Справа № 161/6921/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/1594/17 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

представника заявниці - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця,

за апеляційною скаргою заявниці ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07.11.2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції (далі - Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ) у Волинській області Суса Ю.В. щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2017 року ВП №53680686.

В решті вимог скарги ОСОБА_2 відмовити.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_2, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що 25.10.2011 року Луцьким міськрайонним судом на підставі рішення цього суду від 22.07.2011 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було видано виконавчий лист №2-5518/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 190 989,17 грн. та судових витрат (а.с.115).

Даний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у Другому ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області.

Як встановлено судом, 06.07.2012 року при здійсненні примусового виконання виконавчого листа №2-5518/11 від 25.10.2011 року (ВП №34932860) головним державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Воробей О.А. було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та оголошено заборону його відчуження (а.с.116).

Пунктом 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999 року (далі - Закон №606-ХІУ від 21.04.1999 року) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

24.06.2016 року головним державним виконавцем Другого ВДВС ГТУЮ у Волинській області Денисюк В.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення його за належністю до Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року, оскільки як було з'ясовано, боржник ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.117).

Першим ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області 06.02.2017 року виконавче провадження було повернуто на адресу Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, як таке, що направлено з порушенням порядку передачі матеріалів виконавчих проваджень, встановленого ст. 25 Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року та розділом 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень (а.с.119).

03.04.2017 року державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Сусом Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5518/11, виданого 25.10.2011 року Луцьким міськрайонним судом (а.с.10). Даному виконавчому провадженню було присвоєно новий номер - №53680686.

31.05.2017 року державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Сусом Ю.В. винесено постанову про передачу виконавчого документа - виконавчого листа №2-5518/11, виданого 25.10.2011 року Луцьким міськрайонним судом, до Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, у провадженні якого з 11.08.2017 року знаходиться вказаний виконавчий документ (а.с.102-103).

Відповідно до п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який набув чинності 05.10.2016 року (далі - Закон №1404-VIII від 02.06.2016 року), рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на це, місцевий суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи представника заявника про те, що державний виконавець Сус Ю.В. при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2017 року мав керуватися нормами Закону від 02.06.2016 року №1404-VIII, оскільки виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №2-1588/11 від 25.10.2011 року були розпочаті до набрання чинності цим Законом.

Правильними також є висновки суду щодо відсутності передбачених законом підстав для сплати стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» авансового внеску, передбаченого ст. 26 Закону №1404-VIII від 02.06.2016 року на час винесення державним виконавцем Сусом Ю.В. постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2017 року, оскільки постанова головного державного виконавця Другого ВДВС ГТУЮ у Волинській області Денисюк В.С. про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2016 року, якою виконавчий лист за належністю було направлено до Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року, не є підтвердженням закінчення виконавчих дій, а є процесуальним документом необхідним для передачі виконавчого документа з одного відділу ДВС до іншого.

До того ж, за змістом ч. ч. 1 і 2 ст. 26 Закону №1404-VIII від 02.06.2016 року авансовий внесок сплачується стягувачем при поданні ним заяви про примусове виконання рішення після набрання чинності цим Законом, тобто починаючи з 05.10.2016 року.

Виходячи із змісту наявної в матеріалах справи постанови державного виконавця від 06.07.2012 року про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно боржника, в якій згадується заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, така заява про примусове виконання рішення суду подавалась ще до вказаної дати і задовго до дня набрання чинності Законом №1404-VIII від 02.06.2016 року, тому по ній не повинен сплачуватись авансовий внесок.

При винесенні державним виконавцем постанови від 24.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження та направлення його за належністю до Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року, згаданий виконавчий лист не повертався і не міг повертатись стягувачу, а тому у нього не було підстав і потреби звертатись повторно із заявою про примусове виконання рішення як за Законом №606-ХІУ від 21.04.1999 року, так і за Законом №1404-VIII від 02.06.2016 року. Посилання державного виконавця в постанові від 03.04.2017 року про відкриття виконавчого провадження на «заяву стягувача про примусове виконання» не свідчить, що така заява подавалась безпосередньо перед винесенням цієї постанови, а не при первинному зверненні виконавчого листа до виконання.

Крім того, несплата авансового платежу стягувачем (навіть при умові наявності у нього такого обов'язку) ніяким чином не порушує права і законні інтереси боржника, а тому не може слугувати підставою для визнання оспорюваної постанови державного виконавця незаконною.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 22 Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 23 цього Закону строк пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Виконавчий лист №2-5518/11 від 25.10.2011 року, з кінцевим терміном пред'явлення до 02.08.2012 року, був пред'явлений стягувачем до примусового виконання у Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області у передбачений Законом річний строк, оскільки сама заявниця у своїй скарзі зазначає, що виконавчий лист пред'явлений до виконання 29.12.2011 року.

Доказів того, що виконавчий лист повертався стягувачу ПАТ «УкрСиббанк», і після такого повернення новий строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплив, заявницею та її представником суду надано не було.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 25 вказаного Закону України передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржнику.

Оскільки судом із наявних у справі матеріалів та матеріалів виконавчого провадження №53680686 доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2017 року боржнику ОСОБА_2 та її вручення відсутні, тому висновок місцевого суду про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Суса Ю.В. щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2017 року ВП №53680686 є обґрунтованим та узгоджується з нормами матеріального права. В той же час, наведене не є в силу вимог Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року підставою для скасування цієї постанови, оскільки державним виконавцем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження порушено не було.

В даній справі також встановлено, що заявником та її представником в порушення вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України не доведено та не надано доказів існування постанови державного виконавця Суса Ю.В. про арешт майна боржника від 03.04.2017 року, яку заявник просила скасувати як незаконну. Не встановлено судом наявності такої постанови і в матеріалах виконавчого провадження №53860686.

З огляду на це, вірним є висновок суду про відмову у задоволенні вимоги заявниці про скасування постанови державного виконавця Суса Ю.В. про арешт майна боржника від 03.04.2017 року.

Виходячи з наведених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про часткове задоволення скарги заявниці на дії та бездіяльність державного виконавця відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги заявниці про те, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм матеріального та процесуального, а висновки суду не відповідають встановленим у справі обставинам, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження під час перегляду даної ухвали в апеляційному порядку, а докази та обставини, на які посилається заявниця в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: