Головуючий суду 1 інстанції - Костроба Ю.Ю
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 414/1384/16-ц
Провадження № 22ц/782/127/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 201 7року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого Дронської І.О.

суддів: Єрмакова Ю.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 25 січня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона проживає у квартирі НОМЕР_1,яка розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку АДРЕСА_2. Поверхом вище, власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_3 З 20 по 24.06.2016 року позивач у належній квартирі не перебувала та, повернувшись до дому 24.06.2014 року виявила, що квартира затоплена водою з вини відповідача, який забув закрити водопровідний кран на кухні своєї квартири. Факт затоплення підтверджується актом Кремінської міської ради. Внаслідок затоплення були пошкоджені стеля, стіни та підлога в усій її квартирі, у зв'язку з чим квартира потребує ремонту, вартість якого складає 18000грн. Також діями відповідача позивач отримала і моральну шкоду, яку остання оцінює у 20000грн. Посилаючись на те, що у добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдані моральну та майнову шкоду, просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 18000грн., моральну шкоду в розмірі 20000грн.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач, з урахуванням експертного висновку вартості ремонтно-будівельних робіт та пошкодження майна, зменшила розмір майнової шкоди, з 18000грн. до 7577грн. В іншій частині вимоги позовної заяви залишила без змін.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 25 січня 2017року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири залишено без задоволення через їх необґрунтованість.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачем ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду наявним матеріалам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 7577грн. та моральну шкоду в сумі 20000грн.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу про державну реєстрацію прав, технічного паспорту, є власницею квартири НОМЕР_1, яка розташована у будинку АДРЕСА_1 Позивач є інвалідом 2 групи безстроково.

Відповідно до акту від 11.07.2016 року у вхідному коридорі квартири позивача на правій стіні відшарувалися шпалери, видно сліди від підтікання води. У залі на стелі вологі плями на шпалерах та набухлі шви між плитою перекриття, видно сліди підтікання над вікном. Стіна волога, у спальні мокрі меблі, відслоєні шпалери від вологи на стінах і на стелі. У кухні візуально видно жовті плями на стелі і стінах, відклеєні шпалери.

Згідно висновку № 364 від 07.11.2016року будівельно-технічної експертизи розмір вартості ремонтно-будівельних робіт та пошкодження майна, завданих власнику квартири ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1 з технічної точки зору, складає 7577грн.

Відповідно до акту від 11.08.2016 року комісією в присутності господаря квартири АДРЕСА_3 наслідків затоплення чи витоку води на кухні, у ванній кімнаті, туалеті, коридорі, у спальні та залі не виявлено. Будь-яких ознак затоплення квартири водою візуально не виявлено.

Відповідно до акту від 21.09.2016року при обстеженні квартири АДРЕСА_3 комісією, при повторному виїзді по факту підтоплення, в присутності позивача і відповідача візуально було обстежено кухонну мийку, ванну, туалет, знято смугу ламінату для обстеження підтоку води, знято плінтус в коридорі та спальні та візуально слідів підтоплення у квартирі НОМЕР_2 не виявлено.

Згідно копії довідки КУ «Кремінське територіальне медичне об'єднання" відповідач ОСОБА_3 20.05.2016року був прооперований, у зв'язку з післяопераційною раною, яка тривалий час не загоювалася, йому протягом місяця проводилися перев'язки, він отримував амбулаторне лікування, протягом червня-липня 2016 року йому було протипоказано перебування на сонці та проведення робіт, пов'язаних з пилом.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що при складанні акту від 11.07.2016 року комісією допущені порушення вимог щодо форми акту та його змісту, визначених «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил, у тому числі відсутність встановлення причини залиття та висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, а також роз'ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975), суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності будь-яких доказів залиття квартири позивача внаслідок неправомірних дій відповідача та доказів того, що майнова шкода позивачу завдана неправомірними діями чи бездіяльністю та з вини саме відповідача, а тому вважав за необхідне залишити без задоволення позовні вимоги через їх необґрунтованість.

Проаналізував наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст..60 ЦПК України).

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст..317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст..319 ЦК України (ч. ч. 1, 2, 4, 5) передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Згідно зі ст.. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати у порядку придомову територію.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність його вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та виною заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 посилається на те, що 24.06. 2016року у належній квартирі виявила, що квартира затоплена водою з вини відповідача, який забув закрити водопровідний кран на кухні своєї квартири. Факт затоплення підтверджується актом Кремінської міської ради.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач надала копію акту від 11.07.2016 року, з якого вбачається, що комісією встановлено, що у вхідному коридорі квартири позивача на правій стіні відшарувалися шпалери, видно сліди від підтікання води. У залі на стелі вологі плями на шпалерах та набухли шви між плитою перекриття, видно сліди підтікання над вікном. Стіна волога, у спальні мокрі меблі, відслоєні шпалери від вологи на стінах і на стелі. У кухні візуально видно жовті плями на стелі і стінах, відклеєні шпалери. Зі слів заявниці підтоплення відбулося не один раз з квартири НОМЕР_2 а с 7, а також висновок № 364 від 07.11.2016року будівельно-технічної експертизи, з якого вбачається, що розмір вартості ремонтно-будівельних робіт та пошкодження майна, завданих власнику квартири ОСОБА_2, складає 7577грн., а.с.53,54 та зведений кошторис вартості робіт з фототаблицями, а.а.с.57-71.

Відповідач ОСОБА_3, спростовуючи позовні вимоги ОСОБА_2, посилався на те, що позов не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання, факту його вини у залитті квартири позивача не встановлено, cвоєї вини у затопленні не визнає, вважає, що залиття квартири взагалі не відбувалося, оскільки квартиру позивача раніше неодноразово заливав колишній власник квартири НОМЕР_2 ОСОБА_8, позов ґрунтується на сфальсифікованих позивачем доказах, оскільки між ним та позивачем скалилися неприязні відносини та позивач неодноразово погрожувала йому зверненням до суду та стягненням коштів через суд.

Заперечуючи проти позовних вимог позивача ОСОБА_2 відповідач надав акти обстеження його квартири, які, як вважає відповідач, доказують факт відсутності будь-яких слідів затоплення у його квартирі, а саме: акт від 11.08.2016року з якого вбачається, що комісією в присутності господаря квартири АДРЕСА_3 наслідків затоплення чи витоку води на кухні, у ванній кімнаті, туалеті, коридорі, у спальні та залі не виявлено, тумба під мийкою виготовлена з пресованих відходів деревини і загальновідомо, що такий матеріал під впливом води обов'язково деформується, ламінат на підлозі у квартирі відповідача на картонній основі, який при попаданні вологи разбухає, ламінат також ніяких ушкоджень від води не має. Будь-яких ознак затоплення квартири водою візуально не виявлено, а.с.31, акт від 21.09.2016року, з якого вбачається, що при повторному виїзді комісії по факту підтоплення та обстеженні квартири відповідача, у присутності позивача, візуально було обстежено кухонну мийку, ванну, туалет, знято смугу ламінату для обстеження підтоку води, знято плінтус в коридорі та спальні та візуально слідів підтоплення у квартирі НОМЕР_2 не виявлено, а.с.87.

Аналізуючи доводи позовної заяви, пояснення сторін та надані останніми докази в обґрунтування та заперечення позовних вимог, а також пояснення свідків у суді першої інстанції, з пояснень яких вбачається, що вони два рази по заяві відповідача виходили на обстеження його квартири, слідів затоплення в його квартирі вони не виявили, відповідач в декількох місцях демонтував ламінат на підлозі, слідів затоплення не було, під ламінатом у декількох місцях знаходились обкладинки книг для того, що б ламінат не деформувався, на вказаних обкладинках також не було встановлено слідів води, колегія суддів приходить до наступного.

Так, колегією суддів встановлено, що квартира НОМЕР_1 та квартира НОМЕР_2 належить відповідно позивачеві та відповідачеві на праві власності.

При обстеженні квартири позивача було встановлено, що у вхідному коридорі квартири позивача на правій стіні відшарувалися шпалери, видно сліди від підтікання води. У залі на стелі вологі плями на шпалерах та набухли шви між плитою перекриття, видно сліди підтікання над вікном. Стіна волога, у спальні мокрі меблі, відслоєні шпалери від вологи на стінах і на стелі. У кухні візуально видно жовті плями на стелі і стінах, відклеєні шпалери, про що зазначено у акті від 11.07.2016 року.

Згідно висновку № 364 від 07.11.2016року будівельно-технічної експертизи розмір вартості ремонтно-будівельних робіт та пошкодження майна, завданих власнику квартири ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1, з технічної точки зору складає 7577грн.

Колегія суддів критично оцінює доводи позивача ОСОБА_2 про те, що затоплення її квартири сталося з вини відповідача ОСОБА_3, який забув закрити водопровідний кран на кухні своєї квартири, що підтверджується, як зазначає позивач, актом про затоплення, оскільки ці доводи не доведені належними та допустимим доказами. Квартира відповідача обстежувалась фахівцями два рази, слідів підтоплення не встановлено, у тому числі й при дослідження тумби під мийкою, матеріал якою під впливом води обов'язково деформується та ламінату на картонній основі на підлозі у всій квартирі відповідача, який при попаданні вологи разбухає. Факт вини відповідача у затопленні квартири відповідача комісією не встановлено, комісією зроблено запис про те, що квартира ОСОБА_2 зі слів останньої, підтоплювалась не один раз з квартири НОМЕР_2 при цьому, у порушення положень «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», комісією при складанні акту причини залиття не встановлені, особа, з вини якої сталося залиття або особа, яка вчинила затоплення, не встановлені.

