У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,
Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_7 про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТОВ «СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_7 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди. Позивач просив суд стягнути на його користь з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» 22 800 грн невиплаченого страхового відшкодування та 1 тис. грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, стягнути з ОСОБА_7 на його користь 19 897,10 грн різниці між фактичним розміром завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків та страховим відшкодуванням, 500 грн в рахунок компенсації вартості франшизи за договором страхування та 5 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також позивач просив стягнути з відповідачів на його користь в пропорційному порядку витрати понесені ним на правову допомогу в розмірі 4 тис. грн. Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтував тим, що 20 лютого 2015 року з вини ОСОБА_7 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача та завдано йому збитків на загальну суму 69 897,10 грн. Частина вказаних збитків на суму 26 700 грн була компенсована відповідачем ТОВ «СК «Альфа-Гарант». Іншу частину збитків відповідачі в добровільному порядку відшкодовувати відмовляються.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача 22 800 грн невиплаченого страхового відшкодування, 1 тис. грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та 1 218 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивача 19 897 грн різниці, 500 грн франшизи, 2 500 грн моральних збитків та 1 218 грн витрат на правову допомогу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «СК «Альфа-Гарант» просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до ТОВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності таких вимог, взявши до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку № С 15-54 від 02 березня 2015 року, складений ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт».

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 20 лютого 2015 року, приблизно о 20 год. 50 хв. на перехресті вулиць Дніпровська Набережна - АнниАхматової у м. Києві ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1, , порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, чим спричинив пошкодження транспортного засобу останнього.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн в дохід держави (а.с. 15).

На момент спричинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована ТОВ «СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу АІ/0616302, яким передбачено розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну в сумі 50 тис. грн, а розмір франшизи - 500 грн.

23 лютого 2015 року позивач звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № С 15-54 від 02 березня 2015 року, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Volkswagen складає 69 897, 10 грн.

Відповідачем було надано Звіт № 11139 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Transporter, (державний номер НОМЕР_2) від 12 березня 2015 року, проведеного ТОВ «Expertum-AVE» відповідно до якого матеріальний збиток, завданий даному транспортному засобу внаслідок його пошкодження склав 27 200 грн без урахування ПДВ.

Страховик здійснив страхове відшкодування 29 травня 2015 року у розмірі 26 975,00 грн.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) (чинного на момент скоєння ДТП) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 34 Закону передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 щодо стягнення на його користь з відповідача ТОВ «СК «Альфа-Гарант» різницю страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач-страховик своє зобов'язання стосовно здійснення страхового відшкодування у встановлений цим Законом строк та порядок не виконав, зокрема, свого представника на експертне дослідження не направив, до 10 березня 2015 року дослідження не провів, залишивши поза увагою, що позивач звернувся до страховика відповідача ОСОБА_7 з повідомленням про страховий випадок 23 лютого 2015 року, в цей же пошкоджений автомобіль позивача, на замовлення ТОВ «СК «Альфа-Гарант» було оглянуто оцінювачем ОСОБА_9, про що було складено протокол огляду транспортного засобу (а.с. 91-93).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, лише в разі якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, і у такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), тобто за приписами даної статті на страховика покладено обов'язок протягом 10 днів направити свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а не складення відповідного звіту. Проте позивач 26 лютого 2015 року самостійно звернувся до ТОВ «Експертна-компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» з метою проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, за результатами якого 02 березня 2015 року складено звіт про визначення вартості матеріального збитку (а.с. 22-65).

Дійшовши висновку про те, що страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), суд першої інстанції не звернув уваги на те, що страховиком вимоги ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконані належним чином.

Надаючи перевагу доказам наданим позивачем перед доказами відповідача, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, зауважив, що наданий відповідачем звіт № 11139 від 12 березня 2015 року, не відповідає вимогам встановленим для оцінювання майна, жодним чином не обґрунтувавши таке твердження та взагалі залишивши поза увагою клопотання відповідача ТОВ «СК «Альфа-Гарант», викладене у запереченнях (а.с. 77-78) щодо зобов'язання позивача надати пошкоджений автомобіль для огляду на будь-якому СТО за вибором позивача для встановлення чи проводився відновлювальний ремонт даного автомобіля, з моменту виконання звітів.

Суд першої інстанції встановивши, що надані сторонами звіти визначення вартості збитків мають суттєві розбіжності, в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив сторонам їх право на звернення до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи.

Стягуючи на користь позивача витрати, понесені ним за отримання правової допомоги, суд першої інстанції не перевірив належним чином розміру такої допомоги.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог, заявлених до ТОВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а отже не є предметом касаційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко