У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/4384/17 провадження у справі № 2/0285/1972/17

05 грудня 2017 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Коцюба О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем, визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на майно, -

встановив:

04.12.2017 позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просив:

- Визнати його добросовісним набувачем автомобіля Рено, 2001 року випуску, днз АМ1734АІ, переданого йому по дорученню від імені ОСОБА_2 від 11.06.2012 року, посвідченого нотаріусом (реєстр №759).

- Визнати правовідносини щодо передачі йому ОСОБА_4 в 2012 році автомобіля Рено, 2001 року випуску, днз АМ1734АІ та сплатою ним за автомобіль коштів такими, що відповідають вимогам договору купівлі-продажу.

- Визнати за ним право власності на автомобіль Рено, 2001 року випуску, днз АМ1734АІ, що придбаний ним на правомірних умовах та дотримання вимог закону.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Частиною 5 статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі..

Ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві самостійних вимоги немайнового характеру та одна - майнового.

Однак, квитанції про сплату судового збору до матеріалів справи не додано.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «ОСОБА_5 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

До матеріалів справи додано копію посвідчення учасника бойових дій. Однак, суд зауважує, що п. 13, ч. 1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який передбачає, що учасники бойових дій, Герої України звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав, стосується справ, де порушені права осіб як учасника бойових дій чи Героя України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись вищевикладеним та ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем, визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на майнозалишити без руху, надавши позивачу строк 5 днів з дня отримання цієї ухвали, для усунення зазначених в ній недоліків.

Розяснити позивачу, що в іншому випадку позовна заява може бути визнана неподаною і матеріали повернуті позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Коцюба