233 № 233/6166/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи - Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, третіх осіб про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вказуючи, що між ним та відповідачем ПАТ КБ "Приватбанк" 18 березня 2015 року була укладена Генеральна угода б/н, яка передбачала реструктуризацію заборгованості, що утворилася з нього у зв*язку із неналежним виконанням умов кредитного договору від 28 січня 2011 року б/н, укладеного з банком. У зв*язку із укладенням даної Генеральної угоди судом ухвалою від 19 березня 2015 року було залишено без розгляду позов банку до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 січня 2011 року. 05 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис за р/№ 17, яким пропонується стягнути з нього суму заборгованості в розмірі 32237,54 грн. та витрати, пов*язані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн., а всього 33937,54 грн. У виконавчому написі встановлюється, що ця сума є безспірною та напис вчинений у відповідності із ст.ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат" та Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, з чим він не погоджується. Так, діючим законодавством визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів за умови дотримання встановлених строків та такий документ як Генеральна угода, що за правовою сутністю не є нотаріально засвідченим договором та не є кредитним договором, до цього переліку не віднесено.

Крім того, напис повинен вчинятися на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Але, як вбачається із виконавчого напису від 05 січня 2016 року за р/№ 17 його вчинено нотаріусом на окремому листі, а не на документі, що посвідчує заборгованість, що є порушенням п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також, у відповідності за вимог ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов*язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають бао переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ перелік, де проводилася АТО, тощо, та банки зобов*язані скасувати зазначеним вище особам нараховані у цей період за кредитними договорами пеню та/або штрафи. Він є зареєстрований та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Калініна), 40-30, та м. Костянтинівку на законодавчому рівні віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, яка тривала станом на час вчинення виконавчого напису та не закінчилася на час його звернення до суду. Таким чином, вважає незаконним нарахування банком пені та штрафів, так як це прямо заборонено законом. Посилаючись на викладене, вважає, що у нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису, тому просив визнати виконавчий напис за реєстраційним № 17, вчинений 05 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Позивач, його представник в судове засідання не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з викладених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення (а.с. 49-51), згідно яких вважав позовні вимоги необґрунтованими, оскільки укладена між сторонами Генеральна угода містить умови кредитного договору, за нею позивачу був наданий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку із зобов*язанням позичальника сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Також зазначив, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов*язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Позивачем не надано розрахунку суми заборгованості, яким частково або повністю був би спростований розрахунок банку. Вважав, що вчинений нотаріусом напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача. Просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за відсутності представника позивача.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в судове засідання не з*явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення (а.с. 67-68) з додатками, згідно яких вважає, що напис був здійснений згідно із нормами діючого законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії встановлено не було, документи стягувача були достатніми та відповідали вимогам законодавства, що свідчить про необґрунтованість позову. Предметом даного спору на її думку є дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису, але такі помилки не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такою підставою за роз*ясненнями ВСУ може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. В підтвердження своєї позиції надала суду висновок науково-правової експертизи з питання визнання нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірної заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу і суб*єктного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім.. ОСОБА_3 Національної академії наук України № 126/581 від 12.12.2016р. (а.с. 69-94).

Представник третьої особи - Відділу ДВС Костянтинівського МРУЮ ГТУЮ в Донецькій області, в судове засідання не з*явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника у зв*язку із службовою зайнятістю (а.с. 127).

З*ясувавши позицію сторін, третіх осіб, їх представників, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 березня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7), з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов*язань по кредитному договору № SAMDN8890 від 29 лютого 2012 року, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, було укладено Генеральну угоду (а.с. 52-53, 115), за п. 1 якої сторони дійшли згоди щодо реструктуризації наявної у позичальника заборгованості, а також за п. 2 банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 21111,46 грн. на строк 12 місяців, з 18 березня 2015 року по 31 березня 2016 року шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов*язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у визначені строки, при цьому сторони узгодили суму щомісячного платежу 1857,36 грн. (п.п. 2.1-2.2. угоди).

Таким чином, на думку суду за своєю природою укладена між сторонами у справі Генеральна угода від 18 березня 2015 року є кредитним договором, оскільки за її умовами окрім реструктуризації існуючої заборгованості по кредиту позивачу, який приєднався до Умов та правил надання продукту кредитних карт, був наданий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в обмін на зобов*язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів. Факт укладення Генеральної угоди, використання кредитних коштів позивачем не оспорювався. З цих підстав суд не приймає до уваги доводи сторони позивача про невідповідність нормам діючого законодавства вчинення виконавчого напису нотаріусом за таким документом як Генеральна угода.

05 січня 2016 року виконавчим написом № 17 приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнено грошові кошти у сумі 32237,54 грн., а саме: - залишок заборгованості за кредитом 21111,46 грн., суму заборгованості за відсотками 1600,95 грн., пеню та комісію 5411,15 грн., штраф 4113,98 грн., а також витрати, пов*язані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн., всього з урахуванням витрат - 33937, 54 грн. Зазначено, що строк, за який провадиться стягнення вісім місяців двадцять сім днів, а саме з 18 березня 2015 року по 15 грудня 2015 року (а.с. 8).

