Єдиний унікальний номер 741/84/17
Провадження № 2/741/169/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 29 листопада 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

представника позивача ОСОБА_1

та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 9 вересня 2016 року ОСОБА_3 взяв у неї у борг грошові кошти в сумі 86 260 грн. та зобовязався повернути борг до 15 вересня 2016 року. На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_3 написав розписку. Відповідач не виконав взятих на себе зобовязань щодо повернення боргу.

ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 86 260 грн., інфляційну складову боргу 5 636,32 грн., 3 % річних 850,78 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання позивач не зявилася, її представник у судовому засіданні, яке проводилося 12 вересня 2017 року, позовні вимоги підтримав з мотивів, які зазначені у позовній заяві та письмових поясненнях, просив їх задовольнити.

29 листопада 2017 року представник позивача у судове засідання не зявився, у матеріалах справи знаходиться його заява про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні, яке проводилося 22 червня 2017 року, відповідач позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що 23 липня 2016 року він неофіційно влаштувався на роботу в «Лото Маркет» (гральні автомати), який розташований в с. Козин Обухівського району Київської області. На роботу його приймала ОСОБА_2, після проведення співбесіди з нею та менеджером. Вона ж (ОСОБА_2О.) два рази на місяць у центральному офісі, який розташований у Корчуватому м. Києва, проводила збори, на яких виплачувала працівникам заробітну плату. У «Лото Маркеті» він пропрацював 2 місяці. 8 вересня 2016 року він один заступив на нічну зміну, хоча потрібно, щоб працювали два працівники. Під час зміни він грав на гральних автоматах, ставив електронні гроші, використовував аккаунти, а до каси реальні гроші не ложив. Він не памятає на яку саме суму пограв. Коли зранку прийшли працівники йому на зміну, він (відповідач) попросив їх повідомити керівника про нічний інцидент. У касі грошей не було, аккаунти по компютеру не сходилися. На місце приїхали чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_4 з своїми юристами. Його (відповідача) завели в окрему кімнату, залякували, змусили написати боргову розписку. Після цього вони викликали працівників поліції. Після приїзду працівників поліції він (ОСОБА_3О.) та ОСОБА_4 писали їм письмові пояснення, його (відповідача) забрали до Обухівського райвідділу поліції. У райвідділі поліції він побув 5 хвилин, після чого його відпустили. Він не отримував від ОСОБА_2 грошей, які зазначені у борговій розписці.

29 листопада 2017 року відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

У звязку із неявкою 29 листопада 2017 року в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до копії розписки (а.с. 8), 9 вересня 2016 року ОСОБА_5 взяв у борг в ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 82 260 грн., які зобовязався повернути до 15 вересня 2016 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми, дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки.

Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не доведено надання у позику ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 86 260 грн. за розпискою від 9 вересня 2016 року.

При цьому суд зазначає, що сума боргу за розпискою від 9 вересня 2016 року ототожнюється із сумою виявленої 9 вересня 2016 року о 8 годині 45 хвилин нестачі віртуальних коштів в касі закладу «Dream Loto», який розташований в смт. Козин Обухівського району Київської області по вул. Партизанська, 2, та в якому неофіційно працював ОСОБА_5, що підтверджується копіями матеріалів перевірки (а.с. 70-79).

Зі змісту висновку за результатами розгляду звернення ОСОБА_6 від 23 вересня 2016 року (а.с. 70) вбачається, що оперуповноваженим СКП Обухівського ВП ОСОБА_7 неодноразово було здійснено телефонні дзвінки заявникові з метою отримання документів, які б підтверджували походження віртуальних коштів у сумі 86 260 грн. На момент перевірки витяг з компютерної бази про наявність віртуальних коштів та витяг з компютерної бази про перерахунок віртуальних коштів на рахунок іншої особи заявником не було надано, встановити фактичну суму збитків, осіб причетних до даної події, свідків та опитати їх по даному факту, не вдалося за можливе. З цих підстав перевірку по повідомленню ОСОБА_6 було закінчено.

Таким чином, доводи позивача про те, що 9 вересня 2016 року між сторонами було укладено договір позики є необгрунтованими та такими, що спростовуються добутими по справі доказами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 202, 207, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 209, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв