Справа № 346/7085/13-ц
Провадження № 2/346/138/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Пятковського В.І.,

секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 01 листопада 2007 року відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, отримав кредитну карту «Універсальна картка». Відповідно до тарифів останньої, ОСОБА_1 отримав кредит урозмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір.

Зазначив, що відповідач порушив умови договору, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2013 року становить 21 175,78 гривень, і яка складається з наступного:

-6502,17 грн. заборгованість за кредитом;

-7970,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-5456,54 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

-250,00 грн. штраф (фіксована частина);

-996,47 грн. штраф (процентна складова).

У звязку з виниклими обставинами, просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» зазначену вище заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так з поданих до суду документів вбачається, що 01 листопада 2007 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг. Як зазначається у вказаному вище документі, дана анкета-заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком Договір про надання банківських послуг.

У матеріалах справи містяться умови і тарифи банку, які були надані позивачем разом із позовною заявою.

Однак, із наданих позивачем ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, суд не може встановити, які саме ОСОБА_2 та Тарифи були розміщені на сайті позивача на час відкриття банківського рахунку, тобто, на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме ОСОБА_2 та Тарифів приєднався та зобовязався виконувати відповідач, підписавши заяву про відкриття банківського рахунку.

Суд не може встановити, що саме ОСОБА_2 та Тарифи, надані позивачем до суду, були чинні та діяли на час підписання сторонами заяви від 01 листопада 2007 р., і що саме до цих ОСОБА_2 та Тарифів приєднався відповідач, прийняв їх і зобовязався виконувати, а також що саме ці ОСОБА_2 та Тарифи разом з заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами у справі.

Крім того, із наданих позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, неможливо встановити, яким локальним актом позивача вони були затверджені та введенні в дію.

Разом з тим, згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, судом не можливо зясувати зміст зобовязань, які виникли між сторонами спору на підставі відкриття банківського рахунку, а саме, його умови, порядок виконання, взаємні права та обовязки сторін, відповідальність за порушення зобовязань, строку дії тощо.

Позивачем не доведено факт укладення кредитного договору, оскільки, саме Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифів банку встановлювались умови договору, які є обовязковими для виконання його сторонами, а розрахунок ціни позову ґрунтується на цих документах з подальшими змінами.

Немає також і підтвердження того, що Відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послу, які діяли на момент підписання анкети-заяви від 01 листопада 2007 р.

Дана правова позиція Верховного суду України викладена в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року № 6-240цс14, де в аналогічній ситуації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг не були підписані (узгоджені) з позичальником, а тому не можуть братись до уваги.

Згідно даних Анкети-заяви відповідач просив видати йому платіжну картку "Універсальна" та надав банку відповідний пакет документів (паспорт, код тощо). Про те, що ОСОБА_1 отримав дану картку та відповідно підписав кредитний договір, жодних документів суду не надано.

Таким чином суд погоджується з позицією представника відповідача, що ОСОБА_1 не отримував дані про тарифи, розмір сплати відсотків, строки відповідачу відомі не були.

Обов'язковою умовою регулювання відносин між банком (позивач) та держателем платіжної картки (відповідач) при здійсненні розрахунків за операціями з використанням платіжних карток за кредитною схемою є кредитний договір, який відповідно до статті 1055 Цивільного Кодексу України, укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з пунктом 2 статті 215 Цивільного Кодексу України, нікчемним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Тобто кредитний договір укладений з порушенням письмової форми не підлягає виконанню та не створює ніяких юридичних наслідків. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Слід зазначити, що позивачем суду не подано рішення Банку про задоволення заявки відповідача про надання картки "Універсальна". Також відсутня Пам'ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування з підписом відповідача.

За таких обставин, надання суду однієї заявки (без зазначення отримання картки, без підписання кредитного договору, тощо), посилання на ознайомлення відповідача із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" і "Правилами користування платіжною карткою" та надання розрахунку заборгованості носять односторонній характер, а тому не можуть бути доказами в розумінні статей 57-61 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки не містять будь-якого легального та належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між відповідачем та позивачем, і відповідач із ними дійсно ознайомився та підписував кредитний договір.

Окрім того, необхідно зазначити, що на офіційному сайті позивача, передбачені вищевказані правила, текст яких суперечить тим правилам, що надані суду в письмовому вигляді та належним чином не завірені.

Тобто, цей факт вказує на те, що позивач може і здійснює самостійно зміни до своїх внутрішніх документів з якими відповідач не міг і не може ознайомитись та керуватись для свого захисту.

Крім того, у п. 2 «Терміни і визначення», у правилах, що надані суду зазначено, що форма договору, яка укладена між Банком та Користувачем кредитної картки, Договір складається із: заяви; памятки клієнта; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг та тарифів.

Однак, позивачем не було надано суду памятки клієнта, тарифів а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, які були чинними на момент підписання заявки відповідачем від 01 листопада 2007 р.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України , за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, законодавець визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне виконання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів, та процентів.

Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача необґрунтовані належними та допустимими доказами.

Оскільки доказів надання кредиту позивачем не надано, розрахунок боргу, також є необґрунтованим, зокрема є незрозумілим наступне:

по-перше, відповідно до Копії заяви позичальника, яка долучена додатком до позову, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти у розмірі 1,9% місячних. Хоча, насправді, в розрахунку заборгованості зазначається, що процентна ставка з 11 січня 2007 року складає (процентна ставка поточна - прострочена) 22,8 і 22, 8% річних, а з 01січня 2013 року 30 % і 30% річних.

Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, якщо розмір процентної ставки за кредитним договором змінюється, то кредитодавець зобовязаний за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка, письмово повідомити про це позичальника. Доказів такого повідомлення позивач не надав;

по-друге, необґрунтованим є розрахунок заборгованості по процентах, які обраховуються від суми основного боргу, оскільки жодних документів, де б зазначалося, що відповідач ознайомився із процентами: їх розміром, можливим збільшенням, тощо, не має взагалі;

по-третє, незрозумілим є вид відповідальності як штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова). Жодним нормативним законодавчим актом такої відповідальності не передбачено взагалі.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також притягнути відповідача до одного виду юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на те, що позивач не надав повного тексту договору банківського обслуговування та взагалі не надав Памятки клієнта, Тарифів а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, які діяли на момент підписання заявки про приєднання, за таких обставин позивач не довів наявності між сторонами договірних відносин щодо банківського обслуговування, а відтак вимоги позивача, які ґрунтуються на порушенні відповідачем норм зобовязального права, є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 218, 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 197, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П'ятковський В. І.