Виконавчий напис набрав законної сили з 05 січня 2016 року та на його підставі державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 51360891, у рамках якого 26 жовтня 2016 року постановою № 15456 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 9).

Згідно зі статтею 18 ЦК України та статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення виконавчих написів врегульовано також і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 (глава 16 Порядку ).

Таким чином, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника.

Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника.

Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. 3.2 глави 16 розділу ІІ цього Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п.3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

В силу п. 5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

Суд сприяв у витребуванні доказів, подання яких є утрудненим для сторони позивача, зокрема щодо витребування для дослідження в судовому засіданні за участі учасників судового розгляду оригіналу Генеральної угоди від 18 березня 2015 року, однак такий оригінал відповідачами, третіми особами суду для дослідження надано не було, у матеріалах виконавчого провадження, наданого суду за ухвалою про витребування доказів державним виконавцем, міститься ксерокопія Генеральної угоди від 18 березня 2015 року, до якої підшито, пронумеровано та скріплено печаткою нотаріуса оригінал розрахунку заборгованості та виконавчого напису (а.с. 115-118).

Листом від 06 лютого 2017 року третьої особою у справі Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_2 суд повідомлено про те, що нею на оригіналі Генеральної угоди зроблено відмітку про вчинення виконавчого напису з зазначенням всіх необхідних передбачених законодавством відомостей, в тому числі з зазначенням факту, що стягнення проводиться частинами. Повідомлено також, що оригінал документу нею було повернуто стягувачеві, а в справах нотаріуса залишено копію вищевказаного документу, тому надати суду оригінал Генеральної угоди б/н від 18 березня 2015 року вона позбавлена можливості (а.с. 106).

При цьому, листом від 27 січня 2017 року представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 64) повідомив суд про неможливість надати суду оригінал Генеральної угоди від 18 березня 2015 року для дослідження в судовому засіданні, оскільки згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подається оригінал кредитного договору.

Листом від 14 березня 2017 року представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 123-124) повідомив суд про неможливість надати суду оригінал Генеральної угоди від 18 березня 2015 року для дослідження в судовому засіданні, оскільки виконавчий напис від 05 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_2, р/№ 17, на теперішній час перебуває на виконанні у Костянтинівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ в Донецькій області, що не знайшло свого підтвердження у ході дослідження наданих державним виконавцем документів виконавчого провадження про стягнення заборгованості з позивача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, доводи письмових заперечень та пояснень третьої особи про дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки доказів того, що у розпорядженні нотаріуса були наявні всі необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку документи, зокрема, оригінал Генеральної угоди б/н від 18 березня 2015 року, відповідачем суду не було надано. На підставі аналізу наданих сторонами та досліджених судом документів суд доходить висновку про порушення банком та нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, що узгоджується із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Як вбачається з розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1, оригінал якого досліджено судом у матеріалах виконавчого провадження (а.с. 117), станом на 15 грудня 2015 року заборгованість позивача за договором б/н від 18 березня 2015 року складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 21111 грн. 46 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1600 грн. 95 коп. (в т.ч. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість 113,45 грн., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 1487,53 грн.), заборгованості зі пенею та комісією 5911 грн. 15 коп., штрафу згідно ген. угоди 4113 грн. 98 коп., а всього 32737, 54 грн.

Оскільки сплата комісії умовами Генеральної угоди від 18 березня 2015 року не передбачена, вказана у розрахунку заборгованості сума, яка не розділена на складові частини, на думку суду є пенею.

При цьому, згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 № 17 від 05 січня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнено іншу ніж у розрахунку, наданому для вчинення виконавчого напису стягувачем, суму заборгованості у розмірі 32237,54 грн., а саме: - залишок заборгованості за кредитом 21111,46 грн., суму заборгованості за відсотками 1600,95 грн., пеню та комісію 5411,15 грн., штраф 4113,98 грн.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають.

Як вбачається з копії паспорту (а.с. 6) позивач ОСОБА_1 є зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Калініна), 40-30.

Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області.

Таким чином, включення банком до розрахунку заборгованості, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, сум пені та штрафу є неправомірним, оскільки заборона нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають на території де проводилася антитерористична операція, та обов*язок банків скасувати таку пеню та/або штрафи прямо передбачені діючим законодавством України.

Як роз*яснив Пленум ВСУ у Постанові № 2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» за змістом ст.385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку.

За викладених обставин, на думку суду заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» має бути визначена у меншому розмірі, що в даному випадку є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та крім того узгоджується з висновком науково-правової експертизи, наданим третьою особою по справі (а.с. 69-94).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (ч.2 ст.15 ЦПК України).

Так, ч.12 ст.110 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Спір про право, який грунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

За таких обставин, суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а виконавчий напис від 05 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 17, яким стягнуто з позивача на користь відповідача борг за кредитом, має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн., понесений позивачем при зверненні до суду та документально підтверджений (а.с. 1), а також у зв*язку із відстроченням сплати судового збору позивачеві за подання заяви про забезпечення позову до ухвалення судового рішення у цивільній справі з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 грн. (а.с. 28).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий № 17.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані із сплатою судового збору, у розмірі 551 (п*ятсот п*ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 березня 2017 року. Рішення в повному обсязі виготовлено 03 квітня 2017 року.

Суддя :