Також колегія суддів критично оцінює доводи позивача-апелянта ОСОБА_4 та представника останньої про те, що відповідач після затоплення квартири ОСОБА_2 терміново зробив ремонт, чим приховав всі сліди затоплення квартири, відповідач мав час та можливість приховати всі сліди затоплення, переклеїти шпалери та покласти на підлогу ламінат.

Відповідних доказів щодо зазначеного позивачем не надано.

Крім того, відповідно довідки КУ «Кремінське територіальне медичне об'єднання" відповідач ОСОБА_3 20.05.2016року був прооперований, у зв'язку з післяопераційною раною яка тривалий час не загоювалася, йому протягом місяця проводилися перев'язки та він отримував амбулаторне лікування, протягом червня-липня 2016року йому було протипоказано перебування на сонці та проведення робіт, пов'язаних з пилом, а.с.135.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ремонт в квартирі відповідача проводився приблизно 4-5 років тому, але не менше ніж за рік до події затоплення, на яку посилається позивач.

Підстави ставити під сумнів пояснення зазначених свідків відсутні, будь-якої зацікавленості останніх у результаті вирішення справи судом не встановлено.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не дав оцінки тому, що свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_7, та інші також досліджували квартиру позивача ОСОБА_2 та у акті засвідчили наявність пошкоджень її квартири водою.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що суд першої інстанції тільки визнав факт невідповідності складеного акту від 11.07.2016року вимогам, визначеним «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій» щодо форми акту та його змісту, невизначеності причини залиття квартири та особи, з вини якої це затоплення відбулося. Мотивувальна частина рішення суду не містить висновків щодо відсутності факту залиття. Але, сам цей факт не свідчить про те, що залиття відбулося саме з вини відповідача, з тих підстав, що відповідач, як зазначає ОСОБА_2, залишив відкритим кран водопостачання на кухні своєї квартири.

За доводами апелянта суд першої інстанції не прийняв до уваги як доказ затоплення квартири позивача ОСОБА_2 квитанції відповідача щодо витрат води останнім за червень -10куб.м., а за липень вже 04 куб.м.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати, що зазначений апелянтом розхід води за червень у кількості 10куб.м. є доказом затоплення відповідачем квартири позивача у період з 20 по 24 червня 2016року, оскільки, з інших наданих відповідачем квитанцій вбачається, що 10куб.м. води відповідачем витрачалося й у січні, лютому, травні 2016року, у березні 2016року було витрачено 09 куб.м., а.а.с. 33,34, у періоди, за які будь-які претензії до відповідача позивачем не заявлялись, а 04 куб.м.води, як у липні, також витрачалось відповідачем у квітні 2016року.

Колегією суддів не встановлено збільшення витрачання води відповідачем за червень 2016року, порівняно із звичайними витратами води останнім.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992року, з внесеними змінами та доповненнями, внесеними Постановами Пленуму ВСУ №7 від 08.07.1994року N 11 від 30.09.94, N 15 від 25.05.98, N 9 від 24.10.2003 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

На підставі вищевикладеного, враховуючи недоведеність у судовому засіданні факту неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, як власника квартири щодо належного утримання системи водопостачання та водовідведення в ній, що стало причиною затоплення квартири позивача ОСОБА_2, та доведеність відповідачем ОСОБА_3 відсутності підстав вважати, що він винен у затопленні квартири позивача, колегія суддів вважає, що у діях відповідача щодо належного утримання системи водопостачання в його квартирі відсутні обов'язкові елементи складу цивільного правопорушення, яке є підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправне діяння відповідача, як заподіювача шкоди, вини останнього у затопленні квартири позивача та причинний зв'язок між ними, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст..1167 ЦК Україна, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», застосування передбачено моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абзацу другого п.5 Постанови Пленуму ВСУ №4, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, яка задоволенню не підлягає, колегія суддів вважає недоведеною та невстановленою у судовому засіданні наявність вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачеві затопленням квартири останньої, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 у цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду наявним матеріалам справи, ґрунтується на припущеннях і не можуть спростувати висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду, переглянуте судовою колегією в межах доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам закону, порушень норм матеріального і процесуального права при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, а тому підстави для скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1.ч.1 ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 25 січня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: