Справа № 578/698/17
провадження № 2/578/306/17
УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2017 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Сотнікової І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» /далі - ТОВ «Єврокар Україна»/ у цивільній справі позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу №2097 від 27.05.2017 недійсним та стягнення з ТОВ «Єврокар Україна» на його користь 30932,80 грн сплачених за договором коштів.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про передачу цивільної справ за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживача за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва, яке просив розглянути за відсутності його представника. Мотивував заявлене клопотання тим, що позивач у позові посилається на підстави своїх вимог, які не стосуються законодавства про захист прав споживачів. За правилом частини 2 статті 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Місцезнаходження ТОВ «Єврокар Україна»: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська , буд. 9, корп. 57, 6 поверх, оф. 57/1 у Дарницькому районі м. Києва, у інших містах філій чи представництв у розумінні статті 95 ЦК України відповідач не має /ас 33-35/.

В судовому засіданні позивач заперечив проти задоволення клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю, також надав до суду письмове заперечення проти задоволення клопотання про передачу справи, в якому посилався на те, що згідно з положеннями пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 та пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996, заявлені ним позовні вимоги є позовними вимогами саме про захист прав споживачів, а тому право вибору між судами належить виключно йому як позивачеві /ас 71-72/.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши клопотання відповідача та заперечення позивача, прийшов до наступного висновку.

Ухвалою суду від 27.07.2017, яка набрала законної сили, відкрито провадження у вказаній цивільній справі, при цьому судом враховано положення чинного законодавства, які встановлюють сукупність ознак, за якими визначається суд, що має розглядати дану справу, тобто підсудність.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Згідно п. 5 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-ІІІ) фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

До фінансових послуг відноситься фінансовий лізинг (п. 5 частини першої статті 4 Закону № 2664-ІІІ).

Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5 зазначено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів, можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору фінансового лізингу.

Вказане узгоджується із позицією Верховного суду України, висловленою у постанові від 11.03.2015 року у справі №6-126цс14.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про захист прав споживача, стягнення коштів, сплачених на підставі договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами, тобто дані правовідносини виникли із договору фінансового лізингу, що відповідає роз'ясненням вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України.

Таким чином, позивач має право вибору підсудності на підставі частини пятої статті 110 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 має право подати позов за своїм зареєстрованим місцем проживання до Краснопільського районного суду Сумської області.

Судом встановлено, що позивач скористався наданим йому правом вибрати підсудність шляхом звернення в суд з позовом про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу, укладеного між ним та ТОВ «Єврокар Україна», та стягнення на його користь сплачених за договором коштів.

З огляду на викладене, представником відповідача не доведено наявність підстав для передачі справи на розгляд іншого суду за підсудністю, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 109, 110, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні клопотання ТОВ «Єврокар Україна» відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А. І . Косар