У х в а л а

іменем україни

9 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гулька Б.І., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування майнової і моральної шкоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», поданою його представником Бугаєнком ЮріємМиколайовичем, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 8 серпня 2014 року приблизно о 8 год 55 хв по вул. Сім'ї Сосніних у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda FR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ford B-Max», реєстраційний номер НОМЕР_2, під його керуванням.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ».

Позивач вказує на те, що страхова компанія відмовила йому у виплаті страхового відшкодування з підстав подання відомостей про отримання пошкоджень автомобілів за інших обставин, ніж вказані у поясненнях. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути на його користь 77 708,16 грн страхового відшкодування зі страховика, а з ОСОБА_2 - 8 513,85 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 10 000 грн - у відшкодування моральної, а також просив відшкодувати витрати за проведення експертизи у сумі 7 000 грн та витрати на правову допомогу і судовий збір.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 77 708,16 грн страхового відшкодування.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 513,85 грн у відшкодування майнової шкоди та 2 000 грн - у відшкодування моральної і 450 грн витрат на правову допомогу.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 8 серпня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HondaFR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ford B-Max», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

21 жовтня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті, розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за завдану майнову шкоду становить 75 000 грн.

Між тими ж сторонами 21 жовтня 2013 року укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності 50 000 грн).

Також судами встановлено, що ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак у такій виплаті йому відмовлено з підстав неповідомлення страховика про всі відомі обставини дорожньо-транспортної пригоди та невідповідність отриманих автомобілями пошкоджень поясненням учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17 червня 2014 року за результатами проведення транспортної трасологічної експертизи встановлено, що утворення пошкоджень на деталях задньої частини автомобіля «Ford B-Max», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, є наслідком ударного контакту з правим кутом переднього бамперу та переднім краєм капоту автомобіля «Honda FR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, і, з технічної точки зору, відповідають зіткненню даних автомобілів в рамках дорожньо-транспортної пригоди, місце та обставини якої наведені у поясненнях водіїв та зафіксовані матеріалами адміністративної справи, у тому числі, схемою пригоди.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1166 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що дорожньо-транспортна пригода, обставини якої страховиком не спростовані, сталася з вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ «СК «ПЗУ». Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, зі страховика підлягає стягненню сума страхового відшкодування, що стягнена у межах визначених лімітів відповідальності страховика.

Враховуючи, що неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу заподіяно моральну шкоду, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суми у відшкодування моральної шкоди. Крім того, правильно вирішено питання відшкодування судових витрат.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 рокупостановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оцінка судами попередніх інстанцій доказів, наданих сторонами, здійснена з додержанням норм цивільного процесуального законодавства і незгода заявника з такою їх оцінкою не є підставою для скасування постановлених у справі судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», подану його представником Бугаєнком Юрієм Миколайовичем, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Б.І.Гулько А.В.Маляренко