Справа № 149/565/17
Провадження №2/149/442/17
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.2017 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Робак М.В.

при секретарі Поліщук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лознянської сільської ради Хмільницького району, ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до Лознянської сільської ради Хмільницького району та ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 13.08.2016 року помер її батько ОСОБА_4, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якого у позивача виникло право на спадкування земельної ділянки площею 1.7474 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Однак, звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, вона отримала відмову через недоведеність факту родинних відносин із померлим ОСОБА_4, оскільки у свідоцтві про народження позивача серії І-АМ №317195 від 01.09.1972 р. немає запису про батька. Мати позивача, починаючи з 1946 року проживала разом із ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах, вела спільне господарство, під час їх спільного проживання народилась ОСОБА_1 ОСОБА_5 останньої офіційно уклала шлюб із ОСОБА_4 лише 17.09.1952 року під час якого народився відповідач ОСОБА_3, який спадщину після смерті батька не прийняв та на неї не претендує.

Однак, позивач будучи спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, не може реалізувати своє право на спадщину, а тому вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Позивач у судовому засіданні 23.03.2017 року позовні вимоги підтримала, при цьому посилаючись на обставини, що зазначені в позові та просила їх задовольнити В подальшому просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник Лознянської сільської ради в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання 23.03.2017 року позовні вимоги визнав та пояснив, що позивач являється його рідною сестрою, яка народилась під час спільного проживання їх батьків, які шлюб зареєстрували лише у 1952 році. А тому вона являється спадкоємцем майна померлого батька, він спадщину не приймав та на її прийняття не претендує.Зазначив, що позивач до дня смерті батька його доглядала, лікувала, а в подальшому похоронила. Подальший розгляд справи просив проводити у його відсутність.

Допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду підтвердили, що ОСОБА_4 проживав в незареєстрованому шлюбі з матір"ю позивача, вели спільне господарство, ОСОБА_4 визнавав своєю дочкою позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 13.08.2016р. в с. Воронівці Хмільницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 353697, виданим виконкомом Уланівської сільською радою Хмільницького району Вінницької області 15.08.2016 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1.7474га, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН від 16 жовтня 2003 року.

Разом з тим із матеріалів справи слідує, що позивач не може прийняти спадщини, оскільки недоведеним є факт батьківства, оскільки спадкодавець на момент народження ОСОБА_1 не перебував у зареєстрованому шлюбі із матір'ю позивача ОСОБА_5, хоча вони вели спільне господарство та проживали однією сім'єю. Шлюб вони уклали лише 17.09.1952 року., що підтверджується поясненнями відповідача та допитаних свідків.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Судук України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при розгляді справ про встановлення батьківствапри розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС , беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Таким чином. в судовому засіданні належними та допустими доказами доведено, що ОСОБА_1 являється дочкою померлого 13.08.2016 року ОСОБА_4.

Крім того, як убачається з довідки Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області за № 560 від 02.03.2017 року на момент смерті ОСОБА_4 проживав разом із позивачем за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, вона здійснювала за ним догляд, а після смерті провела поховання.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як убачається з відповідді державного нотаріуса, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, отже, позивач від спадщини не відмовлялась.

Таким чином суд вважає , що позивач в силу вимог закону є такою, що прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Оскільки, спадкодавець був власником земельної ділянки та його право власності не припинилося, тому суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1.7474 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН, виданого Лознянською сільською радою 16 жовтня 2003 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особі, яка не була присутня при його оголошенні - з дня отримання копії.

Суддя Робак М. В.