Справа № 369/5140/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2039/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору, стягнення грошових коштів споживача, стягнення процентів за користування банківським вкладом та інфляційних витрат за весь час прострочення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений Договір № 8АМВМ//ТТ)900 Вклад «СТАНДАРТ» від 26 грудня 2013 р. Зазначений вище Договір укладено шляхом подання Заяви Вкладником № SAMDNWFD900 Вклад «СТАНДАРТ» від 26 грудня 2013 р., яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між Вкладником та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до даних, які містяться у вищевказаному договорі: залишок на вкладі на 26.12.2013р. 100000,00грн., вклад оформлюється на строк по 26 березня 2014р. включно, банк відкриває рахунок №2696, на який зараховується вклад, на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17% річних, при продовженні строку вкладу, розрахунок процентів за кожний новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє в банку для продовжуваних депозитних вкладів без укладення додаткових угод, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Відповідно до п.3 Договору за № SAMDNWFD900 вклад «СТАНДАРТ» від 26.12.2013року, якщо після закінчення строку вкладу Вкладник не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаній у заяві. Строк вкладу продовжується не однократно без явки вкладника до Банку. Загальна сума депозиту за договором за № SAMDNWFD900 вклад «СТАНДАРТ» від 26.12.2013 року складає 300000,00 грн. 08 січня 2016 року вона звернулася з заявою до Банку з вимогою повернути вклад разом за нарахованими відсотками за договором за № SAMDNWFD900 вклад «СТАНДАРТ» від 26.12.2013 року. 19 січня 2016 року та 17 березня 2016 року Банк надіслав відповідь на цю заяву. Виходячи з тексту листа Банк відмовляється виконати її вимогу про повернення депозиту та процентів за депозитом. У звязку з цим просила розірвати Договір № SAMDNWFD900 Вклад «СТАНДАРТ» від 26 грудня 2013 р., який укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти за договором за № SAMDNWFD900 Вклад «СТАНДАРТ» від 26 грудня 2013 р., у розмірі 300000,00 грн., проценти за користування банківським вкладом за договором № SAMDNWFD900 Вклад «СТАНДАРТ» від 26 грудня 2013 року у розмірі 121021,38 грн., які нараховані станом на 31 травня 2016 року, 3 % річних у розмірі 3230,14 грн. за період з 19 січня 2016 року по 31 травня 2016 року та інфляційні витрати за весь час прострочення, починаючи з 19 січня 2016 року по 31 травня 2016 року у розмірі 16200,00 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд своїм рішенням фактично лишив її права власності на свої багаторічні заощадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що усі внесені позивачем грошові кошти були зараховані банком на його депозитний рахунок, квитанцій про внесення коштів на суму більше ніж 100000 грн. позивачем не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів споживача, стягнення процентів за користування банківським вкладом та інфляційних витрат за весь час прострочення.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Встановлено, що 26 грудня 2013 року ОСОБА_2 подала заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» за № SAMDNWFD900 Вклад «СТАНДАРТ», в якій просила оформити їй в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на наступних умовах: остаток на вкладі 26.12.2013 року 100000 грн., вклад оформляється на строк до 26.03.2014року включно, відсотки нараховуються щомісяця. Банк в свою чергу зобовязався відкрити рахунок №2696 на який зарахувати вклад.

Відповідно до п.1 Договору за № SAMDNWFD900 вклад «СТАНДАРТ» від 26.12. 2013 року вклад можна поповнювати.

Встановлено, що позивачем було поповнено депозит на наступні суми: 100 000 грн. 26.12. 2013 року, 100 000 грн. 15.01. 2014 року, 50 000 грн. 01.02. 2014 року, 30 000 грн. 25.02. 2014 року, 30 000 грн. 25.02. 2014 року. Загальна сума депозиту за договором за № SAMDNWFD900 вклад «СТАНДАРТ» від 26.12. 2013 року складає 300 000 грн..

Згідно копій квитанцій від 26.12.2013р., 15.01.2014р., 01.02.2014р., 08.02.2014р. та 25.02.2014року позивач передав відповідачу кошти в розмірі 300000,00 грн. з призначенням платежу відкриття та поповнення депозита, кошти внесені на рахунок №2696.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що у позивача наявні оригінали фінансових документів - квитанцій про внесення депозитних коштів на рахунок відкритий банком за договором підписаним між сторонами.

Позивачем були надані в суд апеляційної інстанції оригінали квитанцій для засвідчення судом.

Відповідно до п.3 Договору за № SAMDNWFD900 вклад «СТАНДАРТ» від 26.12. 2013 року, якщо після закінчення строку вкладу Вкладник не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у заяві. Строк вкладу продовжується не однократно без явки вкладника до Банку.

08 січня 2016 року вкладник звернувся з заявою до Банку з вимогою повернути вклад разом за нарахованими відсотками за договором за № SAMDNWFD900 вклад «СТАНДАРТ» від 26.12. 2013 року.

19 січня 2016 року та 17 березня 2016 року Банк надіслав відповідь на заяви в яких відмовляється виконати вимогу про привернення депозиту та процентів за депозитом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору та стягнення коштів в розмірі 300000,00грн.,які були внесені позивачем на рахунок.

Відповідно умов Договору № SAMDNWFD900 Вклад «СТАНДАРТ» від 26.12. 2013 р. на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17% річних нарахування -1 місяць.

У січні 2016 року Банк повинен був повернути заборгованість за депозитним вкладом на вимогу позивача, але цього не зробив.

Згідно зі ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Таким чином, підлягає стягненню з Банку наступні проценти з урахуванням періодичного поповнення, яке зазначено вище:1)100 000,00 * х 0,17 (17%) / 365 * 20 днів (з 27 грудня 2013р. по 15 січня 2014 року) = 931,51 грн.;

2)200 000,00 * х 0,17 (17%) / 365 * 17 днів (з 16 січня 2014р. по 01 лютого 2014 року) = 1583,56 грн.;

3)250 000,00 * х 0,17 (17%) / 365 * 7 днів (з 02 лютого 2014р. по 08 лютого 2014 року) = 815,07 грн.;

4)270 000,00 * х 0,17 (17%) / 365 * 17 днів (з 09 лютого 2014р. по 25 лютого 2014 року) = 2137,81 грн.;

5)300 000,00 * х 0,17 (17%) / 365 * 827 днів (з 26 лютого 2014р. по 31 травня 2016 року) = 115 553,43 грн..Разом проценти за вкладом складають: 121021,38 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за Договором № SAMDNWFD900 Вклад «СТАНДАРТ» від 26.12. 2013 р..

Разом з цим колегія суддів вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки положення зазначеної норми застосовуються у разі порушення боржником грошового зобовязання. Оскільки депозитний договір був розірваний в судовому порядку, то з урахуванням цього повернення грошових коштів виникає у боржника після набрання рішення законної сили, отже підстав для застосування зазначеної норми права під час дії договору не має.

Відповідно до ст. 309 ЦПК підставами для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування судом норм

матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на дані правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Випадки порушення або неправильного застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції лише за умови, якщо це порушення призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь держави підлягає стягненню 8841,44 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Розірвати договір № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року, який укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року у розмірі 300000,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 проценти за користування банківським вкладом за договором № SAMDNWFD900 вклад «Стандарт» від 26 грудня 2013 року у розмірі 121021,38 грн., які нараховані станом на 31 травня 2016 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь держави 8841,44 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: