Справа № 461/3894/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/1597/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Княже місто», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні приміщеннями загального користування, -

в с т а н о в и л а:

09.06.2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Княже місто», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними дій ОСОБА_2 та зобовязання його усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування шляхом демонтажу дверей в коридорі підвалу будинку №10 по вул.Мартовича у м.Львові, позначеного в поверховому плані під літерою ІХ площею 16,2 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що є власником квартири №7 у будинку №10 на вул.Мартовича у м.Львові за якою закріплено підвал площею 18 кв.м., який знаходиться у цьому ж будинку. Відповідач ОСОБА_2, який є співвласником квартири №3 у вказаному будинку, без будь-яких дозвільних документів встановив перегородку в у вигляді дверей в коридорі загального користування підвального приміщення, чим частково заблокував їй вхід у підвал, створивши у такий спосіб перешкоди у користуванні таким. Всупереч вимогам ЛПК «Княже місто» відповідачем не надано документів, які би надавали дозвіл на переобладнання підвального приміщення шляхом встановлення дверей в коридорі загального користування та не виконано вимогу про зобовязання провести демонтаж дверей, встановлених у коридорі загального користування в будинку №10 на вул.Мартовича у м.Львові.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду міста Львова від 26.12.2016 року позов задоволено.Визнано протиправними дії ОСОБА_2 та зобовязано відповідача усунути перешкоди у користуванні приміщенням загального користування шляхом демонтажу дверей в коридорі підвалу будинку №10 по вул.Мартовича у м.Львові, позначеного в поверховому плані під літерою ІХ площею 16,2 кв.м.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Зокрема, зазначає, що внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення, суд безпідставно позбавив відповідача та третіх осіб у справі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на частину належного їм нерухомого майна - комори в підвалі площею 0,8 кв.м, яка набута у встановленому законом порядку, що підтверджується чинними правовстановлюючими документами на квартиру.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1, за якою закріплено підвальні приміщення загальною площею 44,2 кв.м, що складається з приміщень: під літ. XVIII на поверховому плані площею 22,5 кв.м; під літ. IX площею 12,2 кв.м; під літ. XIV - 0,8 кв.м; під літ. XV - 5,2 кв.м та комора в дворі 3,5 кв.м., однак підставність належності відповідачу приміщення площею 0,8 кв.м, а в подальшому закріплення його за квартирою № 3 при приватизації квартири відповідачем не доведено, а згідно відповіді департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 14.10.2013 року №4-25-1733 документи, які були підставою для приватизації підвальних приміщень такої площі квартирою №3 у будинку №10 по вул.Мартовича у місті Львові не збереглися у зв»язку із закінченням строку їх зберігання. На думку апелянта, відсутність таких документів, як у відповідача так і в департаменті житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради у зв»язку із закінченням терміну їх зберігання, не можуть підтверджувати неправомірність закріплення за квартирою відповідача комори в підвалі площею 0,8 кв.м, яка рахується за його квартирою згідно правовстановлюючих документів. Судом також не встановлено коли і які протиправні дії, що порушують права позивачки, вчинені відповідачем та якими доказами це підтверджено, а також не наведено доказів, на підставі яких встановлено ці обставини.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Ст.41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Ст.92 Конституції України визначено, що правовий режим власності визначається виключно законами України.

Ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за умови, що реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч.1 ст.321 ЦК України закріплено норму про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однією із визначених законом підстав набуття права власності на нерухоме майно для фізичних осіб є приватизація державного житлового фонду, яка врегульована Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XI.

Відповідно до вимог ст.2 та ч.2 ст.10 вказаного Закону (в редакції до 04.09.2008 року, яка діяла на час приватизації квартири відповідачем) визначено, що приватизації підлягають квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму; допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Питання, повязані з приватизацією допоміжних приміщень станом на 1997 рік, врегульовувалось Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15.09.1992 року (було чинним до 16.12.2009 року), п.41 якого було визначено, що не підлягали приватизації лише допоміжні приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку (приміщення теплопунктів, котельних, сміттєзбірників, колясочних, приміщення, через які прокладені мережі комунікації, а також приміщення, які використовуються для розміщення обслуговуючого будинок персоналу та складські приміщення). Вказане свідчить, що підвальні приміщення могли бути віднесені до допоміжних приміщень лише у випадку, якщо вони відповідали загальній ознаці допоміжних приміщень, тобто були призначені для експлуатації та обслуговування будинку.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №Г-17540 від 01.08.1997 року, виданим на підставі розпорядження Львівського міського голови №503 від 01.08.1997 року.

Вказаним розпорядженням Львівського міського голови затверджено розпорядження голови Галицької районної адміністрації від 28.07.1997 року №873 «Про передачу квартир у власність громадян», відповідно до п.52 додатку до якого у власність ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 передано квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 75,60 кв.м та комору в підвалі загальною площею 44,2 кв.м.

07.06.2012 року співвласник ОСОБА_7 помер, інші співвласники успадкували його частку у вказаній квартирі разом з коморою в підвалі.

Згідно свідоцтва на приватизовану квартиру №Г-17540 від 01.08.1997 року, його складовою частиною є технічний паспорт на квартиру. Технічний паспорт на квартиру відповідача первинно складався за даними інвентаризаційної справи станом до 1996 року.

У 1996 році у поверховий план будинку №10 по вул.Мартовича у м.Львові органами БТІ вносились біжучі зміни, що підтверджується інформацією, наданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» у листі № 2649 від 03.06.2014 року.

Відповідно до інформації ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», матеріалів інвентаризаційної справи, поверховий план підвальних приміщень на вул. Мартовича,10 у місті Львові, первинно складено станом на 1948 рік. Біжучі зміни вносилися в поверховий план підвальних приміщень під час приватизації квартир станом на 1996 рік згідно довідки форми 4, виданої ЖЕК.

Відповідно до інформації ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та даних технічного паспорта на квартиру відповідаяів, у загальну площу комори в підвалі входять комори площею 22,5 кв.м, 12,2 кв.м, 0,8 кв.м, 5,2 кв.м, 3,5 кв.м, які були закріплені за квартирою ще до моменту її приватизації, а їх приватизація у 1997 році була погоджена житловою комісією виконавчого комітету від 16.07.1997 року, що підтверджується листом виконкому Львівської міської ради народних депутатів № 1404/925.

Факт приватизації квартири відповідачем та іншими співвласниками квартири саме з вказаними технічними характеристиками щодо загальної площі та площі комори в підвалі підтверджується документами, наданими на вимогу суду комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» департаменту економічної політики управління комунальною власністю ЛМР.

У вказаних документах станом на 12.09.1996 року та в експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку на вул.Мартовича,10 зазначено перелік складових приміщення комори в підвалі, в тому числі і комори площею 0,8 кв.м, зняття дверей до якої є предметом даного спору.

Вказані технічні характеристики квартири, співвласником якої є відповідач, підтверджуються також і даними інвентаризації підвальних приміщень в будинку №10 по вул.Мартовича, проведеної ЛКП «Княже місто» 20.05.2005 року, відповідно до даних якої за квартирою №3 у вказаному будинку закріплено наступні нежитлові приміщення, які відображені на поверховому плані: під літ.VІ пл.12, 2 кв.м, під літ.ХІІІ пл.22,5 кв.м, під літ.І пл. 5,2 кв.м, під літ. ХІV пл.0,8 кв.м, а також комора в дворі пл.3,5 кв.м.

12.12.2012 року на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №Г-17540 від 01.08.1997 року відомості про право власності відповідача та третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 75,6 кв.м з коморою підвалі загальною площею 44,2 кв.м внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 38471023.

23.09.2014 року інформація про право власності відповідача та третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 75,6 кв.м (в подальшому площа змінена на 80,2 кв.м внаслідок демонтажу пічок і кухонного вогнища та перерахунку площ), з коморою підвалі загальною площею 44,2 кв.м, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

На час звернення позивача до суду та розгляду справи в суді першої інстанції всі документи, які стали підставою для оформлення права власності за відповідачем та третіми особами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 75,6 кв.м (в подальшому площа змінена на 80,2 кв.м внаслідок демонтажу пічок і кухонного вогнища та перерахунку площ), з коморою в підвалі загальною площею 44,2 кв.м. які були надані відповідачем, а саме: розпорядження голови Галицької районної адміністрації від 28.07.1997 року №873 «Про передачу квартир у власність громадян» з додатком, розпорядження Львівського міського голови №503 від 01.08.1997 року та свідоцтвом про право власності на квартиру №Г-17540 від 01.08.1997 року є чинними та підтверджують право власності відповідача та третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на вказану квартиру із зазначеними технічними характеристиками.

Інформація про право власності внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01. Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.346 ЦК України право власності може бути припинено у разі: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп памяток історії та культури; викуп земельної ділянки у звязку із суспільною необхідністю; викуп нерухомого майна у звязку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника; реквізиція та конфіскація.

Відповідно до положень ч.2 ст.346 ЦК України право власності може бути припинено і в інших встановлених законом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що актом комісії ЛКП «Княже місто» від 07.11.2016 року зафіксовано факт самочинного встановлення мешканцями квартири АДРЕСА_3 навскіс деревяної перегородки (дверей) на площі коридору загального користування в підвалі впритул до дверей підвального приміщення, яким користуються мешканці квартири №7, внаслідок чого відкриття дверей з цього приміщення неможливе на повний виліт дверей та таке переобладнання відповідачем проведено без одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності, а згідно інформації департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР від 14.10.2013 року №4-25-1733. у департаменті відсутні документи, які були підставою для приватизації підвальних приміщень із квартирою №3 і будинку №10 на вул. Мартовича у м. Львові, у звязку із закінчення визначеного законом 10-ти річного строку їх зберігання. Зазначене, на думку районного суду, підтверджує, що відповідач без належного та те дозволу самовільно встановив деревяну перегородку (двері) у коридорі загального користування, впритул до дверей підвального приміщення, яким користується позивач, чим чинить їй перешкоди в користуванні приміщенням загального користування.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки він суперечить обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, а саме: розпорядженню голови Галицької районної адміністрації від 28.07.1997 року № 873 «Про передачу квартир у власність громадян» з додатком; розпорядженню Львівського міського голови №503 від 01.08.1997 року; свідоцтву про право власності на квартиру №Г-17540 від 01.08.1997 року; інформації про право власності відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01); даним технічного паспорта на квартиру №3 в будинку №10 на вул.Мартовича у м.Львові; інформації ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» щодо належності спірного приміщення до квартири відповідача, якими підтверджено право власності відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 75,6 кв.м (в подальшому площа змінена на 80,2 кв.м внаслідок демонтажу пічок і кухонного вогнища та перерахунку площ), з коморою в підвалі загальною площею 44,2 кв.м., в тому числі і комори в підвалі площею 0,8 кв.м.

Крім того, як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_3, така просила визнати дії відповідача ОСОБА_2 протиправними та зобов»язати його усунути перешкоди в користуванні приміщеннями загального користування шляхом демонтажу дверей в коридорі підвалу будинку № 10 по вул.Мартовича у м.Львові, позначеного в поверховому плані під літерою ІХ площею 16,2 кв.м, хоча, як встановлено судом, між сторонами виник спір лише щодо приміщення комори в підвалі під літерою ХІV площею 0,8 кв.м.

При цьому, заперечуючи право відповідача на комору в підвалі площею 0,8 кв.м та вважаючи її коридором спільного користування, ОСОБА_3 не ставить питання про припинення права власності відповідача на спірне приміщення, зокрема визнання недійсним свідоцтва про право власності на приватизовану квартиру відповідача в частині комори в підвалі площею 0,8 кв.м.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9 покликалася на те, що спірне приміщення є частиною коридора спільного користування, а спірне приміщення комора в підвалі площею 0,8 кв.м є колишньою ліфтовою та входить до складу підвальних приміщень більшої площі, які належать до квартири відповідача. Однак, доказів на підтвердження своїх доводів не надала.

Встановлені обставини і докази повністю спростовують висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_2 без належного та те дозволу самовільно встановив деревяну перегородку (двері) у коридорі загального користування, впритул до дверей підвального приміщення, яким користується позивач, чим чинить останній перешкоди в користуванні приміщеннями загального користування. У матеріалах справи відсутні докази створення перешкод позивачу у користуванні ним підвалом, закріпленим за його квартирою №№7 у будинку №10 на вул.Мартовича у м.Львові. Акт комісії ЛКП «Княже місто» від 07.11.2016 року, який зазначено місцевим судам в описовій частині оскаржуваного рішення, не містить жодної інформації щодо протиправності дій відповідача та незаконності встановлення ним деревяної перегородки (дверей) у належну йому на праві власності комору в підвалі.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки неправомірність набуття відповідачем та третіми особами права власності на квартиру № 3 на вул. Мартовича, 10 у м. Львові із вказаними технічними характеристиками судом не встановлена, доводи позивача та його представника про неможливість приватизації власниками квартири № 3 на вул. Мартовича, 10 у м. Львові комори в підвалі площею 0,8 кв.м. в силу приналежності його до приміщень загального користування є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Не можуть бути взяті судом до уваги й доводи позивача та його представника про те, що факт неправомірності дій відповідача підтверджується рішенням апеляційного суду Львівської області від 18.05.2016 року у справі № 461/15412/13 за позовом Галицької районної адміністрації до ОСОБА_2, треті особи Львівське комунальне підприємство «Княже місто», ОСОБА_3, про зобовязання до вчинення дій, оскільки у вказаному рішенні суду таких фактів не встановлено, при розгляді цього спору суд не надавав оцінку діям ОСОБА_2 у правовідносинах з ОСОБА_3

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 грудня 2016 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Княже місто», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій ОСОБА_2 протиправними та зобовязання його усунути перешкоди в користування приміщеннями загального користування шляхом демонтажу дверей в коридорі підвалу будинку №10 по вул. Мартовича у м. Львові, позначеного в поверховому плані під літерою ІХ площею 16,2 кв.м відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_10