Справа № 366/2594/16-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/2000/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 04.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання окремих положень правочину недійсними та про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконним утриманням із заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

31.08.2016 року ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулося в суд з позовом, посилаючись на те, що 27.01.2015 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2 був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О, за умовами якого відповідач отримав 19332 грн. безвідсоткової допомоги, яку зобовязався використати за цільовим призначенням та повернути в порядку і на умовах, визначених договором.

П.5.1 договору передбачає обовязок позичальника протягом 2 днів з дня ознайомлення з наказом про його звільнення повернути отримані кошти у повному обсязі.

Грошові кошти були отримані ним 27.03.2015 року.

За період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року із заробітної плати відповідача було утримано по зазначеному договору 12028,93 грн. в рахунок погашення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

З 17.03.2016 року відповідач звільнений з роботи за власним бажанням. Згідно з договором він мав повернути решту коштів у сумі 7303,07 грн. протягом 2 днів з моменту звільнення.

Згідно п.6.4 Договору, відповідач, який вчасно не сплатив кошти, повинен сплатити позичкодавцю неустойку в розмірі 1% від розміру безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого у п.2.1 Договору, за кожен день прострочення повернення.

Відповідно до п.6.5 Договору при порушенні строків повернення коштів понад 60 днів, позичальник сплачує додатково штраф у розмірі 100% від суми несплаченої /простроченої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача 44904,05 грн. заборгованості, з них: 7303,07 грн. основного боргу; 29964,60 грн. неустойки, 7303,07 грн. додаткового штрафу, 93,04 грн. 3% річних, 240,27 грн. інфляційних нарахувань та стягнути судові витрати.

ОСОБА_2, предявив зустрічний позов, в якому просив визнати недійсними п.6.4 та 6.5. договору, якими передбачено стягнення неустойки, оскількя ці положення договору суперечать приписам цивільного законодавства України ( ст. 549 ЦК).

При цьому позивач просив стягнути і моральну шкоду, посилаючись на те, що на виконання зобовязання, відповідачем з січня 2015 року по лютий 2016 року включно, здійснювались відрахування із його заробітної плати у розмірі 100% заробітку, що є грубим порушенням норм ст. 127, 128 КЗпП України, оскільки такі відрахування не можуть бути більше 50% заробітку. Відрахування 100% заробітної плати протягом 15 місяців грубо порушували трудове законодавство позивача. Як наслідок, у цей період він не міг самостійно забезпечувати своє життя: придбати продукти харчування, ліки, інші предмети першої необхідності. Через нестачу коштів, він не міг зустрічатись з рідними та друзями, надати хоч якусь допомогу батькам. Порушений порядок життя призводив до душевних страждань, що було викликано протиправною поведінкою відповідача. Моральну шкоду, спричинену відповідачем, позивач оцінює у 15979 грн., що відповідає розміру утримань із заробітної плати протягом січня 2015 року - лютого 2016 року, яку і просив стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс», поклавши на товаристиво і судові витрати.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» 7303,07 грн. боргу за договором поворотної фінансової допомоги, 93,04 грн. 3% річних, 240,27 грн. інфляційних нарахувань.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсними положення п.6.4 та 6.5. договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О від 27.01.2015 року, укладеного між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2.

Стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_2 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями щодо незаконних відрахувань із заробітної плати.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» судовий збір у сумі 1378 грн.

Стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь держави судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Комплекс Агромарс» просить рішення суду в частині відмови позовних вимог скасувати і задовольнити первісний позов повністю та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.01.2015 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_3 був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О.

За умовами договору відповідач отримував безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, яку зобовязався використати за цільовим призначенням та повернути в порядку і на умовах, визначених договором ( п.1.1). П.3.1 договору визначено, що позичальник зобовязаний повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу до 31.01.2016 року, відповідно до встановленого п.3.2 даного договору порядку.

П.3.2 визначає, що допомога підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати позичальника, або шляхом самостійного внесення на поточний рахунок позичкодавця по 1500 грн. з січня 2015 року ( в січні 2016 року 1332 грн.).

П.5.1 договору передбачає обовязок позичальника протягом 2 днів з дня ознайомлення з наказом про його звільнення повернути отримані кошти у повному обсязі.

П.6.3 Договору визначено, що способом забезпечення виконання зобовязання позичальника за Договором є неустойка.

П.6.4 передбачає, що «при порушенні «Позичальником» строку повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого п.3.1,п.3.2 або п.5.1 Договору, він повинен сплатити «Позикодавцю» неустойку в розмірі 1 (одного) % від розміру безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого п.2.1 Договору, за кожен день прострочення повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги».

П.6.5 договору: «при порушенні умов п.3.1, п.3.2 або п.5.1 даного Договору на понад 60 календарних днів «позичальник» сплачує додатково штраф у розмірі 100% від суми несплаченої/простроченої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги».

Грошові кошти у сумі 19332 грн. були отримані ОСОБА_2 27.03.2015 року, що підтверджується видатковим касовим ордером.

Згідно наказу начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» № 779 КА/к-п від 03.09.2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу водієм комбікормовоза автоколони № 1 транспортного департаменту з 04.09.2013 року зі строком випробовування 1 місяць. Наказом № 249 КА/к-з від 17.03.2016 року ОСОБА_2 звільнений з роботи 17.03.2016 року за власним бажанням.

З довідки № 708 від 16.08.2016 року, виданої головним бухгалтером ТОВ «Комплекс Агромарс» філія «Гаврилівський птахівничий комплекс», вбачається, що у період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року із заробітку ОСОБА_2 було утримано 12028,93 грн. в рахунок погашення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Залишок заборгованості згідно договору 7303,07 грн.

Встановивши вказані обставини суд задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача заборгованість по тілу позики, 3 % річних, інфляційні та судовий збір.

Задовольняючи зустрічний позов, суд визнав недійсними п.6.4 та 6.5. договору, якими передбачено стягнення неустойки, оскільки ці положення договору суперечать приписам цивільного законодавства України ( ст. 549 ЦК).

А також суд стягнув моральну шкоду виходячи з того, що ця шкода полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_2 зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, яке виразилось фактично у «рабській» праці на роботодавця і неможливістю створення для сімї мінімальних умов для виживання, де чоловік був годувальником, що фактично поставило сімю на межу виживання.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, проте частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі укладеного між сторонами договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О від 27.01.2015 року, у відповідача перед позивачем виникло грошове зобов'язання, що підтверджується матеріалами справи та його розмір не заперечується ОСОБА_2

Згідно ст. 546 ЦК передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Пунктом 6.3 Договору сторони визначили, що способом забезпечення виконання зобовязань «Позичальника» за договором є неустойка, яка визначена у пунктах 6.4, 6.5 Договору.

Так, згідно п.6.4 Договору, відповідач, який вчасно не сплатив кошти, повинен сплатити позичкодавцю неустойку в розмірі 1% від розміру безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, встановленого у п.2.1 Договору, за кожен день прострочення повернення.

Відповідно до п.6.5 Договору при порушенні строків повернення коштів понад 60 днів, позичальник сплачує додатково штраф у розмірі 100% від суми несплаченої /простроченої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

Як вже зазначалось вище п.6.3 Договору визначено, що способом забезпечення виконання зобовязань «Позичальника» за договором є неустойка.

Ст. 549 ч. 1 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання ( ч.2 ст. 549 ЦК).

Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

З аналізу норм вказаного законодавства та умов забезпечення виконання зобов'язань у договорі вбачається, що п. 6.4 договору не може вважатися ні штрафом, ні пенею, оскільки він обчислюється не від суми невиконаного зобов'язання, а від загального розміру безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, що протирічить ( ч. 3 ст. 549 ЦК).

Ч.1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу ( ч.1 ст. 215 ЦК).

Таким чином, оскільки положення договору, передбачені п.6.4 суперечить зазначеним вище нормам ЦК України, суд обгрунтовано задовольнив в цій частині зустрічні вимоги і визнав вказаний пункт договору недійсним, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Проте визнаючи недійсним п. 6.5 Договору, суд не звернув уваги на те, що цими положенням передбачена відповідальність за порушення строків повернення коштів понад 60 днів, в зв'язку з чим позичальник сплачує додатково штраф у розмірі 100% від суми несплаченої /простроченої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги і ці його положення не протирічать ч. 2 ст. 549 ЦК України, якою передбачено, що штраф як неустойка, саме так і обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

За таких обставин, в цій частині, в частині задоволених вимог про визнання недійсним п. 6.5 договору, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні даної зустрічної вимоги.

Також вимогам закону не відповідають висновки суду про стягнення на користь боржника моральної шкоди.

Так, моральну шкоду боржник обгрунтовує тим, що за умовами договору з нього списували усю заробітну плату в зв'язку з чим він не мав умов для існування, забезпечення себе та своїх рідних, проте цей пункт договору ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку не оспорив в зв'язку з чим відповідно до ст. 204 ЦПК України щодо цих положень договору діє презумція правомірності правочину.

Таким чином оскільки моральна шкода є вимогою похідною від заявлених для цього підстав, така вимога самостійно, без визнання недійсним договору в цій частині, задоволена бути не може.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог про стягнення штрафу та в частині задоволення зустрічних позовних вимог щодо визнання недійсним п. 6.5 договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 51/2015/КАМ/О від 27 січня 2015 року, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» 7303 грн. 07 коп. штрафу.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним п. 6.4 договору, моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді