Справа № 2-766/11
Ухвала

Іменем України

07.12.2017 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді - Сірик І.С.

при секретарі Барабащук О.А.

за участю скаржника ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 28 листопада 2017 року звернувся до суду з вищезазначеною скаргою.

Зазначав, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 березня 2012 року йому встановлено дні побачення з неповнолітнім сином ОСОБА_3, дозволено батькові забирати дитину за місцем свого проживання та зобовязано матір передавати дитину.

На підставі вказаного рішення 21 березня 2012 року видано виконавчий лист №2-766/11 та в подальшому відкрито виконавче провадження.

20 листопада 2017 року начальником Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав виконання рішення суду.

Заявник вважає, що така постанова винесена незаконно, оскільки виконання вказаного рішення має триваючий характер, тобто повинно виконуватися до повноліття сина.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами та доказами, які додані до матеріалів скарги. Просив задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що вважає, що постанова державного виконавця є законною, оскільки рішення суду виконується без будь-яких перешкод. В спілкуванні батька з дитиною вона не чинить. В даний момент син сам відмовляються спілкуватися з батьком.

Представник Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_1, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги скарги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до висновків, що вимоги скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 березня 2012 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини. Встановлено ОСОБА_1 дні побачень із неповнолітнім сином ОСОБА_3 в період першої, третьої неділі місяця із 11 до 18 години та другої, четвертої суботи місяця із 10 до 17 години, дозволивши батьку забирати дитину за місцем свого проживання та зобовязавши матір передавати дитину.

21 березня 2012 року Заставнівським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист в справі №2-766/11.

Постановою державного виконавця Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_5 від 07 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження.

10 жовтня 2017 року винесена Постанова державним виконавцем про відновлення вказаного виконавчого провадження.

В матеріалах виконавчого провадження є в наявності акт державного виконавця від 05.11.2017 року з тексту, якого вбачається, що рішення суду не виконувалося.

В акті від 21.10.2017 року також зазначено, що ОСОБА_2 по місцю проживання в день виконання рішення суду була відсутня, а отже рішення суду не виконувалось.

Встановлено, що 20 листопада 2017 року начальником Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з мотивів виконання боржником рішення суду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення суду щодо встановлення днів та часу спілкування ОСОБА_1 з дитиною не містить будь-яких обмежень щодо строку виконання, так як дані правовідносини носять немайновий характер із встановленою циклічністю реалізації немайнового права щодо участі у вихованні дітей.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульований статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Нею передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш, як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у порушення ч. 4 ст. 63 Закону № 1404-VIII державним виконавчцем письмово не доведено до відома боржника резолютивну частину рішення суду, що підлягає виконанню, й не складено відповідного акта.

Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, оскільки рішення суду у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом № 1404-VIII не виконано.

Тому, оскаржувану постанову слід визнати неправомірною та скасувати, зобовязавши державного виконавця відновити виконавче провадження.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV, та ст.ст. 383, 384, 385, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника відділу Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 від 20 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 52514685 з виконання виконавчого листа №2-766/11, виданого Заставнівським районним судом Чернівецької області 21 березня 2012 року.

Зобовязати начальника відділу Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 відновити указане виконавче провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом пяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сірик І.С