Справа № 369/8494/17
Провадження №4-с/369/87/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, субєкт оскарження Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, стягувач ОСОБА_2 про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства із даною скаргою, мотивую чи її тим, що на виконанні державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (ОСОБА_3В.), знаходиться виконавче провадження за (АСВП№ 51088781 ) щодо примусового виконання виконавчого листа № 369/1576/15-ц виданого Києво-Святошинським районним судом м. Києва від 05.03.2015 р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини доходів боржника щомісячно.

02.03.2016 року постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 накладений арешт на майно, що належить Заявнику на праві власності у межах суми заборгованості по аліментам в розмірі 15 581,80 грн.

Про наявність постанови про накладання арешту на все майно Заявнику стало відомо тільки 19.02.2017 р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна ).

Заявник сплачує аліменти вчасно і щомісячно, що підтверджуються банківськими платіжними дорученням, заборгованості перед ОСОБА_2 відсутня.

З квітня 2015 року по липень 2017 року Заявником на перераховано імя колишньої дружини ОСОБА_2 - 24 435,08 грн., що підтверджуються відповідними банківськими платіжними дорученнями.

Станом на 04 серпня 2017 року наявна переплата в розмірі 8 853,28 грн.

З березня 2015 року по травень 2017 року Заявник був безробітним єдиним доходом була тільки пенсія по інвалідності. Не зважаючи на не велику пенсію Заявник самостійно перерахував Стягувачу на утримання дитини ОСОБА_4 17 205,08 грн.

З 27.05.2016 року Заявник влаштувався на роботу, з червня 2016 року по липень 2017 року перерахував Стягувачу на утримання дитини ОСОБА_4 7 230, 00 грн.

Однак незважаючи на те, що борг, у звязку із виникненням якого було накладено арешт на майно Заявника, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято.

20.07.2017 року Заявник з листом звернувся до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби щодо скасування постанови про накладання арешту на майно.

Києво-Святошинський районного відділ ДВС відмовився скасувати постанову про накладання арешту та запропоновано звернутися до суду.

Тому заявник просив скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 02.03.2016 року про накладання арешту на майно ОСОБА_1 та оголошеня заборони на його відчуження виданого на підставі виконавчого листа від 05.03.2015 р. № 369/1576/15-ц.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав та просив її задоволити.

Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Стягувач в судовому засіданні проти вимог скарги та скасування арешту не заперечувала, то пояснила суду що на даний час борг по аліментам у заявника відсутній.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, та зібрані в ній докази, приходить до висновку що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.03.2015 року було стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення 05.03.2017 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист.

28.01.2016 державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

02.03.2016 державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

21.04.2016 державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову закінчення виконавчого провадження згідно до п. 10 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що на адресу відділу надійшла заява стягувана стосовно направлення виконавчого документа для подальшого виконання за місцем отримання боржником пенсії.

Згідно відповіді ПФУ боржник отримує пенсію в Управлінні ПФУ в Баглійському р-ні м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 22.04.2016 р. складала - 15581,80 грн.

Згідно Наказу (розпорядження) директора ТОВ «Альтер енерджі 1» № 28/05/02 від 28 травня 2016 р. було наказано головному бухгалтеру підприємства утримувати із заробітної плати ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_4 в розмірі 750 грн., починаючи із червня 2016 року.

Києво-Святошинським районним судом Київської області було здійснено неодноразово запити до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо надання копії матеріалів виконавчого провадження та довідки-розрахунки з приводу того, чи існує у заявника заборгованість по сплаті аліментів, одна відповідні матеріали до суду надані не були.

Стягувачем були подані до суду копії платіжних доручень згідно яких він постійно здійснює грошові переводи на користь стягувача із сплати аліментів.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавчу службу» (в редакції від 21 квітня 1999 року N 606-XIV) виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених у цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обовязки і права державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року N 606-XIV).

Стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року N 606-XIV) визначала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Враховуючи що відповідне виконавче провадження було закінчено, і державним виконавцем не було вирішено питання що скасування заходів щодо виконання рішення, що в свою чергу порушує права заявника ОСОБА_1 як власника майна, а також де те що стягувач в судовому засіданні визнала той факт що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів, суд, вважає за необхідне зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції здійснити дії щодо скасування постанови державного виконавця від 02.03.2016 року про накладання арешту на майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, прийнятої на підставі виконавчого листа від 05.03.2015 р. № 369/1576/15-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 387 ЦПК України визначає, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 60, 383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задоволити.

Зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції здійснити дії щодо скасування постанови державного виконавця від 02.03.2016 року про накладання арешту на майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, прийнятої на підставі виконавчого листа від 05.03.2015 р. № 369/1576/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів, починаючи з дня наступного після її проголошення.

Суддя: Дубас Т.В.