Справа № 342/1255/16-ц
Провадження № 2/342/104/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Топорівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Мічуріна, 22 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що згаданий житловий будинок, з нею, вели спільне господарство, мали спільний побут. На даний час позивач продовжує проживати в спадковому господарстві, несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію. В передбачений законом строк він звернувся до в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК з приводу успадкування вказаного будинковолодіння. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір і визначити конкретні частки спадкодавців неможливо. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 р. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно погосподарської книги Топорівської сільської ради № 1-2 за 1991-1995 роки на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 голова двору, померла 23.09.2015 р.; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка, відповідачка, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять, позивач. Відповідачка на частку у спадковому майні не претендує, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталася. Позивач прийняв спадщину, однак, не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство, тому звернувся до суду з даним позовом.

Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач зазначив, що позов підтримує, відповідачі ОСОБА_2 та Топорівська сільська рада позов визнають.

Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 7 липня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 10 від 8 червня 1988 р., стверджено, що в цілому домоволодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в с. Топорівці по вул. Мічуріна, 22, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Згідно погосподарської книги № 1-2 за 1991-1995 роки особовий рахунок № 55 станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку в с. Топорівці по вул. Мічуріна, 22 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, що доводиться довідкою № 1154, виданою 24.12.2015 р. виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

За заповітом, посвідченим 30 червня 2010 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька вул. Мічуріна, 22 с. Топорівці Городенківського району на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що за законом вона матиме право заповіла своєму зятеві ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_3 померла 23.09.2015 р. у віці 84 роки в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 23 вересня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 214435, виданого 23 вересня 2015 р. Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

До спадкового майна померлої ОСОБА_3 належить житловий будинок по вул. Мічуріна, 22 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області.

Довідкою № 25, виданою 10 січня 2017 р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради стверджено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживала і була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_7 і на день смерті біля неї проживали і були зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. З наведеного слідує, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом. Він з дружиною продовжує проживати у згаданому житловому будинку, сплачує комунальні послуги.

Оскільки ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 народилась 07.03.1965 р., вона не має права на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 № 1766/02-31 від 06 грудня 2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 23 вересня 2015 р., на житловий будинок № 22 по вул. Мічуріна в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була ОСОБА_3, відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, але частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Про те, що по вул. Мічуріна, 22 в с. Топорівці Городенківського району житловий будинок збудований в 1967 р., господарські будівлі і споруди збудовані в 1986,1990 р., 1991р., свідчить їх характеристика згідно з технічним паспортом, складеним 11.11.2016 р.

Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № 02122016_00097, складеного ФОП ОСОБА_6 02.12.2016 року, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. Мічуріна, 22 с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області становить 83 753 грн.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Мічуріна, 22 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.