/0807/88-056 від 02.08.2007 року.

Окрім того, 09.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1400 договір купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою), укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (продавцем) та ТОВ «Дідков» (покупцем), згідно якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1. Також, на підставі вказаного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 як державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, індексний номер 20625153 від 09.04.2015 року, на вказану квартиру за ТОВ «Дідков».

Позивач вважає рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо реєстрації права власності на квартиру у м. Вінниця по вул. Пирогова, 146/90 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» незаконним, оскільки жодні письмові вимоги про усунення порушень зобовязань та попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги ні позивачеві, як боржнику, ні батьку позивача ОСОБА_8 за життя, як майновому поручителю, не надсилались.

Окрім того, згідно розяснень, опублікованих на офіційному сайті Міністерства юстиції України «Стосовно питання укладення договорів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та реєстрації прав власності на майно, що було предметом іпотеки» у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом буде або договір купівлі-продажу нерухомості або договір про задоволення вимог іпотекодержателя. А, оскільки, відповідний правовстановлюючий документ відсутній, тому звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання є незаконним у даному випадку.

До того ж, позивач зазначає, що дії відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 суперечать Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки предмет іпотеки виступав як забезпечення виконання зобовязань за споживчим кредитом у іноземній валюті, є постійним місцем проживання позичальника і покійного майнового поручителя та не перевищує своєю площею 140 кв.м. А відтак, звернення стягнення на дану квартиру є незаконним.

Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 20624200 від 09.04.2015 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (номер запису про право власності 9344740) (а.с.200-202 т.1).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позовних вимог у звязку з безпідставністю.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 до судового засідання не зявилась, однак від останньої міститься письмова заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.86 т.2).

Представник відповідача ТОВ «Дідков» до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять письмові заперечення, відповідно до яких відповідач позовні вимоги не визнає повністю та просить в задоволенні останніх відмовити (а.с.83-86 т.1).

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача (а.с.243 т.2).

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за довіреністю ОСОБА_10 до судового засідання не зявилась, однак від останньої міститься письмова заява про розгляд справи у її відсутність, покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору (а.с.84 т.2).

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.08.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір №0101/0807/88-056, за яким банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 46 900 дол. США на строк до 01.08.2017 року на умовах, визначених кредитним договором, а ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати усі інші зобовязання, передбачені договором (а.с.7-11 т.1).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором між ОСОБА_8 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 02.08.2007 року було укладено договір іпотеки №0101/0807/88-056, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №2894, за яким ОСОБА_8 (іпотекодавець) передав АКБ «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержателю) належну йому на праві власності квартиру за адресою: вул. Пирогова, 146/90, м. Вінниця (а.с.12-13 т.1).

28.11.2012 року АТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» були укладені договір факторингу №15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 28.11.2012 року за реєстровим №6970, згідно яких право вимоги за вищезазначеними кредитним договором та іпотечним договором перейшло до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с.215-223 т.2).

11.06.2014 року у м. Вінниці помер іпотекодавець ОСОБА_8, який є батьком позивача ОСОБА_1 та чоловіком третьої особи ОСОБА_7, згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №293187, виданого В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 16.06.2014 року (а.с.15 т.1).

Як вбачається зі змісту п.11 іпотечного договору іпотекодержатель ТОВ «ФК «Вектор Плюс» має право звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 у випадку не виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.

Суд звертає увагу, що згідно абз.3 п.12.3.1 іпотечного договору сторони в розумінні змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п.12.3 іпотечного договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензії.

Як вбачається зі змісту статтей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Таким чином, при укладенні іпотечного договору іпотекодавець ОСОБА_8 у присутності приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 добровільно передав предмет іпотеки у власність іпотекодержателя, надавши згоду на реєстрацію права власності на предмет іпотеки на імя іпотекодержателя, оскільки, як було зазначено вище, в силу ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір, в якому міститься застереження за правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 року за №868 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

У відповідності до абз.2 п.9 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, крім ведення реєстраційної справи щодо обєктів нерухомого майна та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а всі інші повноваження нотаріуса прирівняні до повноважень державного реєстратора.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 Глави 2 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5 право власності ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1 було підтверджено іпотечним договором.

А тому, керуючись ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 року за №868 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) 09.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2062420 (з відкриттям розділу), що стало підставою для внесення запису про право власності №9344740 щодо квартири АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.205 т.1).

Окрім того, суд звертає увагу, що під час проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявником, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, було подано завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень від 24.02.2015 року, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, оскільки він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначалось стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги, а також документ, що підтверджують завершення 30-денного строку, що відповідало вимогам п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 року за №868 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

А тому, посилання позивача та його представника в судовому засіданні, що жодні письмові вимоги про усунення порушень зобовязань та попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги ні позивачеві, як боржнику, ні батьку позивача ОСОБА_8 за життя, як майновому поручителю, не надсилались, а тому дана обставина є підставою для визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», суд не приймає до уваги та вважає безпідставними.

Окрім того, суд звертає увагу, що до спірних правовідносин не підлягає застосування Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», п.п.1, 2 п.1 якого гласять, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскільки, примусового відчуження спірної квартири не відбулось у звязку з добровільною передачею іпотекодавцем іпотекодержателю предмета іпотеки у власність під час укладення договору іпотеки. До того ж, сторони у п.12.3.1 договору дійшли згоди, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п.12.3 іпотечного договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензії.

Також, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що предмет іпотеки використовується як місце постійного проживання позичальника, що у його власності не знаходиться інше нерухоме майно, що також виключає підстави для застосування до виниклих правовідносин норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Також, суд акцентує увагу, що будь-які розяснення Міністерства юстиції України, в тому числі стосовно питання укладення договорів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та реєстрації прав власності на майно, що було предметом іпотеки не являються нормативно-правовими актами та не мають обовязкової юридичної сили, оскільки містять в собі субєктивну точку зору та мають рекомендаційний характер.

Окрім того, 09.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1400 договір купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою), укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (продавцем) та ТОВ «Дідков» (покупцем), згідно якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.17 т.1). Також, на підставі вказаного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 як державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, індексний номер 20625153 від 09.04.2015 року, на вказану квартиру за ТОВ «Дідков», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36166668 від 09.04.2015 року (а.с.18 т.1).

Таким чином, дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 є правомірними та такими, що відповідають закону.

Разом з тим, суд вважає за можливе також зазначити наступне.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах, що регламентовано ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Натомість, в даній справі позивач не надає жодних пояснень в чому полягає його порушене право. Як наслідок, позивачем не наведено, а судом не встановлено, порушеного права позивача, зважаючи на відмову останнього від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_1 ОСОБА_8, згідно заяви позивача від 13.11.2014 року, адресованої до Першої Вінницької державної нотаріальної контори (а.с.4 т.2); одноосібного прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 (а.с.3 т.2); погашення за рахунок реалізації предмета іпотеки кредитної заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк».

Окрім того, на разі спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за №8301, згідно якого ТОВ «Дідков» (продавець) передав у власність (продав), а ОСОБА_4 (продавець) набув у власність (купив) квартиру АДРЕСА_1 (а.с.72-73).

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 203, 215 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Дідков», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7, ОСОБА_4, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: